ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської областівід 27 листопада 2025 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Волинської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

До Луцького міськрайонного суду Волинської області 25.11.2025 року надійшла скарга ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Волинської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

Скаргу мотивував тим, що 17.11.2025 року ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 звернулися до Волинської обласної прокуратури із заявою про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.256, ч.1 ст.364, ч.3 ст.382 КК України, проте, всупереч ст.214 КПК України заяву не внесено до ЄРДР, чим, на його думку допущено бездіяльність, а тому просив суд зобов`язати уповноважену особу Волинської обласної прокуратури внести відповідні відомості за ознаками кримінальних правопорушень, за заявою від 17.11.2025 року до ЄРДР та розпочати досудове розслідування, вручити пам`ятку потерпілого.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської областівід 27.11.2025 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Волинської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що доводи скаржника ґрунтуються на суб`єктивній оцінці та ставленні до зазначених у скарзі обставин, при тому, що перевірка фактичних обставин, вказаних у заяві може і має бути предметом перевірки під час досудового розслідування кримінального провадження №000680, а не шляхом додаткового внесення нових відомостей до ЄРДР.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_6 вважає висновки слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області такими, що не відповідають нормам права.

Вказує на те, що 25.09.2025 року слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області задовольнила скаргу потерпілого ОСОБА_6 та зобов`язала дізнавача ОСОБА_9 розглянути заяву потерпілого ОСОБА_6 у відповідності до ст.ст.110, 220 КПК України. Тобто на виконання ухвали слідчої судді дізнавач зобов`язаний був розглянути заяву потерпілого, а в результаті, або її задовольнити, або у разі незадоволення винести відповідний процесуальний документ - постанову, та зазначити право на її оскарження.

Всупереч судовому рішенню, дізнавач ОСОБА_10 , ігноруючи вимоги резолютивної частини, не розглянув належним чином заяву від 09.09.2025 року, а надіслав потерпілому не процесуальний документ у якому вказав про відсутність підстав для її задоволення та не вказано право на її оскарження.

Просить ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.11.2025 року скасувати, а сплаву повернути до суду першої інстанції для нового розгляду.

В судове засідання не з`явивсяскаржник ОСОБА_6 , від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності.

В судове засідання не з`явивсяпрокурор, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав.

Їх неявка, у відповідності до норм КПК України, не перешкоджає розгляду справи, а тому суд вирішує розглядати справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження за доводами апеляційної скарги; колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно з приписами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, в тому числі і бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Розгляд скарги на бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, обумовлює необхідність дослідження слідчим суддею самого повідомлення (заяви) про вчинення кримінального правопорушення на предмет того, чи може воно бути підставою для порушення кримінального провадження.

Слідчий суддя, в даному випадку, не може виконувати абсолютно формальну функцію судового примусу уповноважених осіб вносити до ЄРДР всі без виключення заяви і повідомлення, які ними отримуються.

З матеріалів скарги убачається, що 17.11.2025 року ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 звернулися до Волинської обласної прокуратури із заявою про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.256, ч.1 ст.364, ч.3 ст.382 КК України.

Однак, інформація до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вносилась, хоча згідно до вимог ст.214 КПК України вона підлягала обов`язковому внесенню до нього негайно або ж упродовж 24 годин після її надходження до слідчого чи прокурора.

Таким чином, слідчий суддя, перевіривши всі доводи скарги ОСОБА_6 , у задоволенні його скарги щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення та зобов`язання вчинити дії відмовив зазначивши, що у заяві ОСОБА_6 та інших від 17.11.2025 року доводи про вчинення кримінальних правопорушень фактично зводяться до їхньої незгоди з процесуальними рішеннями/діями/бездіяльністю в рамках кримінального провадження №000680, що об`єктивно не може розглядатися як вчинення злочину, а є підставою для оскарження у визначеному процесуальним законом порядку, а саме параграфом 1 Глави 26 КПК України.

Системний аналіз положень кримінального процесуального закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення. До того ж законодавцем розмежовано поняття внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, у відповідності до положень ч.1 ст.214 КПК України, та прийняття і реєстрації відповідних заяв, про що йдеться у ч.4 ст.214 КПК України.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано також Положенням про порядок ведення ЄРДР (затверджене наказом Офісу Генерального прокурора України від 30.06.2020 року №298). Згідно з п.1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості, в тому числі про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК України.

При цьому зміст ч.l ст.214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим КК України.

Крім того, згідно п.2 Глави 1 Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України від 06.04.2016 року №139 відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам п.4 ч.5 ст.214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відтак, не будь-яка заява є підставою для внесення відомостей до ЄРДР, а лише та заява, яка містить фактичні дані, які підтверджують факт вчинення кримінального правопорушення. Всі інші заяви після їх надходження підлягають розгляду згідно із Законом, яким не є Закон про кримінальну відповідальність.

Вказані висновки узгоджуються з позицією Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладеній у постанові від 30.09.2021 року, у справі №556/450/18, відповідно до якої підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

Відтак, з аналізу викладених вище норм законодавства та позицій касаційної інстанції вбачається відсутність обов`язку у відповідальних осіб вносити будь-які відомості, які надходять до них, а лише ті, які у своїй сукупності певним чином вказують на можливість існування складу того чи іншого кримінального правопорушення, тобто передбачається початкова оцінка обґрунтованості такої заяви чи повідомлення, навіть якщо це прямо не вказано у КПК України.

На підставі наведеного апеляційний суд вважає, що слідчий суддя вірно зазначив у своєму рішенні про те, що доводи скаржника ґрунтуються на суб`єктивній оцінці та ставленні до зазначених у скарзі обставин, при тому, що перевірка фактичних обставин, вказаних у заяві може і має бути предметом перевірки під час досудового розслідування кримінального провадження №000680, а не шляхом додаткового внесення нових відомостей до ЄРДР. Таким чином, у задоволенні скарги ОСОБА_6 необхідно відмовити.

Отже доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості судового рішення, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, а ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою.

Підстав для скасування оскаржуваної ухвали з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської областівід 27 листопада 2025 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Волинської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення, залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: