В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" листопада 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000564, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 червня 2025 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Потсдам, Німеччина, громадянина України, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей, офіційно непрацевлаштованого, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 24.04.2025 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду, строком на 1 рік,

- 02.10.2025 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік та на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 24.04.2025 року, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи особою, яка періодично вживає психотропні речовини, перебуваючи в невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 17.06.2025, приблизно о 13 год 52 хв, а саме, до часу фактичного виявлення працівниками поліції, маючи прямий умисел на незаконне придбання та зберігання без мети збуту особливо небезпечної, психотропної речовини, обіг якої заборонено-PVP, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, перебуваючи поблизу гаражного приміщення за адресою: м. Київ, бульвар Верховної Ради, 14, на землі, знайшов, тим самим незаконно придбав особливо небезпечну, психотропну речовину, обіг якої заборонено- PVP, загальною масою 0,255 г у виді кристалоподібної речовини білого кольору, яка поміщена до пластикової ємності із полімерного матеріалу у вигляді колби, будучи раніше засудженим за ст. 309 КК України, а саме - вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 24.04.2025 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.

В подальшому ОСОБА_4 помістив пластикову ємність із полімерного матеріалу у вигляді колби, всередині якої кристалоподібна речовина білого кольору, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено- PVP, до правої кишені кофти в яку останній був одягнений, та направився за невстановленою досудовим розслідуванням адресою, вчинивши тим самим незаконне зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено- PVP, для власного вживання без мети збуту.

Так, 17.06.2025 приблизно о 13 годині 52 хвилин, за адресою: м. Київ, бульвар Верховної Ради, 14, працівниками поліції було виявлено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив, що незаконно зберігає при собі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено- PVP.

В подальшому, 17.06.2025 в період часу з 14 години 26 хвилин до 14 години 31 хвилин, за адресою: м. Київ, бульвар Верховної Ради, 14, співробітниками поліції, було проведено особистий обшук ОСОБА_4 , в ході якого з правої кишені кофти в яку останню був одягнений, було виявлено та вилучено пластикову ємність із полімерного матеріалу у вигляді колби, всередині якої кристалоподібна речовина білого кольору, що містить у своєму складі особливо небезпечну, психотропну речовину, обіг якої заборонено- PVP, загальною масою 0,255 г., яку він умисно незаконно придбав та зберігав для власного вживання, без мети збуту та протягом року після засудження за ст. 309 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе за ч. 2 ст. 309 КК України визнав у повному обсязі та показав суду, що дійсно 17 червня 2025 року вдень, по бульвару Верховної Ради, неподалік гаражів він знайшов пластикову ємність із PVP та почав при собі її зберігати.

Натомість, майже одразу його було зупинено працівниками поліції та на їх запитання він зізнався, що у нього є заборонені речовини, тому у подальшому СОГ було виявлено та вилучено психотропну речовину, яку він придбав та зберігав для власного вжитку.

У скоєному розкаявся, просив суворо не карати.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 тих, що стосуються вирішення питання щодо долі речових доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження. Цивільний позов не заявлений.

Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у незаконному придбанні, зберіганні психотропної речовини без мети збуту, протягом року після засудження за цією статтею та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 309 КК України.

Призначаючи обвинуваченому міру покарання, суд виходить з положень ст. 50 КК України згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами. Також, відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, з урахуванням ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особи винного та обставин що пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину за ч.2 ст. 309 КК України, який відносяться до категорії нетяжких, характер та ступінь суспільної небезпеки, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття обвинуваченого, яке полягало у визнанні у суді обставин, регламентованих п. 1 ч. 2 ст. 91 КПК, щодо події кримінального правопорушення, у тому числі час, місце, спосіб учинення, крім того, обвинувачений добровільно розповів про обставини вчиненого, і саме вказана позиція обвинуваченого забезпечила виконання таких завдань кримінального провадження як швидке, повне та неупереджене розслідування і судовий розгляд.

Крім того, обвинувачений висловив щирий жаль з приводу учинених ним дій та осуд своєї поведінки.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому обвинувальний акт не містить.

Зважаючи на фактичні конкретні обставини у даному кримінальному провадженні, повне визнання обвинуваченим своєї провини, щире каяття, суд дійшов висновку за можливе призначити обвинуваченому покарання у межах санкції статті у виді позбавлення волі, яка наближена до мінімальної.

До такого висновку суд дійшов також, приймаючи до уваги дані, які характеризують особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Підстав для застосування положень ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України, а також ст. 75 КК України до обвинуваченого суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані.

Крім того, судом враховується, що 02 жовтня 2025 року Дніпровським районним судом міста Києва, ОСОБА_4 було засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік та на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 24.04.2025 року, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць.

Кримінальне правопорушення, за яким ОСОБА_4 засуджується цим вироком, було вичинене - 17 червня 2025 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій зазначеної статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Ураховуючи, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення до постановлення означеного вище вироку від 02 жовтня 2025 року, у якому також за правилами ст. 71 КК України враховано вирок Дніпровського районному суду міста Києва від 24.04.2025 року - остаточне покарання ОСОБА_4 слід призначити за правилами ст. 70 ч. 4 КК України, тобто за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Дніпровського районному суду міста Києва від 02 жовтня 2025 року, більш суворим, що призначається цим вироком.

Суд вважає, що покарання у виді позбавлення волі буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Більш того, суд враховує що кримінальне правопорушення за яке ОСОБА_4 був засуджений 02.10.2025 року - було вчинене 14 липня 2025 року, за яке засуджується вказаним вироком - 17 червня 2025 року, тобто протягом місяця.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження, що розглянуто судом не обирався, підстави для його застосування, наразі відсутні.

Цивільний позов не заявлений. Процесуальні витрати у вказаному кримінальному провадженні підлягають стягненню із обвинуваченого.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Відповідно до вимог частин 1, 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Дніпровського районному суду міста Києва від 02 жовтня 2025 року, більш суворим, призначеним цим вироком, призначити остаточне покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 2 (два) місяці позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання в порядку виконання цього вироку.

Відповідно до вимог ст. ст. 70, 72 КК України, слід зарахувати ОСОБА_4 , час перебування під вартою в ІТТ ГУНП в м. Києві за цим кримінальним провадженням - 17 червня 2025 року.

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 3565 грн. (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять), 60 коп.

У відповідності до вимог ст. 100 КПК України речові докази:

- оптичний носій СD-R диск - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- полімерну ємність та кристалічну речовину білого кольору, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 0,255 г (квитанція № 024540) - знищити

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_5