ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 699/188/16-к
провадження № 1-кп/691/12/25
УХВАЛА

Іменем України

11 грудня 2025 рокум. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області під головуваням судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городище Черкаської області, клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності, в кримінальному провадженні № 0000256 відомості 13.08.2015 року внесені до ЄРДР, про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Досудовим слідством, згідно обвинувального акта, ОСОБА_5 , обвинувачується у тому, що він 12.08.2015 року близько 22 години 00 хвилин, перебуваючи на березі р. Рось в с. Карашина, Корсунь-Шевченківського району, Черкаської області, на грунті раптово виниклих неприязних відносин через розбіжності релігійного віросповідання, умисно, з метою помсти, усвідомлюючи протизаконність своїх дій, за допомогою предмету - ножа, наніс 8 ударів в область голови, шиї, що є відкритими частинами тіла людини та правої руки ОСОБА_6 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження.

Згідно висновку експерта № 114 від 17.08.2015 на тілі ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у вигляді саден обличчя, задньої поверхні тулуба зліва, різаної рани правої кисті, ран обличчя, шиї зліва, лівої вушної раковини, які лікуючим лікарем визначені як різані, утворилися від дії гострого предмету. Тілесні ушкодження у вигляді саден обличчя, задньої поверхні тулуба зліва не спричиняють короткочасного розладу здоров`я і по цій ознаці відносяться до легких тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження у вигляді ран обличчя, шиї, лівої вушної раковини, правої кисті відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричиняють короткочасний розлад здоров`я, та указані тілесні ушкодження не є небезпечними для життя.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

11.12.2025 року під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_5 заявив та подав клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 125 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, просив закрити кримінальне провадження. Рішення добровільне.

Після роз`яснення судом, обвинуваченому ОСОБА_5 , що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності за ст. 49 КК України є нереабілітуючою підставою та не звільняє його від цивільно-правової відповідальності, обвинувачений підтримав клопотання та просив звільнити його від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України, кримінальне провадження закрити. Вказавши, що вину у пред`явленому обвинуваченні не визнає, але бажає закінчити розгляд справи.

Захисник (адвокат) ОСОБА_4 щодо задоволення клопотання обвинуваченого не заперечив, оскільки таке рішення було прийнято ним особисто. Вказує, що ОСОБА_5 було роз`яснено наслідки та підстави закриття кримінального провадження, за строками притягнення до кримінальної відповідальності, є реалітуючого чи нереабілітуючою підставою, щодо правових підстав заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди. Та, при прийняті рішення просив суд врахувати уникнення формулювання щодо визнання винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 за ст. 125 ч. 2 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_5 , вважаючи наявними достатні підстави для звільнення його від кримінальної відповідальності за строками давності притягнення. Вказав, що обвинувачений ОСОБА_5 не судимий, в розшук не оголошувався, позитивно характеризується, строки не переривалися, не зупинялися.

Потерпілий ОСОБА_6 , його представник ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що наявні достатні підстави для задоволення клопотання, з огляду на таке.

Стаття 3 КПК України визначає, що судове провадження - кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами

Згідно частини 4 статті 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до частини 1 статті 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Таке звільнення від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Верховний Суд в постановах від 09.04.2019 року та 12.11.2019 року у справах № 760/18016/15-к та № 566/554/16-к, виходячи із системного аналізу ст. 49 КК України, а також положень п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України, роз`яснив, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КПК підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.

Стаття 44 КК України визначає, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Визначені у статті 49 КК України строки давності за змістом становлять проміжки часу, у разі спливу яких з моменту вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили особа звільняється від кримінальної відповідальності. Передбачаючи в цих випадках відмову держави від застосування заходів кримінальної репресії, законодавець виходить із того, що з плином часу вчинене в далекому минулому діяння перестає бути показником соціальної небезпечності особи, а тривала законослухняна поведінка людини в подальшому свідчить про її виправлення. В цьому разі притягнення особи до кримінальної відповідальності не узгоджується з принципом гуманізму та є недоцільним.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

В силу частин 2, 3 статті 49 КК України, суд має перевірити, чи не зупинявся або переривався перебіг давності.

Із обвинувального акта вбачається, що подія кримінального правопорушення, за ч. 2 ст. 125 КК України, за якою обвинувачується ОСОБА_5 , згідно статті 12 КК України віднесена до кримінального проступку (діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі), та мала місце 12.08.2015. Таким чином, судом встановлено, що з дня вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, минуло більше 10 років.

Матеріали кримінального провадження не містять даних про ухилення обвинуваченого ОСОБА_5 від досудового розслідування після повідомлення йому в установленому законом порядку про підозру та в подальшому після набуття ним процесуального статусу обвинуваченого, чи від суду. Будь-яких обставин, які б свідчили про наявність підстав, для зупинення чи переривання перебігу строку давності, з урахуванням вимог ч. ч. 2, 3 ст. 49 КК України, зокрема даних про вчинення нового кримінального правопорушення, судом не встановлено. Та, під час розгляду заявленого обвинуваченим клопотання було встановлено, що перебіг давності не перервався та не зупинявся.

Відповідно до частини 2 статті 284, частини 3 статті 288 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності; суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням (невизнанням) ними своєї вини у вчиненні злочину. Невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках, за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Саме такої правової позиції притримується Верховний Суд у своїх постановах (зокрема, справа № 552/5595/18, справа № 203/241/17, 730/67/16-к, 552/5595/18).

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим. Така відмова може призвести до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.

Аналогічна позиція висвітлена у Постанові колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 30.11.2022 року № 734/3220/17.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 обвинуваченого за ст. 125 ч. 2 КК України, слід звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України та кримінальне провадження закрити.

У разі закриття кримінального провадження цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає вирішенню по суті, а вимоги потерпілої сторони можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

Отже, цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушення, слід залишити без розгляду, з роз`ясненням цивільному позивачу його право на пред`явлення позовних вимог до ОСОБА_5 в порядку цивільного судочинства.

Долю речових доказів належить вирішити згідно ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 44, 49, 125 ч. 2 КК України, ст. ст. 100, 284, 285, 288, 372, 376, 392, 395 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №0000256 від 13.08.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 125 КК України, закрити.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, залишити без розгляду.

Речові докази:

- чоловіче взуття, складаний металевий ніж із слідами бурого кольору, світлу футболку із плямами бурого кольору, які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів Корсунь-Шевченківського ВП ГУНП в Черкаській області, знищити;

- зразки крові з вени ОСОБА_5 , залишити при матеріалах кримінального провадження.

Копію ухвали вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.

Ухвала суду може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення через Городищенський районний суд Черкаської області.

Суддя ОСОБА_1