Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

30 вересня 2025 року м. Рівне

Справа № 570/801/25

Провадження № 11-кп/4815/456/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 01 квітня 2025 року про приведення судових рішень у відповідність до вимог закону щодо засудженого ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 01 квітня 2025 року задоволено подання ДУ Городищенська виправна колонія (№ 96) про приведення судових рішень у відповідність до вимог закону щодо засудженого ОСОБА_6 .

Прийнято рішення звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання, призначеного вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 14.08.2017 року за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4-х років позбавлення волі, у зв`язку з усуненням караності діяння, відповідно до положень Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024, із виключенням з вироку посилання на ст. 75 КК України. В решті вирок залишити без змін.

Звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання, призначеного вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 10.01.2018 року за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3-х років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України - у виді 4-х років позбавлення волі у зв`язку з усуненням караності діяння, відповідно до положень Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024, із виключенням з вироку посилання на ч. 1, ч. 2 ст. 70 КК України. Виключити з вироку Іршавського районного суду Закарпатської області від 01.06.2022 року щодо ОСОБА_6 посилання на ст. 72 КК України.

Вважати ОСОБА_6 остаточно засудженим за вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 01.06.2022 року, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 24.10.2017 року на підставі ст. 71 КК України у виді семи років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. В решті вирок залишити без змін.

В апеляційній скарзі прокурор, покликаючись на незаконність судового рішення, доводить, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність. Зазначає, що судом не виключено з резолютивної частини вироку Іршавського районного суду Закарпатської області від 24.10.2017 року щодо ОСОБА_6 посилання про застосування положень ст. 71 КК України, а з вироку Іршавського районного суду Закарпатської області від 10.01.2018 року посилання на положення ч. 4 ст. 70 КК України, та не застосовано положення ст. 74 КК України, хоча діяння ОСОБА_6 , за які його було засуджено вказаним вироком, декриміналізовано та рішенням він був звільнений від покарань за ч.ч. 2. 3 ст. 185 КК України із виключенням посилання на ч.ч. 1, 2 ст. 70 КК України.

Крім того, судом помилково виключено з вироку Іршавського районного суду Закарпатської області від 01.06.2022 року посилання на ст. 72 КК України, як і визначено остаточне покарання за цим вироком, згідно ст. 71 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, оскільки вказана норма кримінального закону не передбачає такого принципу призначення остаточного покарання.

Просить оскаржувану ухвалу скасувати і ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити подання ДУ Городищенська виправна колонія (№196), на підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від покарання, призначеного вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 14.08.2017 року за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4-х років позбавлення волі.

Виключити з резолютивної частини вироку Іршавського районного суду Закарпатської області від 24.10.2017 року щодо ОСОБА_6 посилання про призначення остаточного покарання на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за вказаним вироком суду на підставі ч. 1 ст. 70 КК України до покарання чотири роки позбавлення волі.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_6 від покарання, призначеного вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 10.01.2018 року за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3-х років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України - у виді 4-х років позбавлення волі.

Виключити з резолютивної частини вироку Іршавського районного суду Закарпатської області від 10.01.2018 року посилання про призначення покарання на підставі ч. 1 ст. 70 та ч. 4 ст. 70 КК України ( з врахуванням вироку Іршавського районного суду Закарпатської області від 24.10.2017 року).

Вважати ОСОБА_6 засудженим за вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 01.06.2022 року на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання сім років і сім місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, шляхом часткового приєднання до призначеного цим вироком покарання за ч. 3 ст. 187 КК України не відбутої частини покарання за вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 24.10.2017 року, із врахуванням ухвал Шевченківського районного суду м. Львова від 24.04.2020 року та Рівненського районного суду від 13.09.2021 року, ухвалених стосовно ОСОБА_6 .

В решті вироки Іршавського районного суду Закарпатської області від 14.08.2017 року, 24.10.2017 року, 10.01.2018 року та 01.06.2022 року залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, щодо якої не має заперечень засуджений ОСОБА_6 , перевіривши матеріали провадження й обговоривши викладене в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно норм матеріального права з дотриманням процесуальних вимог, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст.537 КПК України встановлено вичерпний перелік питань, які під час виконання вироків вирішуються судом.

Пунктом 13 ч. 1 ст. 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.ч. 2 і 3 ст. 74 КПК України.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, предметом розгляду місцевим судом було подання ДУ Городищенська виправна колонія (№ 96) про приведення вироків стосовно ОСОБА_6 щодо засудження за вчинення злочинів, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України, у відповідність до вимог закону з урахуванням внесених законодавцем змін.

Законом України № 3886-IX від 18.07.2024 року Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів, який набув чинності 09.08.2024 року, караність діяння ОСОБА_6 за ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України усунена.

Цим законом внесені зміни до ст. 51 КУпАП, згідно з якими викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати вважається дрібним, якщо його вартість на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 14.08.2017 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України (викрадення чужого майна загальною вартістю 1575 грн) на чотири роки позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням - іспитовим строком в три роки.

Вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 24.10.2017 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 186, ст. 395, ч. 1 ст. 70 КК України на чотири роки позбавлення волі. Цим же вироком, відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, остаточне покарання ОСОБА_6 призначено у виді чотирьох років і три місяці позбавлення волі.

Вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 10.01.2018 року ОСОБА_6 засуджений за ч.ч. 2, 3, ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України (викрадення чужого майна: 11.10.2017 року загальною вартістю 1120 грн, 16.10.2017 року загальною вартістю 450 грн) на чотири роки позбавлення волі. Цим же вироком, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначеного за даним вироком та вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 24.10.2017 року, остаточне покарання ОСОБА_6 призначено у виді чотирьох років і десяти місяців позбавлення волі.

Вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 01.06.2022 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 3 ст. 187 КК України ( скоєно 21.09.2021 року) на сім років і шість місяців позбавлення волі. Цим же вироком, відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, остаточне покарання ОСОБА_6 призначено у виді восьми років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 187 КК України, було вчинено ОСОБА_6 21.09.2021 року, під час невідбутого покарання у виді 7 місяців 15 днів обмеження волі.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 24.04.2020 року ОСОБА_6 замінено невідбуту частину покарання у виді 2 років 3 місяців 23 днів більш м`яким у виді обмеження волі, а ухвалою Рівненського районного суду від 13.09.2021 року ОСОБА_6 звільнено умовно-достроково від невідбутої часини покарання у виді обмеження волі строком на 7 місяців 15 днів.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України, особа, яка засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

За змістом оскаржуваного рішення, суд першої інстанції навів покликання в мотивувальній частині ухвали на норми закону № 3886-IX від 18.07.2024 року Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів, який набув чинності 09.08.2024 року.

Однак, приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_6 від призначених покарань за ч.ч. 2,3 ст. 185 КК України на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, суд першої інстанції не виключив із вироків щодо ОСОБА_6 норми положень ст. 71 та ч. 4 ст. 70 КК України із врахуванням ухвал Шевченківського районного суду м. Львова від 24.04.2020 року та Рівненського районного суду Рівненської області від 13.09.2021 року, що має істотне значення і для приведення інших вироків щодо ОСОБА_6 у відповідність до вимог закону та подальшого строку відбування покарання, про що правомірно йдеться в апеляційній скарзі й наголошується прокурором при її розгляді.

Місцевим судом допущено неправильне застосування кримінального закону та істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону, що, відповідно до положень статті 409 КПК України, є підставою для скасування судового рішення.

Керуючись ст. ст. 404-405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 01 квітня 2025 року про приведення судових рішень щодо ОСОБА_6 у відповідність до вимог закону скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою подання ДУ Городищенська виправна колонія (№ 96) про приведення судових рішень у відповідність до вимог закону щодо засудженого ОСОБА_6 задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України ОСОБА_6 звільнити від призначеного вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 14.08.2017 року за ч. 3 ст. 185 КК України покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Виключити із резолютивної частини вироку Іршавського районного суду Закарпатської області від 24.10.2017 року посилання про призначення остаточного покарання на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, із визначенням покарання, шляхом часткового приєднання не відбутого покарання за вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 14.08.2017 року у виді чотирьох років і трьох місяців позбавлення волі.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 24.10.2017 року на підставі ч. 1 ст. 70 КК України до покарання чотири роки позбавлення волі.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України ОСОБА_6 звільнити від призначеного вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 10.01.2018 року за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді трьох років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі.

Виключити із резолютивної частини вироку Іршавського районного суду Закарпатської області від 10.01.2018 року посилання про призначення покарання на підставі ч. 1 ст. 70 та ч. 4 ст. 70 КК України у виді чотирьох років десяти місяців позбавлення волі ( з врахуванням вироку Іршавського районного суду Закарпатської області від 24.10.2017 року).

Вважати ОСОБА_6 засудженим за вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 01.06.2022 року на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання сім років і сім місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, шляхом часткового приєднання до призначеного цим вироком покарання за ч. 3 ст. 187 КК України у виді семи років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, невідбутої частини покарання за вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 24.10.2017 року, із врахуванням ухвал Шевченківського районного суду м. Львова від 24.04.2020 року та Рівненського районного суду Рівненської області від 13.09.2021 року, ухвалених стосовно ОСОБА_6 .

В решті вироки Іршавського районного суду Закарпатської області від 14.08.2017 року, 24.10.2017 року, 10.01.2018 року та 01.06.2022 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2