Справа № 203/8334/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року Центральний районний суд міста Дніпра в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю скаржника - ОСОБА_3

адвоката - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, зобов`язати провести слідчі дії-

ВСТАНОВИВ:

До Центрального районного суду міста Дніпра надійшла вищезазначена скарга, подана в порядку ст.303 КПК України, в якій скаржник просив скасувати постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, від 26.08.2025 року про закриття кримінального провадження №0000500 та зобов`язати слідчого провести необхідні слідчі та процесуальні дії. В обгрунтування скарги посилався на неповноту проведення досудового розслідування, необгрунтованість та передчасність винесення оскаржуваної постанови.

В судовому засіданні скаржник та його представник підтримали скаргу та посилаючись на викладені в ній підстави, просили задовольнити останню.

Слідчий та прокурор в призначене судове засідання не з`явились, про причини своєї неявки не повідомили, що в силу ч.3 ст.306 КПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Заслухавши скаржника та його представника, дослідивши матеріали за скаргою та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Пунктом 3 ч.1 ст.303 КПК України встановлено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 2 ст.9 КПК України встановлено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Частиною 1 ст.94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.223 КПК України, слідчими (розшуковими) діями є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Слідчий, дізнавач приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялось про підозру.

Відповідно до ст.ст.283,284 КПК України, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження.

Згідно ч.ч.1,3,5 ст.110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.

Рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

Постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Під час розгляду скарги встановлено, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000500, відомості про яке внесено до ЄРДР 24.04.2023 року з правовою кваліфікацією за ч.2 ст.365 КК України.

Кримінальне провадження неодноразово закривалось постановами слідчого, які скасовувались ухвалами слідчих суддів.

Останньою постановою старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 від 26.08.2025 року кримінальне провадження було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, в зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що останнє було розпочато на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19.04.2023 року у справі №203/1885/22, якою було зобов`язано внести до ЄРДР відомості за заявою адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 від 22.03.2023 року за фактом застосування до останнього заходів фізичного впливу працівниками СБУ.

Приймаючи рішення про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, в зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, слідчий посилався на те, що в ході досудового розслідування не було встановлено достатніх та об`єктивних даних, які б свідчили, що тілесні ушкодження були спричинені ОСОБА_3 саме працівниками правоохоронних органів, у т.ч. СБУ.

Поряд з цим, про факт застосування фізичного насильства до ОСОБА_3 та заподіяння останньому тілесних ушкоджень при викладених в заяві обставинах об`єктивно свідчать письмові пояснення медичних працівників, медичні документи та відеозапис, що долучались заявником до поданої заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також покази допитаних в ході досудового розслідування свідків.

За вказаних обставин, не встановлення осіб, які вчиняли відповіді дії, їх належності до службових осіб правоохоронних органів, не може слугувати підставою для закриття кримінального провадження саме з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Також слідчий суддя враховує, що в ході досудового розслідування не було усунуто недоліки, що були підставою для скасування попередніх постанов про закриття кримінального провадження, зокрема не було допитано заявника ОСОБА_3 ..

При цьому, обставин, які б свідчили про об`єктивну неможливість його допиту, належні виклики та ухилення від явки до слідчого матеріали справи не містять.

За вказаних обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова від 26.08.2025 року винесена передчасно, без проведення всіх необхідних слідчих та процесуальних дій, спрямованих на повне, всебічне та неупереджене дослідження обставин кримінального провадження, без належної оцінки фактичних обставин та без належних та обгрунтованих мотивувань закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.284 КПК України, а тому підлягає скасуванню, а скарга в цій частині задоволенню.

Поряд з цим, слід відмовити в задоволенні скарги в частині зобов`язання слідчого провести слідчі дії, оскільки в силу ч.5 ст.40 КПК України слідчий є самостійним в своїй процесуальній діяльності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,9,91,94,303-307,369-372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, зобов`язати провести слідчі дії задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 від 26 серпня 2025 року про закриття кримінального провадження №0000500.

В іншій частині в задоволенні скарги відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1