Справа № 404/1277/25
Номер провадження 1-кс/404/2931/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року м. Кропивницький

Слідчий суддя Фортечного районного суду міста Кропивницького ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні матеріали клопотання старшого слідчого СВ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області капітана поліції ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000216 від 10.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідча, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з вище вказаним клопотанням, відповідно до якого просила: накласти арешт із забороною відчуження та розпорядження на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , власником та фактичним володільцем якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_5 вчинив незаконне придбання, зберігання наркотичного засобу, та особливо небезпечної психотропної речовини, з метою збуту, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , точного часу досудовим розслідуванням встановити не представилося можливим, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу канабісу, та особливо небезпечної психотропної речовини - частин плодових тіл грибів, що містять псилоцин, з метою збуту, в порушення вимог Закону України "Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори" №60/95-ВР від 15.02.1995 та Закону України "Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними" №62/95-ВР від 15.02.1995, придбав наркотичний засіб канабіс, та особливо небезпечну психотропну речовину частину плодових тіл грибів, що містять псилоцин, які залишив зберігати за своїм місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому, 10.07.2025 в період часу з 13:30 год. по 15:01 год. за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкає ОСОБА_5 , в присутності понятих та інших учасників, проведено обшук зазначеного домоволодіння, під час якого виявлено та вилучено: 10 згортків, обклеєних клейкими стрічками, чорного, синього, зеленого, та червоних кольорів, з яких в 7-ми знаходилась речовина рослинного походження, яка, відповідно до висновку судової експертизи матеріалів, речовин і виробів №СЕ-19/112-25/10051-НЗПРАП від 11.07.2025 містить наркотичний засіб канабіс, обіг якого обмежно, загальною масою 5,19 гр., та в 3-ох відповідно до висновку судової експертизи матеріалів, речовин і виробів №СЕ-19/112-25/10051-НЗПРАП від 11.07.2025 перебували частини плодових тіл грибів, що місять псилоцин, обіг якої заборонено, загальною масою 4,3 грама, які ОСОБА_5 незаконно придбав та зберігав з метою збуту.

Вищевказане клопотання про арешт майна подане з метою забезпечення конфіскації майна.

Підставою для арешту вказаного майна є, подальше забезпечення конфіскації майна як виду покарання, у відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме з метою забезпечення спеціальної конфіскації.

До початку судового розгляду слідча подала письмову заяву, вказала, що підтримує клопотання в повному обсягу, просить його задовольнити, а також провести судовий розгляд без її участі .

На підставі положень ч. 2 ст. 172 КПК України, слідчий суддя прийняв рішення здійснювати розгляд поданого клопотання без виклику підозрюваного ОСОБА_5 оскільки це може призвести до вчинення дій, пов`язаних із відчуженням вказаного майна, що унеможливить забезпечення виконання рішення суду про арешт майна з метою конфіскації майна.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Встановлено, що слідчим відділом Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000216 від 10.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

11.07.2025 складено та вручено ОСОБА_5 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 11.08.2025 року № 439034955, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 3 ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Санкція ч. 2 ст. 307 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі з конфіскацією майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК України, повідомлено про підозру.

Як встановлено слідчим суддею, 11.07.2025 письмове повідомлення про підозру вручено особисто ОСОБА_5 . Отже, у відповідності до вимог ст. 42 КПК України, ОСОБА_5 має статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні і щодо нього може вирішуватися питання про застосування заходу забезпечення.

Як вказувалось вище, підставою застосування арешту майна з метою подальшого забезпечення спеціальної конфіскації майна як виду покарання є, зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, в межах цього кримінального провадження ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Зі змісту клопотання та доданих матеріалів встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні наркотичного засобу, та особливо небезпечної психотропної речовини, з метою збуту.

Слідчий суддя вважає, що викладені вище обставини на даному етапі досудового розслідування з розумною достатністю та вірогідністю пов`язують підозрюваного з вчиненими кримінальними правопорушеннями, оскільки для стороннього спостерігача прослідковувався б зв`язок між описаними діями підозрюваного та ознаками складу інкримінованих йому злочинів.

Клопотання слідчого про арешт майна в цій частині відповідає ст. 171 КПК України.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Оцінюючи в сукупності надані стороною кримінального провадження докази, беручи до уваги можливість конфіскації майна як виду покарання у разі засудження за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, наслідки арешту майна для власника та третіх осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна є можливим.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя враховує також і прецедентну правову позицію ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Проаналізувавши надані слідчим матеріали та обставини викладені у клопотанні, слідчий суддя приходить до висновку, про наявність правових підстав для арешту майна, враховує, що підозрюваному ОСОБА_5 оголошено підозру за ч. 2 ст. 307 КК України, санкція ч. 2 ст. 307 КК України передбачає як вид покарання конфіскацію майна, а тому для можливості забезпечення конфіскації майна як виду покарання, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також те, що слідчим доведено наявність достатніх підстав для накладення арешту на зазначене майно, а тому слідчий суддя вважає, за необхідне задовольнити клопотання слідчого в повному обсязі.

З накладенням арешту можливість особи розпоряджатись відповідним майном на власний розсуд та відчужувати його на користь третіх осіб втрачається. Отже, у такий спосіб, може бути виконане завдання арешту майна, а саме запобігання можливості його відчуження.

За таких умов, заявлені слідчим підстави арешту є виправданими, а переслідувані цілі можуть бути досягнуті через застосування до майна підозрюваного саме такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

На думку слідчого судді, накладення арешту в даному випадку є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження, враховуючи суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, їх специфіку і тяжкість, наявність обґрунтованої підозри у їх вчиненні особи, яка є власником такого майна. За таких обставин, слідчий суддя вважає, що пов`язані із накладенням арешту обмеження є виправданими, співмірними із завданнями кримінального провадження та пропорційними меті, з якою такі обмеження застосовуються.

У цьому контексті слідчий суддя зауважує, що арешт накладається без заборони користування відповідним майном, а тому не вбачає негативних наслідків від його застосування як для самого підозрюваного, так і для інших осіб.

Крім того, з урахуванням характеру кримінального правопорушення, що розслідуються у межах цього кримінального провадження, такий захід забезпечення кримінального провадження є пропорційним втручанню у володіння майном. Підстав сумніватися в співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження у слідчого судді не виникає. У цьому випадку арешт майна необхідний для забезпечення ефективності кримінального провадження та негативних наслідків для володільців майна не створює.

Слідчий суддя вважає за доцільне роз`яснити, що відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

-Накласти арешт шляхом заборони на відчуження та розпорядження на наступне майно, а саме: на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького ОСОБА_1