Номер провадження: 11-сс/813/2299/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2025 року про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000459, внесеного до ЄРДР 04 серпня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 111-1; ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України,-

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 , та накладено арешт на майно, яке вилучене 27 вересня 2025 року під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- смартфон Apple Iphone 13, imei: НОМЕР_1 ;

- смартфон Apple Iphone 6s, imei: НОМЕР_2 ;

- смартфон Apple Iphone 12, imei: НОМЕР_3 ;

- договір позики від 22.06.2021 від ОСОБА_9 , на 3 арк.;

- угода ЗАО «Девон» від 25.06.2010, на 7 арк.;

- копія витягу з реєстру довіреностей №44908298, на 1 арк.;

- угода-зобов`язання від 22.06.2021, на 1 арк.;

- зобов`язання про компенсацію від 22.06.2021, на 2 арк.;

- договір про приєднання від 22.06.2021, на 1 арк.;

- угода від 25.10.2021, на 2 арк.;

- меморандум про намір купівлі від 03.09.2020, на 3 арк.;

- план дій від 02.02.2022, на 5 арк.;

- копія додатку до трастового договору від 10.12.2012, на 1 арк.;

- копія трастового договору від 10.12.2012, на 3 арк.;

- завірена копія розпорядження №116/2025-АГ від 22.09.2025, на 1 арк.;

- копія запрошення від 18.09.2025, на 1 арк.;

- виписка про стан рахунку в цінних паперах від 29.03.2023, на 1 арк.;

- друкована схема власників від 20.07.2023, на 1 арк.;

- схема власників облгазу, на 2 арк.;

- друкований журнал із структурою облгазів, на 27 арк.;

- листки аркушу з рукописними записами, на 6 арк.;

- аркуш паперу формату А4 з рукописними записами, на 1 арк.;

- документ на іноземній мові Infopass, на 7 арк.;

- довідка №03-03/01/717 від 15.03.2022, на 1 арк.;

- лист 0706/1 від 07.06.2022, на 2 арк.;

- копія доручення ДПСУ від 22.07.2022, на 2 арк.;

- копія рішення про відмову в перетині кордону від 19.08.2022, на 1 арк.;

- довідка №03-03/01/1105 від 14.06.2022 з перекладом, на 2 арк.;

- аркуші формату А4 з переліком суден «ФЛОТ-РЕКА», на 2 арк.;

- реквізити рахунку у АБ «Південний» від 19.03.2025, на 1 арк.;

- довіреність від 04.11.2024, на 1 арк.;

- документ №819 від 20.02.2025 про власників цінних паперів, на 2 арк.;

- протокол №1 засідання наглядової ради від 26.02.2021, на 7 арк.;

- роздруківка скріншоту листування із ОСОБА_10 , на 1 арк.;

- порядок денний засідання наглядової ради від 27.02.2024, на 2 арк.;

- аркуші паперу з рукописними записами, на 16 арк.;

- роздруківка з переліком компаній та активів, на 4 арк.;

- роздруківка статусу оплат, на 4 арк.;

- копії документів ТОВ «АКВАРЕСУРСЕНЕРГО» від 07.10.2022, на 6 арк.;

- копія наказу та листів Вінницької обладміністрації, на 3 арк.;

- копія листа Одеської обладміністрації від 16.03.2023, на 2 арк.;

- копія розпорядження Одеської облради, на 3 арк.;

- копія запрошення від 06.03.2023, на 1 арк.;

- листа БО «БФ «Батальйон волонтер», на 2 арк.;

- розпорядження Одеської облради із запрошеннями №№24/2023-АГ; 66/2023-АГ; 115/2023-АГ; 136/2023-АГ; 16/2024-АГ; 32/2024-АГ; 65/2024-АГ; 97/2024-АГ; 123/2024-АГ; 134/2024-АГ; 30/2025-АГ; 224/А-2023, всього на 36 арк.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що вилучене майно відповідає критеріям ч.1 ст.98 КПК України, оскільки вилучене майно може зберегти на собі сліди вчинення зазначеного у клопотанні кримінального правопорушення, що в свою чергу свідчить про наявність необхідності в забезпеченні збереження вилученого майна.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням, представник власника майна ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , звернулась з апеляційною скаргою, в якій вказує, що арешт накладено накладено незаконно, що пов`язано з неповнотою судового розгляду та істотними порушеннями норм кримінального процесуального законодавства, з огляду на наступне:

- сторона обвинувачення не змогла жодним чином обґрунтувати необхідність накладення арешту на майно, оскільки не було надано жодних доказів щодо пов`язаності ОСОБА_7 з колабораційною діяльністю або пособництвом державі-агресору. Клопотання про арешт майна було формальним та ґрунтувалося виключно на припущеннях, а не на доказах;

- прокурор не навів жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували необхідність накладення арешту на майно, а також не наведено обґрунтування, що це майно є речовим доказом у розумінні статті 98 КПК України. У свою чергу, під час проведення обшуку стороні обвинувачення надавався безперешкодний доступ до пристроїв. При цьому, інформації, відомостей, які можуть становити інтерес для сторони обвинувачення, виявлено слідчим не було. Водночас, попри надання доступу до пристроїв, огляд проведено не було, інформація не була скопійована. Звертає увагу, що вилучені документи не містять відомостей, які стосуються обставин справи

На підставі наведеного апелянт просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання.

Крім того, в поданій апеляційній скарзі ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної ухвали, яке обґрунтоване тим, що з мотивами оскаржуваного рішення представник власника майна ознайомився лише 06 листопада 2025 року. У зв`язку з цим строк подання апеляційної скарги було пропущено з поважних причин.

Позиції учасників судового розгляду.

Представник власника майна ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , належним чином повідомлена про дату, час і місце апеляційного розгляду, що підтверджується телефонограмою, з клопотанням про відкладання не зверталась.

Прокурор ОСОБА_8 надав заяву про розгляд справи за його відсутності та просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, оскільки в рамках кримінального провадження призначено експертне дослідження щодо вилученої техніки.

Приймаючи до уваги скорчені строки розгляду апеляційних скарг на ухвали слідчих суддів, та той факт, що у даному випадку апеляційним судом вжиті усі можливі заходи для забезпечення участі сторін у судовому засіданні, тому з метою дотриманням розумних строків розгляду справи, колегія суддів, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі сторін кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали судового провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи вимоги і доводи апеляційної скарги та правову позицію, висловлену в оскаржуваній ухвалі слідчого судді, апеляційний суд повинен перевірити доводи апеляційної скарги (1) щодо наявності підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, та за наявності підстав для його поновлення (2) щодо законності та обґрунтованості ухвали слідчого судді.

Щодо клопотання на поновлення строку апеляційного оскарження.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь - якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Частина 1 ст. 24 КПК України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим кодексом.

Оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування регламентовано параграфом 2 глави 26 КПК України.

Відповідно до ст. 310 КПК України оскарження ухвал слідчого судді здійснюється в апеляційному порядку.

Згідно ч. 3 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених, цим Кодексом.

Перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначено частинами 1 і 2 ст. 309 КПК України, цей перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Ухвала про арешт майна, відповідно до п. 9 ч.1 статті 309 КПК України, може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Приписами п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України передбачений строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, який становить п`ять днів з дня проголошення.

За змістом статті 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені, зокрема законом, проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Процедура визначення строків для подання скарги має на меті забезпечити належне відправлення правосуддя і дотримання принципу правової визначеності. Суворе дотримання строків у кримінальному процесі неможливе без чіткого знання правил їх обчислення. Для правильного обчислення строку важливого значення набувають приписи правових норм, які стосуються визначення початкового моменту перебігу строку, обставин, що впливають на його перебіг, і встановлення моменту його закінчення.

Частиною 1 ст. 117 КПК України передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише у тому випадку, якщо його пропущено з поважних причин.

Однак поняття поважності причин пропуску процесуальних строків є оціночним. Зокрема, з системного аналізу ст. ст. 117, 138, п. 1 ч. 1 ст. 232, п. 1 ч. 1 ст. 336, ч. 3 ст. 400 КПК слідує, що під поважними причинами пропуску звернення до суду слід розуміти лише ті обставини, які не залежали від волі особи і об`єктивно перешкоджали чи унеможливлювали своєчасне її звернення до суду у встановлений КПК строк. Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати заяву у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала заяву про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такий висновок узгоджується із позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 13.07.2017 по справі № 5-117кс(15)17.

Тож можливість поновити строк на апеляційне оскарження кримінальний процесуальний закон пов`язує з тим чи обставини, унаслідок яких скаргу подано несвоєчасно, залежали від волі ініціатора перегляду і чи пов`язані вони з дійсно істотними перешкодами/труднощами, що унеможливили або ускладнили своєчасне звернення в суд.

Зі змісту матеріалів кримінального провадження убачається, що оскаржена ухвала постановлена слідчим суддею у судовому засіданні 23 жовтня 2025 року за участі сторін кримінального провадження, тобто для представника власника майна ОСОБА_6 строк для апеляційного оскарження почав обчислюватись відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України (з дня оголошення вказаної ухвали). Натомість, апеляційна скарга було подано до суду апеляційної інстанції 11 листопада 2025 року, тобто поза межами п`ятиденного строку на апеляційне оскарження.

Водночас колегія суддів погоджується з доводамипредставника власника майна ОСОБА_6 , наведеними на обґрунтування клопотання про поновлення строку на оскарження ухвали слідчого судді, щодо наявності поважних причин, у зв`язку з якими апеляційну скаргу подано з пропуском строку. Адже, виходячи з тієї обставини, що захисник оскаржує рішення слідчого судді в частині мотивів задоволення клопотання про арешт майна, на думку колегії суддів, остання до проголошення та отримання повного тексту ухвали не могла знати про мотиви, що об`єктивно унеможливило своєчасне звернення з апеляційною скаргою. Тому, наведені причини є поважними.

Вказана позиція апеляційного суду узгоджується з висновоком сформульовано у постанові об`єднаної палати ККС ВС від 27 травня 2019 року у справі № 461/1434/18 (провадження № 51-6470кмо18).

З цих підстав, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність поновлення представнику власника майна ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2025 року про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000459, внесеного до ЄРДР 04 серпня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 111-1; ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Щодо законності та обґрунтованості ухвали слідчого судді.

Приписами ч. 1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності.

За вимогами ст.16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, ч. 2 вказаної норми встановлює, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2)спеціальної конфіскації; 3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до клопотання у провадженні слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000459 від 04 серпня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 111-1; ч. 1 ст. 111-2 КК України.

За версією органу досудового розслідування, ОСОБА_11 , будучи бенефіціарним власником ТОВ «АПК «ДОМ-АГРО» через компанію АТОФА ВЕНЧЕРЗ ЛІМІТЕД, у вересні 2022 року вступила у злочинну змову з ОСОБА_12 та іншими невстановленими особами, спрямовану на перереєстрацію ТОВ «АПК «ДОМ-АГРО» за законодавством РФ та налагодження подальшої господарської діяльності з незаконними органами влади, створеними на окупованій території Херсонської області, виступивши організатором кримінального правопорушення.

На виконання злочинного умислу ОСОБА_12 , діючи за довіреністю та за попередньою змовою з ОСОБА_11 , 02.12.2022 звернувся до Управління федеральної податкової служби по Херсонській області РФ, внаслідок чого ТОВ «АПК «ДОМ-АГРО» поставлено на облік РФ із присвоєнням реєстраційного номеру 443.

Надалі ОСОБА_12 , усвідомлюючи, що територія м. Каховка та майновий комплекс ТОВ «АПК «ДОМ-АГРО» перебувають під окупацією РФ, 02.02.2023 організував проведення Загальних зборів учасників, на яких проголосував за приведення статутних документів у відповідність до законодавства РФ, затвердження статуту в новій редакції, підтвердження повноважень директора ОСОБА_13 та внесення відповідних відомостей до єдиного державного реєстру юридичних осіб РФ. 10.02.2023 підприємство зареєстроване в ЄДРЮЛ РФ через Управління ФПС Росії по Херсонській області.

При цьому ОСОБА_12 , діючи як виконавець за попередньою змовою з ОСОБА_11 , усвідомлюючи окупацію частини Херсонської області, діючи з прямим умислом, передали комплекс будівель, споруд та інші активи ТОВ «АПК «ДОМ-АГРО» збройним формуванням РФ для зберігання особового складу, бойової техніки та боєприпасів.

Про ці факти свідчать відомості з відкритих джерел ЗМІ, зокрема відеофіксація на телеграм-каналах, де відображено місце розташування ТОВ «АПК «ДОМ-АГРО» та присутність особового складу, бойової техніки та боєприпасів збройних формувань РФ.

В рамках вказаного кримінального провадження 27 вересня 2025 року проведено обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено майно перелік якого зазначено у клопотанні, а саме документи та мобільні телефони.

28 вересня 2025 року слідчим у даному кримінальному провадженні прийнято процесуальне рішення та у порядку ст. 100 КПК України винесено постанову про визнання вилученого майна речовим доказом.

Враховуючи вказані обставини прокурор звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на вищезазначене майно з метою його збереження як речового доказу.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Норма-дефініція речових доказів (стаття 98 КПК) щодо критеріїв (умов) визнання матеріальних об`єктів речовими доказами (були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин) з одного боку дійсно, сформульована в категоричній формі, і вказані умови мають бути дотримані для визнання тих, чи інших речей речовими доказами. У той же час слід зважати на стадію кримінального провадження. Так, на стадії досудового розслідування не всі обставини, що підлягають з`ясуванню у кримінальному провадженні, можуть бути достовірно встановлені одразу ж, оскільки розслідування це процес пізнання обставин подій минулого, пов`язаний з пошуком, виявленням та фіксацією відповідних слідів злочинного діяння.

Системний аналіз норм КПК та практики ЄСПЛ дозволяє прийти до висновку, що КПК оперує поняттями, які відповідають декільком різним стандартам доказування (переконання) стандарт «обґрунтованої підозри», переконання (доведення) «поза розумним сумнівом» та стандарти «достатніх підстав (доказів)» тощо. Стандарти «достатніх підстав (доказів)» використовуються в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, цілі прийняття тих чи інших рішень (вчинення дій) та їх правових наслідків. При цьому вони застосовуються як для прийняття процесуальних рішень слідчими суддями (судом) (статті 157, 163, частина 5 статті 234, 260 та інші статті КПК), так і слідчими, прокурорами (статті 134, 271, 276 КПК та інші).

Стандарт «достатніх підстав (доказів)» для цілей арешту з метою забезпечення збереження речових доказів передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують певну річ з кримінальним правопорушенням (демонструють можливу приналежність до його вчинення в якості знаряддя або матеріального об`єкту, що містить певне відображення або інформацію про злочин), тобто наділяють її саму можливістю виконувати функцію доказу у кримінальному провадженні, і вони є достатніми, щоб виправдати її тимчасове обтяження у вигляді арешту для можливого використання в процесі доказування стороною обвинувачення у подальшому.

Повертаючись до обставин справи, апеляційний суд звертає увагу, що предметом досудового розслідуваного вказаного кримінального провадження є ймовірні неправомірні дії ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , якому 23 жовтня 2025 року було повідомлено про підозру в рамках вказаного кримінального провадження у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27; ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 111-1 КК України, які полягають у колабораційній діяльності,

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Згідно ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слід-чий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають зна-чення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (роз-шукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом (ч.2 ст. 93 КПК України).

Апеляційний суд звертає увагу, що слідчим суддею ухвалою від 26 вересня 2025 року надано дозвіл на обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_7 , з метою відшукання та вилучення речей та документів, які використовувались при вчиненні кримінального правопорушення, зокрема, терміналів мобільного зв`язку та комп`ютерної техніки, на яких може міститися інформація щодо вчинення кримінального правопорушення. Ураховуючи дискреційне право слідчого вирішувати чи вилучати виявлене під час обшуку майно, а також те, що ухвалою слідчої судді прямо надано дозвіл на відшукання вказаного майна, то слідчий суддя мав повне право на прийняття рішення щодо арешту вилученого майна.

Як вбачається з матеріалів провадження та надано відповідну оцінку слідчим суддею, що слідством перевіряється причетність ОСОБА_7 до вказаного кримінального провадження, тому колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що інформація, яка ймовірно міститься на вилучених мобільних телефонах та документах, може мати значення для досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, зокрема, може містити інформацію щодо протиправної діяльності, що може бути використана як доказ у кримінальному провадженні, а тому, у розумінні КПК України вказане майно та відповідні електронні файли, що на них містяться, наразі мають значення для здійснюваного кримінального провадження.

Крім того, під час апеляційного розгляду встановлено, що постановами від 17 жовтня 2025 року призначено судово-комп`ютерні експертизи з метою копіювання наявної та видаленої інформації, яка міститься на мобільному телефоні, ноутбуці та флеш-накопичувачі. Зазначені обставини підтверджують факт здійснення збирання доказів шляхом проведення слідчих дій, тобто можливість виконання завдання щодо збирання доказів, для виконання якого мало місце звернення до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, та спростовують твердження апеляційної скарги про відсутність необхідності арешту виявленого та вилученого майна.

Відтак, потреба у накладенні арешту на майно обумовлена необхідністю проведення експертиз, за наслідком якої буде встановлена необхідність або його подальшого утримання як доказу у провадженні, або можливість повернення власнику як такого, що не містить на собі відомостей, важливих для з`ясування обставин вчинення злочину.

За таких умов, всупереч доводам апеляційної скарги, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише для цілей арешту з метою забезпечення збереження речових доказів, прийшов до правильного висновку про арешт майна.

Такий арешт пов`язаний з втручанням у право особи на власність, що є складовою права на мирне володіння своїм майном (передбачене у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Водночас, на переконання апеляційного суду, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права особи, оскільки є необхідним і пропорційним до законної мети, що переслідується - нагальної суспільної потреби у протидії кримінальним правопорушенням, які несуть реальні ризики для національної безпеки нашої держави в умовах дії воєнного стану на території України.

Окрім того, таке втручання стосуватиметься виключно конкретного майна, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є речовими доказами, що вказує на співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи, що під час апеляційного розгляду не встановлено порушень норм Кримінального процесуального кодексу України, які могли б бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, слідчим суддею вірно визначено правову підставу для накладення арешту, надано оцінку розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а доводи апеляційної скарги свого підтвердження не знайшли, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення. Відповідно, оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 167, 170-173, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Клопотання представника власника майна ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , - задовольнити.

Поновитипредставнику власника майна ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2025 року про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000459, внесеного до ЄРДР 04 серпня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 111-1; ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2025 року про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000459, внесеного до ЄРДР 04 серпня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 111-1; ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України,- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4