Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2193/25
Провадження № 1-кп/376/267/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2025 року м.Сквира

Сквирський районний суд Київської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сквира Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000222 від 05.07.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Горобіївка Сквирського району Київської області, громадянина України, із професійно-технічною освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштованого, не одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ :

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб, та після його затвердження Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» розпочався воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє до теперішнього часу.

Так, 03.07.2025 року, приблизно о 02 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 перебував на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , впевнившись у відсутності власниці ОСОБА_6 , вирішив проникнути до будинку, що знаходиться за вищевказаною адресою.

Надалі ОСОБА_4 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, та вони залишаються непоміченими власником майна та сторонніми особами, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, таємно від оточуючих, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, діючи умисно, проник через вікно веранди до будинку за вищевказаною адресою.

Надалі, ОСОБА_4 , реалізуючи свій протиправний умисел направлений на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, з однієї з кімнат будинку за вищевказаною адресою, таємно викрав бувший у користуванні телевізор «Realme 32» FHD Smart TV вартістю 5366,67 гривень, бувший у використанні ліхтар «Almina 2606L», вартістю 287,67 гривень та бувший у використанні WI-FI роутер «ТР-Link Archer С54» вартістю 699,67 гривень, чим завдав ОСОБА_6 майнової шкоди назагальну суму 6354,00 грн (шість тисяч п`ятдесят чотири гривні 00коп).

Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину разом із викраденим майном, яким розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій майнової шкоди на вищевказану суму.

Такими діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а саме - таємне викрадення чужого майна (крадіжці), поєднаній з проникненням у житло, в умовах воєнного стану.

При виконанні судом вимог ст. 348 КПК України обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що йому зрозуміла суть обвинувачення, щиро розкаюється у вчиненому, та що він визнає себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 185 КК України та бажає давати показання.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, визнав повністю та пояснив в судовому засіданні, що дійсно вчинив злочин, який йому інкриміновано та зазначено в обвинувальному акті, обставини злочину не оспорював, пояснив причини та обставини скоєного. В скоєному щиро розкаюється, матеріальну шкоду потерпілій повністю відшкодував, їй повернуто все викрадене майно та відшкодована вартість цього майна. Просив суд суворо не карати.

У судовому засіданні прокурор просив провести розгляд справи у спрощеному порядку, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючи даних про його особу.

Потерпіла ОСОБА_6 для участі у судовому засіданні не з`явилася, однак згідно з поданою заявою від 20.09.2025 просила провести судовий розгляд без її участі, зазначила, що матеріальних претензій до обвинуваченого не має, шкода відшкодована повністю.

Оскільки прокурор, обвинувачений та потерпіла, не заперечували щодо фактичних обставин справи, враховуючи те, що обвинувачений визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення в повному обсязі за обставин, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги встановлення судом того факту, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин і відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, а також приписи ч. 2 ст. 349 КПК України щодо особливостей апеляційного оскарження, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Суд оцінює, що показання обвинуваченого в повній мірі узгоджуються та відповідають суті тих подій, які викладені в обвинувальному акті, тому об`єктивних сумнівів у доведеності його вини у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, у суду не має.

Суд, обмежившись допитом обвинуваченого, його щирим визнанням вини у вчиненому, та дослідженими письмовими документами, приходить до висновку, що дії останнього органом досудового розслідування за ч. 4 ст. 185 КК України кваліфіковано правильно, та вина ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, а саме, у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаній з проникненням у житло, в умовах воєнного стану, є доведеною.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Обираючи вид і міру покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість кримінальних правопорушень, особливості й обставини вчинення таких: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій, дані про особу винного.

До обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , суд не встановив.

На підставі викладеного, враховуючи конкретні обставини вчинення злочину, особу винного, його ставлення до вчиненого, наявність обставин, що пом`якшують покарання, дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря- психіатра та нарколога не перебуває, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості й індивідуалізації покарання, вважає, що для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових злочинів йому необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 4 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі.

Разом із цим, суд з урахуванням фактичних обставин справи, тяжкості кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, який раніше не судимий, добровільно відшкодував обвинуваченій шкоду, вважає за можливе його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства, обравши йому покарання не пов`язане з позбавленням волі згідно ст.75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України.

Саме таке покарання на думку суду є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння нових злочинів.

Європейський суд з прав людини у справі «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 року зазначив, що покарання, як втручання держави в особисте приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Цивільний позов у справі не заявлений.

На підставі ч.2 ст.124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню судові витрати на залучення експерта.

Питання щодо вирішення речових доказів у кримінальному провадженні підлягають вирішенню відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного і керуючись ст. 349, 374, 376, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в особі Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України витрати на залучення експерта в розмірі 3565,60 грн (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять гривень 60 копійок).

Речові докази: LED телевізор «realme 32», ліхтарик «ALMINA», роутер tp-link, вважати повернутими власнику потерпілій ОСОБА_6 .

На вирок суду учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Сквирський районний суд Київської області, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, а саме: вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Копію вироку після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1