У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року сел. Підволочиськ

Слідчий суддя Підволочиського районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув клопотання начальника Підволочиського відділу Теребовлянської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя,

В С Т А Н О В И В:

22 вересня 2025 року начальник Підволочиського відділу Теребовлянської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні звернувся до суду із клопотанням, в якому просить накласти арешт на майно.

Із матеріалів клопотання слідує, що 18 вересня 2025 року надійшла заява ОСОБА_4 , 1960 р.н., про те, що 16.09.2025 в період з 9:00 по 18:00 год. невстановлена особа, через незамкнене вікно, проникла в її житловий будинок в с.Качанівка Підволочиської ТГ Тернопільського району Тернопільської області, звідки таємно викрала належні їй гроші в сумі 5000 грн., чим спричинила їй матеріальну шкоду.

Відомості про даний факт 18.09.2025 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000140, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що дане кримінальне правопорушення вчинив ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, українець, неодружений, непрацюючий, раніше не судимий. Опитаний ОСОБА_5 повідомив, що дійсно 16.09.2025 проник у житловий будинок ОСОБА_6 через незамкнене вікно, звідки викрав гроші в сумі 5000 гривень, з яких частину витратив на купівлю алкогольних напоїв. Після цього ОСОБА_5 добровільно видав поліцейським гроші в сумі 4381 грн., викрадені з будинку ОСОБА_4 .

З клопотання вбачається, що вилучені грошові кошти в сумі 4381 грн. (8 купюр номіналом 500 грн., 1 купюра номіналом 200 грн., 3 купюри номіналом 50 грн., одна купюра номіналом 20 грн., одна купюра номіналом 10 грн., та одна купюра номіналом 1 грн.) упаковані в сейф-пакет НПУ СRІ1121188 з відповідними пояснюючими написами та підписами визнані речовим доказом у даному кримінальному провадженні та зберігаються при матеріалах провадження.

За таких обставин та посилаючись на те, що вилучені гроші в сумі 4381 грн. були предметом даного кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом або ж набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення, прокурор у клопотанні, з посиланням на положення ч. 2 , 3 ст. 170 КПК України, ставить питання про накладення арешту на вказане майно, з метою забезпечення його збереження.

В судове засідання прокурор та володілець майна не з`явилися, що в силу положень ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду цього клопотання.

Вивчивши клопотання та додані матеріали, слідчий суддя дійшов наступного переконання.

Слідчим суддею встановлено, що СВ відділення поліції №5 (смт Підволочиськ) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється розслідування кримінального провадження №0000140, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України

Надані матеріали свідчать, вилучені грошові кошти в сумі 4381 грн. (8 купюр номіналом 500 грн., 1 купюра номіналом 200 грн., 3 купюри номіналом 50 грн., одна купюра номіналом 20 грн., одна купюра номіналом 10 грн., та одна купюра номіналом 1 грн.) упаковані в сейф-пакет НПУ СRІ1121188 з відповідними пояснюючими написами та підписами. Вказані гроші постановою слідчого визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000140 від 18.09.2025 року.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

На підставі вищевикладеного, наявні усі підстави вважати, що вилучені кошти, мають значення речових доказів у кримінальному провадженні №0000140 від 18.09.2025 року.

Згідно з п. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Таким чином, слідчий суддя доходить висновку, що вилучені кошти, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, так як містить інформацію та відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження щодо вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, слідчий суддя доходить висновку про наявність підстав для задоволення клопотання.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.98, 132, 170-173, 175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника Підволочиського відділу Теребовлянської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешти задовольнити.

Накласти арешт на грошові кошти в сумі 4381 грн. упаковані в сейф-пакет НПУ СRІ1121188, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження №0000140.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутня при її постановленні, в той же строк з дня отримання нею копії судового рішення, шляхом подачі апеляційної скарги.

Слідчий суддя ОСОБА_1