Провадження № 1-кп/161/1217/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 10 грудня 2025 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у Луцькому міськрайонному суді Волинської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0004136 за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця міста Луцьк, Волинської області, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 4 ст. 296 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_8 , у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді порушення правового режиму обігу психотропних речовин, незаконно придбав з метою подальшого збуту речовину, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, яку незаконно, зберігаючи при собі, переніс за адресою свого проживання, а саме: АДРЕСА_1 , де продовжував зберігати до 11 години 29.11.2024, тобто до моменту виявлення та вилучення працівниками поліції, а саме під час проведення обстеження публічно недоступних місць, житла чи іншого володіння особи та негласного отримання зразків, необхідних для порівняльного дослідження.

Згідно з висновком експерта № СЕ-19/103-24/16075-НЗПРАП від 13.12.2024 надана на дослідження речовина містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP. Маса становить 0,0001 г.

Таким чином, ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Крім того, ОСОБА_8 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 14.03.2025, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді порушення правового режиму обігу психотропних речовин, повторно, незаконно придбав з метою подальшого збуту кристалічну речовину, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, яку незаконно, зберігаючи при собі, переніс на ділянку території, що за адресою: Волинська область, місто Луцьк, вулиця Глушець.

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_8 , перебуваючи за вищевказаною адресою, о 13 годині 38 хвилин 14.03.2024 за грошові кошти в сумі 1000 гривень збув ОСОБА_9 кристалічну речовину, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP.

Згідно з висновком експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/103-25/3805-НЗПРАП від 25.03.2025, надана на дослідження речовина містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP. Маса становить 0,1704 г.

Таким чином, ОСОБА_8 , обґрунтовано обвинувачується у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та незаконному збуті особливо небезпечної психотропної речовини, вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Крім того, ОСОБА_8 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 17.04.2025, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді порушення правового режиму обігу психотропних речовин, повторно, незаконно придбав з метою подальшого збуту кристалічну речовину, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, яку незаконно, зберігаючи при собі, переніс на ділянку території неподалік будинку 31, що по вулиці Лесі Українки у місті Луцьк.

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_8 , перебуваючи за вищевказаною адресою, о 14 годині 57 хвилин 17.04.2024 за грошові кошти в сумі 500 гривень збув ОСОБА_9 кристалічну речовину, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP.

Згідно з висновком експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/103-25/5112-НЗПРАП від 22.04.2025, надана на дослідження речовина містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP. Маса становить 0,1752 г.

Таким чином, ОСОБА_8 , обґрунтовано обвинувачується у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та незаконному збуті особливо небезпечної психотропної речовини, вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Крім того, ОСОБА_8 , 07 червня 2025 року, точний досудовим розслідуванням час не встановлено, але не пізніше 17 години, перебуваючи у приміщенні ПРАТ "УНІВЕРМАГ "ЛУЦЬК", що знаходиться за адресою: місто Луцьк, проспект Волі 1, діючи умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, з метою тривалого порушення спокою громадян, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки таких дій та бажаючи їх настання, з метою самоутвердження за рахунок приниження інших осіб, проявляючи зневагу до існуючих правил і норм у суспільстві, що виразилась в ігноруванні загальноприйнятих норм суспільної поведінки та демонстрації зверхності і вседозволеності, в присутності очевидців, допустив грубе порушення громадського порядку із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Так, ОСОБА_8 , маючи у своєму володінні предмет раніше заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи, що приміщення ПРАТ "УНІВЕРМАГ "ЛУЦЬК" являється громадським місцем, де знаходяться люди, ігноруючи елементарні правила поведінки, моральності та добропристойності, безпричинно умисно здійснив 1 постріл з вищевказаного предмету у ОСОБА_10 , завдаючи йому фізичному болю, та душевного страждання.

Таким чином, ОСОБА_8 , обґрунтовано обвинувачується у тому, що він своїми умисними протиправними діями, які виразились у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненому із застосуванням спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень предмета, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою провину визнав повністю та погодився з кваліфікацією та обставинами вчинення кримінальних правопорушень, однак додатково пояснив, що сам потерпілий спровокував вказаний конфлікт. В скоєному розкаюється, просить суворо не карати.

Відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України в судовому засіданні, за згодою всіх учасників судового провадження, не досліджувались докази щодо фактичних обставин кримінального провадження, оскільки вони ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження щодо особи обвинуваченого, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, провина обвинуваченого ОСОБА_8 доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані як незаконне придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини, вчинене повторно, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України; крім того, як своїми умисними протиправними діями, які виразились у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненому із застосуванням спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень предмета, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Відомості про початок досудового розслідування у кримінальному провадженні внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.11.2024 за №0004136 з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 307 КК України.

Відомості про початок досудового розслідування у кримінальному провадженні внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.03.2025 за №0001004 з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 307 КК України.

Відомості про початок досудового розслідування у кримінальному провадженні внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.04.2025 за №0001299 з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 307 КК України.

Відомості про початок досудового розслідування у кримінальному провадженні внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.06.2025 за №0001713 з правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 296 КК України.

Постановою прокурора Луцької окружної прокуратури Волинської області ОСОБА_11 від 17.03.2025 матеріали досудових розслідувань за №0001004 об`єднано в одне провадження за №0004136.

Постановою прокурора Луцької окружної прокуратури Волинської області ОСОБА_11 від 22.04.2025 матеріали досудових розслідувань за №0001299 об`єднано в одне провадження за №0004136.

Постановою прокурора Луцької окружної прокуратури Волинської області ОСОБА_3 від 10.06.2025 матеріали досудових розслідувань за №0001713 об`єднано в одне провадження за №0004136.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_8 раніше не судимий, в установах міста на обліку не перебуває, не одружений, не працює, має хвору матір, за якою здійснює догляд.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає повне визнання своєї провини, щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, суд не встановив.

Крім того, вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_8 суд виходить із вимог ст.65 КК України та роз`яснень, що містяться в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", згідно яких суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину (класифікації, обставин і способу його вчинення, характеру і тяжкості наслідків), даних про особу винного (вік, поведінку до вчинення злочину, наявність судимостей і адміністративних стягнень, тощо), та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, вчинені ОСОБА_8 кримінальні правопорушення, згідно ст.12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів.

Відповідно до ст.ст.50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи із вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішеннях від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 та від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 про призначення судом більш м`якого покарання.

Так, у рішенні № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив: "Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України".

Відповідно до вимог ст.69 КК України і роз`яснень п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

При цьому, у кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу обвинуваченого він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, і впливають на пом`якшення покарання.

Так, згідно з положеннями ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 442-1 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Отже, призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд керується приписами ч.2 ст.61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

На підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частині статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове.

Отже, призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд керується приписами ч.2 ст.61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Обвинувачений ОСОБА_8 вчинив тяжкий соціально-небезпечний злочини у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, раніше не засуджувався, тому суд вважає, що виправлення обвинуваченого та його перевиховання можливе тільки з ізоляцією від суспільства.

Разом з тим, ОСОБА_8 є особою молодого віку, повністю визнав свою винуватість, у вчиненому щиро розкаявся, усвідомив незаконність вчинених ним дій, має постійне місце реєстрації та проживання, позитивно характеризується по місцю проживання, зважаючи, при цьому, на кількість вчинених епізодів, а також те, що документування злочинів проводилась виключно під контролем правоохоронних органів, при цьому ніяких суспільно-небезпечних наслідків не наступило, оскільки придбана ним речовина нікому не була реалізована та вилучена працівниками поліції, під час його затримання самостійно надав для вилучення працівникам поліції психотропні речовини, що додатково підтверджує активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, тому суд, з врахуванням наведених обставин, що істотно знижують ступінь суспільної небезпеки вчиненого, вважає за можливе призначити ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст.69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.2 ст.307 КК України, у виді позбавлення волі.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який свою вину визнав, у вчиненому щиро розкаявся, є особою молодого віку, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст. 50 КК України, обираючи міру покарання, передбачених санкцією закону, за яким визнав ОСОБА_8 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді позбавлення волі.

Разом з тим, оскільки обвинуваченим злочини були вчинені з метою збагачення, суд не вбачає підстав для незастосування додаткового покарання, яке передбачене санкцією ч.2 ст.307 КК України.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе тільки умовах ізоляції від суспільства, що йому потрібно призначити покарання, пов`язане з позбавлення волі.

Питання щодо долі речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Скасувати арешт, накладений ухвалами слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.04.2025 року, 12.06.2025 року.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави витрати пов`язані з проведення експертизи у розмірі 9 327 грн. 90 коп.

Питання щодо внесеної застави вирішити в порядку ст. 182 КПК України.

Керуючись ст. ст. 349, 368-370, 373- 374, 392, 395 КПК України,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_12 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 4 ст. 296 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.4 ст. 296 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі;

-за ч.2 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з конфіскацією усього належного на праві приватної власності майна;

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки з конфіскацією усього належного на праві приватної власності майна.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 у вигляді застави залишити до вступу вироку в законну силу.

В строк відбування покарання ОСОБА_8 зарахувати знаходження під вартою з 10.06.2025 по 12.08.2025 року.

Повернути заставодавцю ОСОБА_13 , грошові кошти, за ОСОБА_8 , сплачені на депозитний рахунок № UA0002504, банк отримувача ДКСУ, м. Київ, код банку отримувача - МФО 820172, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26276277, отримувач: ТУ ДСА України у Волинській області, призначення платежу: застава за ОСОБА_8 по справ №161/15696/25, згідно ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.08.2025 року - у розмірі 121120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) грн. 00 коп.

Речові докази: 16 пристроїв для куріння із нашаруванням речовини невідомого походження, кристаличну речовину масою 0,1752 г, PVP вагою 0,00001 г та 0,1704 г, що зберігаються в камері схову Луцького РУП ГУНП- знищити; мобільний телефон марки Samsung, мобільний телефон марки ZTE та мобільний телефон марки Xiaomi, сумку чорного кольору марки «4F» - повернути ОСОБА_8 ..

Скасувати арешт, накладений ухвалами слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.04.2025 року, 12.06.2025 року.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави витрати пов`язані з проведення експертизи у розмірі 9 327 грн. 90 коп.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Волинського Апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя:

Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчий кімнаті.

Суддя: