Справа № 287/1810/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2025 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000555 від 29.07.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Олевськ Житомирської області, громадянки України, українки, із середньою освітою, працюючої продавцем, не одруженої, на утриманні має двох малолітніх дітей, зареєстрована та проживає по АДРЕСА_1 , раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року у невстановлений слідством день та час у ОСОБА_4 виник протиправний умисел, спрямований на незаконний посів і вирощування рослин конопель.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконний посів та вирощування рослин коноплі, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та суспільно небезпечні наслідки, всупереч Закону України « Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» ОСОБА_4 на території домогосподарства, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , умисно незаконно посіяла у заздалегідь підготовлені пластикові ємності та горщики для вазонів насіння конопель для власних потреб. Після висівання насіння ОСОБА_4 здійснювала догляд за висіяними рослинами коноплі, а саме періодично прополювала, підрихлювала землю навколо них, поливала та підв`язувала з метою доведення їх до стадії дозрівання. Коли рослини конопель підросли, перенесла їх до відкритої ділянки місцевості, яка розташована у лісовому масиві за координатами 51,2260550 та 27,5377650 поблизу с. Корощине Коростенського району Житомирської області, де продовжувала за ними доглядати до доведення їх до стадії дозрівання, тобто вирощувала їх для власних потреб, без мети збуту, в результаті чого незаконно виростила двадцять п`ять рослин коноплі, які відповідно до висновку експерта містять суміш канабіноїдів, які були виявлені та вилучені в ході огляду місця події 10.07.2025 працівниками поліції відділення № 2 Коростенського районного управлінням поліції ГУНП в Житомирській області у лісовому масиві за с. Корощине Коростенського району Житомирської області.

Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 310 КК України, як незаконний посів та вирощування конопель у кількості від десяти до п`ятдесяти рослин.

31.07.2025 прокурор Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинувачена ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 уклали угоду про визнання винуватості.

Відповідно до цієї угоди, обвинувачена ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в повному обсязі у судовому провадженні.

Згідно умов угоди сторони узгодили між собою вид та розмір покарання обвинуваченій ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнала та зазначила, що вона розуміє надані їй законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення, вид покарання, який до неї буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягала на затвердженні вказаної угоди.

Захисник у судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просить угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченій узгоджене в угоді покарання. Також просив вирішити питання про долю речових доказів у відповідності до вимог ст. 100 КПК України, а судові витрати покласти на обвинувачену.

Суд, вивчивши надані матеріали, заслухавши учасників судового провадження, приходить до наступного висновку.

Відповідно ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення яким затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.

Відповідно ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Судом встановлено, що обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України, а саме у незаконному посіві та вирощуванні конопель у кількості від десяти до п`ятдесяти рослин. Обвинувачена цілком розуміє положення п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, ч. 4 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Узгоджені обвинуваченим та прокурором вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та даним про особу обвинуваченої.

Відповідно до ст. 475 КПК України, якщо суд переконався що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Дослідивши угоду про визнання винуватості та переконавшись, що укладена угода є добровільним волевиявленням обвинуваченої, тобто не є наслідком застосування до неї насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, з`ясувавши у обвинуваченої чи цілком вона розуміє наслідки затвердження угоди, роз`яснивши обвинуваченій права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, встановивши правильне розуміння обвинуваченою змісту та наслідків затвердження угоди, а також перевіривши її відповідність вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши доводи учасників підготовчого судового засідання та роз`яснивши обвинуваченій обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст. 473 КПК України, суд доходить висновку, що угода про визнання винуватості, укладена між прокурором та обвинуваченою, відповідає вимогам кримінального-процесуального законодавства, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди є добровільним, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання.

Суд врахував обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , такі як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставини, що обтяжують її покарання, не встановлено.

Суд враховує ставлення обвинуваченої ОСОБА_4 до вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що остання сприяла розкриттю злочину, по місцю проживання характеризується позитивно, на диспансерних обліках у психіатричному на наркологічному кабінеті не знаходиться.

Призначаючи вид і міру покарання ОСОБА_4 , суд враховує конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення та його тяжкість, дані про особу обвинуваченої та з огляду на всі обставини в цілому, суд приходить до висновку, що обвинуваченій за вчинення нетяжкого злочину належить призначити узгоджену сторонами міру покарання в угоді у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Саме таке покарання на думку суду є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 та попередження скоєння нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.

Процесуальні витрати у справі за проведення судової експертизи підлягають стягненню з обвинуваченої в порядку ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами статей 100, 124, 349, 368-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 31.07.2025 у кримінальному провадженні №0000555 від 29.07.2025 між прокурором Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_4 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України та призначити узгоджене покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судової експертизи (висновок експерта № СЕ-19/106-25/12484-НЗПРАП від 18.07.2025) в розмірі 4457 (чотири тисячі чотириста п`ятдесят сім) гривень.

Речові докази: двадцять п`ять рослин коноплі знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Олевський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1