Справа № 626/2614/25
Провадження № 1-кс/626/1440/2025
У Х В А Л А

про зміну міри запобіжного заходу

09 жовтня 2025 року м. Красноград

Слідчий суддя Берестинського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 (відеоконференція), підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого відділення №1 СВ Берестинського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 , погодженого з прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони, в рамках кримінального провадження за №0002583 від 16.08.2024р. про зміну міри запобіжного заходу стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Угля, Тячівського району, Закарпатської області, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на час вчинення злочину військовослужбовця військової служби за мобілізацією, механіка-водія 2-го механізованого відділення 3-го механізованого взводу 2-ї механізованої роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «сержант», раніше не судимого,

- який підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Досудовим розслідуванням встановлено, що слідчим відділенням №1 СВ Берестинського РВП ГУНП в Харківській області, за процесуального керівництва Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002583 від 16.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 291 від 06.11.2022, сержанта ОСОБА_4 призначено на посаду механіка-водія 2-го механізованого відділення 3-го механізованого взводу 2-ї механізованої роти військової частини НОМЕР_1

Відповідно до приписів ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на момент вчинення злочину, сержант ОСОБА_4 вважався військовослужбовцем за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують сержанта ОСОБА_4 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

У відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (зі змінами), ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, сержант ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та інше.

Пунктом 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи протягом робочого часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком; на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно вимог ст.ст. 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків він зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити до наступного прямого начальника.

Статтями 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визначено необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану», затвердженого Верховною Радою України 24.02.2022 (№ 2102-ІХ), відповідно до пункту № 31 частини першої статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» по всій території України введено військовий стан, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, який у подальшому продовжено указом Президента України № 259/2022 з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року на 30 діб.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

Однак, сержант ОСОБА_4 під час проходження військової служби, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів, вирішив стати на злочинний шлях.

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

Однак, сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, перебуваючи на посаді механіка-водія 2-го механізованого відділення 3-го механізованого взводу 2-ї механізованої роти військової частини НОМЕР_1 , 24.12.2022, знаходився на території АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, маючи об`єктивні можливості продовжувати військову службу, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, за відсутності поважних причин, з 24.12.2022 самовільно залишив місце несення служби при виконанні службових обов`язків, а саме місце зосередження підрозділу військової частини НОМЕР_1 , підрозділу НОМЕР_2 загальновійськовий полігон ( АДРЕСА_2 ) і прибув за місцем свого проживання АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у самовільному залишенні місця служби, а також нез`явленні вчасно без поважних причин на службу до військової частини тривалістю понад три доби, вчиненого в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

18.08.2025 військовослужбовцю ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

19.08.2025 у кримінальному провадженні № 0002583 від 16.08.2024 за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком дії до 18.10.2025.

Водночас в ході досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 , раніше не судимий, одружений, не має на утримані малолітніх дітей, осіб похилого віку на утриманні немає, на обліку лікарів психіатра або нарколога не перебуває, однак вказані факти недостатньо свідчать про можливість належного виконання процесуальних обов`язків покладених на обвинуваченого, у тому числі щодо забезпечення його явки до суду та правоохоронних органів, оскільки зазначені обставини існували на час вчинення злочину, який інкримінується, та не стали для нього стримуючим фактором, а тому не можуть бути достатніми для спростування наявності ризику переховування його від правосуддя, а тому ОСОБА_4 , усвідомивши можливість отримання кримінального покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий термін, може переховуватись від органів досудового слідства та суду, здійснювати вплив на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, що може привести до перешкоджання встановлення істини по справі, а тому наявні ризики для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 .

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення ОСОБА_4 підтверджується зібраними у ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження доказами у їх сукупності та взаємозв`язку, а саме: актом службового розслідування, протоколами допитів свідків, а також іншими матеріалами кримінального провадження.

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися обвинуваченим від суду, незаконно впливати на свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у зміні запобіжного заходу на тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 .

Така потреба обумовлена наявністю в ході досудового розслідування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які перелічені в клопотанні слідчого.

В ході перевірки дотримання підозрюваним ОСОБА_4 умов запобіжного заходу встановлено, що останній порушив покладені на нього обов`язки, визначені ухвалою суду, а саме 29.09.2025 о 23 год. був відсутній за адресою проживання, визначеною судом.

Також, ОСОБА_4 будучи обізнаним у своєму процесуальному статусі, знаючи, розуміючи та усвідомлюючи роз`яснені покладені на нього обов`язки, 30.09.2025 не прибув по повістці до Харківського апеляційного суду, на телефонні дзвінки не відповідав, завчасно орган досудового розслідування та прокурора не про свою неявку не попередив та жодним чином не пояснив свою відсутність.

Після чого, 01.10.2025 в ході телефонної розмови з родиною ОСОБА_4 було встановлено, останній знаходиться вдома за даною адресою, однак, цього ж дня о 23:40 ОСОБА_4 знову був відсутнім за адресою проживання, визначеною судом.

Таким чином, підозрюваний не дотримується встановлених судом обмежень, що свідчить про необхідність зівни запобіжного заходу на більш суворий тримання під вартою.

Зазначені ризики та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів підтверджується наявними матеріалами кримінального провадження.

За таких обставин застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищевказаним ризикам, також суворість покарання за кримінальне правопорушення та особистість обвинуваченого свідчить про те, що наслідки та ризик втечі для обвинуваченого у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарання.

З метою запобігання вищевказаним ризикам необхідно змінити підозрюваному ОСОБА_4 , запобіжний захід на тримання під вартою.

З огляду на те, що органом досудового розслідування доведено та підтверджено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що підозрюваний ОСОБА_4 , має можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, тому що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для обвинуваченого у цьому випадку можуть бути признаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання, а також беручи до уваги вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується, його вік, стан здоров`я, майновий стан та інші обставини, приймаючи до уваги особливу суспільну небезпеку протиправних дій ОСОБА_4 , для запобігання вказаним ризикам об`єктивно необхідним є обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яких законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

ОСОБА_4 , перебуваючи на волі або при зміні судом стосовно нього більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі не буде позбавлений можливості чинити тиск на свідків, які вже надали органу досудового розслідування викриваючи показання та брали участь у проведенні слідчих дій, з метою змусити їх відмовитись від цих показань в суді. Запобігання настання вказаним ризикам без обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є неможливим.

У разі обрання судом стосовно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі, останній зможе реалізувати дії, зазначені у п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, це може призвести до втрати доказів для доведення вини ОСОБА_4 , в суді, що призведе до уникнення особою кримінальної відповідальності за скоєння тяжкого злочину проти встановленого порядку несення військової служби (військові кримінальні правопорушення).

В свою чергу, це створить в очах військовослужбовців уяву безкарність та свавілля, а в очах суспільства уяву неспроможність правоохоронних органів захистити пересічних громадян.

Враховуючи викладене, в ході досудового розслідування встановлено, наявність вищевказаних ризиків, таким чином, з метою забезпечення належного проведення усіх необхідних процесуальних дій для забезпечення повного, всебічного, об`єктивного та неупередженого проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, наявна обґрунтована необхідність щодо зміни запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 на тримання під вартою.

Перевіривши надані суду матеріали кримінального провадження, дослідивши докази та додатки по даних матеріалах, оцінивши в сукупності всі обставини, заслухавши думку прокурора, який підтримав вказане клопотання, пославшись на доводи та факти викладені в ньому, думку самого підозрюваного, який просив пробачити його, слідчий суддя приходить до наступного.

Слідчим відділенням №1 СВ Берестинського РВП ГУНП в Харківській області, за процесуального керівництва Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002583 від 16.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Під час розгляду клопотання було встановлено вагомість наявних доказів, що на даний час ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчинені інкримінованого йому злочину за ч.5 ст.407 КК України, а саме наявними доказами, переліченими в клопотанні.

18.08.2025 військовослужбовцю ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

19.08.2025 у кримінальному провадженні № 0002583 від 16.08.2024 за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком дії до 18.10.2025.

Також даною ухвалою на підозрюваного ОСОБА_4 покладені наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;

- негайно повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- в період з 22:00 год. по 06:00 год. знаходитись на території домоволодіння в якому він фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , протягом строку дії даної ухвали.

Однак в ході перевірки дотримання підозрюваним ОСОБА_4 умов запобіжного заходу встановлено, що останній порушив покладені на нього обов`язки, визначені ухвалою суду, а саме 29.09.2025 о 23 год. був відсутній за адресою проживання, визначеною судом.

Також, ОСОБА_4 будучи обізнаним у своєму процесуальному статусі, знаючи, розуміючи та усвідомлюючи роз`яснені покладені на нього обов`язки, 30.09.2025 не прибув по повістці до Харківського апеляційного суду, на телефонні дзвінки не відповідав, завчасно орган досудового розслідування та прокурора не про свою неявку не попередив та жодним чином не пояснив свою відсутність.

Після чого, 01.10.2025 в ході телефонної розмови з родиною ОСОБА_4 було встановлено, останній знаходиться вдома за даною адресою, однак, цього ж дня о 23:40 ОСОБА_4 знову був відсутнім за адресою проживання, визначеною судом.

В судовому засіданні підозрюваний пояснив, що дійсно 29.09.2025 року в нічний час був відсутній за місцем мешкання. 30.09.2025 року не з`явився на судове засідання до Харківського апеляційного суду, оскільки начеб то загубив документи і побоявся іти до суду. 01.10.2025 року після 23-00год. також був відсутній за місцем свого мешкання, оскільки перебував у матері в сусідньому селі, при цьому ані слідчого ані будь-кого з працівників поліції про це не повідомив.

Вищезазначене підтверджується відповідними рапортами працівників поліції, які долучені до клопотання.

Відповідно до ч.1 ст.200 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.

Оскільки вищезазначені обставини, виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, то відповідно до ст.200 КПК України в у слідчого судді є підстави для задоволення клопотання про зміну запобіжного заходу.

Таким чином, у разі обрання судом стосовно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі, останній зможе реалізувати дії, зазначені у п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, це може призвести до втрати доказів для доведення вини ОСОБА_4 , в суді, що призведе до уникнення особою кримінальної відповідальності за скоєння тяжкого злочину проти встановленого порядку несення військової служби (військові кримінальні правопорушення).

Відповідно до п.3 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як:

-до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

На підставі вищевикладеного є достатні підстави вважати, що запобігти вищезазначеним ризикам та в зв`язку з порушенням підозрюваним ОСОБА_4 вимог ухвали Берестинського районного суду Харківської області від 19.08.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливістю застосування більш м`якого запобіжного заходу, у даному провадженні буде не доцільним, у зв`язку з відповідними ризиками та вже встановленими фактами переховування від органу досудового розслідування.

Беручи до уваги викладене, оскільки наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, враховуючи, що ОСОБА_4 ніде не працює, міцних соціальних зв`язків немає, з ціллю та метою запобігти будь-яким спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, щоб уникнути покарання, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, що унеможливлює належного об`єктивного проведення та закінчення досудового розслідування з подальшим направленням до суду, все вищезазначене свідчить про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Строк дії ухвали про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід обчислювати з моменту фактичного затримання підозрюваного в залі суду.

Поряд з цим, відповідно до положень ч. 7 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

З огляду на вище зазначене та з урахуванням суспільної небезпечності скоєного ОСОБА_4 та даних про його особу, суд задовольняє клопотання слідчого, оскільки інших альтернативних заходів кримінального провадження, окрім як тримання під вартою, діючий КПК за даною статтею КК України, не передбачає. Також суд вважає за необхідне, не застосовувати розмір застави до підозрюваного.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 193-197, 200, 309 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого відділення №1 СВ Берестинського РВП ГУ НП України в Харківській області ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження №0002583 від 16.08.2024 року за ч.5 ст.407 КК України задовольнити.

Змінити щодо підозрюваного ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з домашнього арешту в певний період доби на тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», строком на 60 діб, починаючи з 11год. 20хв. 09 жовтня 2025 року до 11год. 20хв. 06 грудня 2025 року, без визначення розміру застави.

Ухвала щодо обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення, в зв`язку з чим ОСОБА_4 необхідно взяти під варту в залі суду.

Для тримання під вартою обвинувачений ОСОБА_4 підлягає направленню до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Копію ухвали про зміну запобіжного заходу вручити підозрюваному негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду протягом 5 діб з дня її оголошення.

Слідчий суддя

Берестинського районного суду ОСОБА_1