Справа № 481/1855/24
Номер провадження 1-кп/473/194/2025
У Х В А Л А

"09" грудня 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі колегії: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

захисника адвоката ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенська кримінальне провадження №0000421 від 16.08.2024 по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ст.348 КК України,

в с т а н о в и в:

08.12.2025 від прокурора ОСОБА_5 до суду надійшло клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, в якому посилається, зокрема, на наявність передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України ризиків та тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 клопотання підтримав та просив задовольнити.

Захисник ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, зазначаючи про недоведеність прокурором ризиків та їх необгрунтованість. Вказав, що обвинувачений має хвору матір та новонароджену дитину.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав захисника.

Вивчивши клопотання прокурора та з`ясувавши позиції учасників провадження, суд приходить до такого.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

За змістом ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього кодексу.

17.08.2024 обвинуваченому ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався, в останній раз - до 06.01.2026.

Вказана міра запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого була застосована з урахуванням тяжкості інкримінованих злочинів, даних про його особу, а також з урахуванням передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України ризиків.

ОСОБА_7 обвинувачується, в.т.ч., у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 9-ти до 15-ти років або довічного позбавлення волі, не працює, тобто не має джерела прибутку, є раніше не судимою особою.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 , усвідомлюючи тяжкість покарання, що йому загрожує, з метою уникнення відповідальності може безперешкодно залишити місце мешкання та переховуватись від суду. Окрім цього, обвинувачений перебуває у дружніх відносинах з деякими свідками та йому відомі місця їх проживання, а тому є підстави вважати, що він може негативно впливати на свідків. Також обвинуваченому відомі місця проживання та роботи потерпілих, що надає йому можливість чинити на них тиск.

Крім цього, інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення за ст.348 КК України має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлене тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, а також суспільний інтерес, оскільки даний злочин направлено проти життя та здоров`я працівників правоохоронного органу, які перебували при виконанні службових обов`язків.

Таким чином, судом не встановлені обставини, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою відпала.

Разом з цим, суд, приймаючи до уваги положення ч.1 ст.183 КПК України, рішення Європейського суду з прав людини у справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 про те, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу, приходить до висновку, що застосування менш суворих запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам та забезпечення належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 .

З огляду на наведене, з метою запобігання настання встановленим ризикам, враховуючи тяжкість пред`явленого обвинувачення, дані про особу обвинуваченого та беручи до уваги, що підстави, за яких відносно обвинуваченого був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, не відпали, та передбачені п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України ризики не зменшилися, суд вважає, що обвинуваченого слід в подальшому утримувати під вартою.

На переконання суду, саме запобіжний захід у виді тримання під вартою є таким, що буде достатнім стримуючим засобом, здатним забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого та зможе запобігти вказаним вище ризикам.

Відтак, суд дійшов до висновку, що дане клопотання прокурора слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 350, 369-370, 372 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 07.02.2026, з його утриманням в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор».

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисниками, прокурором протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3