Номер провадження:1-в/521/1116/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ( у режимі відеоконференції),

представника колонії ОСОБА_5 ( у режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції з ДУ «Одеська виправна колонія № 14», заяву засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» вироку Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27.07.2022 року,

ВСТАНОВИВ:

До Хаджибейського районного суду м. Одеси надійшла заява засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» вироку Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27.07.2022 року.

Засуджений свою заяву підтримав, просив задовольнити .

Представник колонії виказав думку на розсуд суду.

В судовому засіданні прокурор просила відмовити у задоволенні заяви, оскільки стаття, за якою засуджено ОСОБА_4 не підпадає під дію закону що стосується декриміналізації, а питання щодо винуватості особи в такому порядку не розглядається.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, прийшов до висновку, що дане подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК України, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п.13 ч.1 ст. 537 КПК України).

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 63 КК України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений:

-вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27.07.2022 року за ч.4 ст. 153 КК України до 8 років позбавлення волі. Ухвалою Волинського апеляційного суду від 05.12.2023 року вказаний вирок залишено без змін. Постановою Верховного суду від 15.04.2025 року ухвалу Волинського апеляційного суду залишено без змін.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, на засудженого ОСОБА_4 не поширюється дія Закону України від 18.07.2024 № 3886-ІХ, яким частково декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, оскільки він засуджений за ч.4 ст. 153 КК України.

За таких обставин суд доходить висновку, що у задоволенні клопотання засудженого потрібно відмовити.

Керуючись ст.ст. 5, 74 КК України, ст. 539 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у заяві засудженого ОСОБА_4 про застосування закону про декриміналізацію.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Хаджибейський районний суд м. Одеси протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1