ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3360/25 Справа № 195/1097/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2025 року у кримінальному провадженні № 0001093 від 02 червня 2025 року стосовно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Стара-Синява Старосинявського району Хмельницької області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2025 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, на підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на три роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Цим вироком суду дії ОСОБА_6 кваліфіковано як придбання, зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу за таких обставин.

ОСОБА_6 в невстановлений час, але не пізніше травня 2022 року (досудовим розслідуванням точні дату та час встановити не вдалось за можливе), знаходився у себе за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де у нього, при невстановлених обставинах, раптово виник злочинний умисел на незаконне придбання, зберігання нарізної автоматичної вогнепальної стрілецької зброї автоматів конструкції Калашникова «АК-74» в кількості 2 (двох) штук та бойових припасів патронів до нарізної вогнепальної стрілецької зброї калібру 5,45х39 мм в кількості 342 (триста сорок двох) штук, без передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання зазначеної вогнепальної зброї і бойових припасів без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_6 , в невстановлений час, але не пізніше травня 2022 року, перебуваючи за місцем свого проживання за вищевказаною адресою, порушуючи положення додатку № 1, затвердженого пунктом 1 Постанови Верховної Ради України від 07.06.1992 №2471-12 «Про право власності на окремі види майна», відповідно до яких не може перебувати у власності громадян зброя, боєприпаси, вибухові речовини (крім мисливської, пневматичної, спортивної зброї, і боєприпасів до неї), всупереч вимог, визначених Інструкцією «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21 серпня 1998 року із змінами та доповненнями, а також всупереч вимог Положення «Про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12 жовтня 1992 року із змінами та доповненнями, діючи умисно, незаконно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи умисел направлений на порушення встановленого законом порядку обігу вогнепальної зброї та бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи, що дані предмети є вогнепальною зброєю та боєприпасами до неї, при достовірно не встановлених обставинах та в не встановлений спосіб, придбав нарізну автоматичну вогнепальну стрілецьку зброю автомати конструкції Калашникова «АК-74» в кількості 2 (двох) штук та бойові припаси патрони до нарізної вогнепальної стрілецької зброї калібру 5,45х39 мм в кількості 342 (триста сорока двох) штук.

Не зупиняючись на досягнутому злочинному результаті, ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії, в невстановлений час, але не пізніше травня 2022 року, перебуваючи за місцем свого проживання на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , продовжуючи діяти умисно, незаконно, всупереч вищенаведених норм діючого законодавства України, без передбаченого законом дозволу, утримуючи при собі придбану нарізну автоматичну вогнепальну стрілецьку зброю автомати конструкції Калашникова «АК-74» в кількості 2 (двох) штук та бойові припаси патрони до нарізної вогнепальної стрілецької зброї калібру 5,45х39 мм в кількості 342 (триста сорок двох) штук, сховав дані предмети під ліжком в кімнаті житлового будинку за вищевказаною адресою та став незаконно їх зберігати без передбаченого законом дозволу, з моменту придбання до моменту їх виявлення та вилучення працівниками Національної поліції України в ході санкціонованого обшуку, а саме: до 09 години 59 хвилин 27.05.2025 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі обвинувачений, не оскаржуючи фактичні обставини справи та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 263 КК, просить змінити вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання та призначити покарання, яким зменшити покарання та іспитовий строк до мінімально необхідного для виправлення, врахувавши всі обставини, що пом`якшують покарання та виключити з вироку «рецедив злочину», що обтяжує покарання.

Вважає призначене йому покарання не відповідає вимогам статті 65 КК та є надто суворим.

Зазначає, що судом першої інстанції не враховано обставини, які пом`якшують його відповідальність, а саме, щире каяття та повне визнання вини, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, що метою зберігання зброї не були корисливі або злочинні мотиви, не враховано й позитивні особисті дані.

На думку обвинуваченого, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність рецидиву у його діях, тому є всі підстави для застосування мінімального покарання в межах санкції ч.1 ст. 263 КК із застосуванням ст. 75 КК, що позитивно вплине на процес виправлення.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні обвинувачений підтримав апеляційну скаргу та з підстав, викладених в ній, просив її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника, посилаючись на її безпідставність, вирок суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, тому просила залишити його без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 263 КК за обставин, викладених у вироку суду, в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому відповідно до ст. 404 КПК апеляційним судом не переглядаються.

Згідно зі ст. 370 КПК судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`об`єктивно з`з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення особі обвинуваченого внаслідок суворості, апеляційний суд дійшов висновку, що вони є безпідставними, а вирок суду в цій частині є законним, обґрунтованим та ухвалений у відповідності до зазначених вище вимог закону, які суд першої інстанції виконав належним чином та мотивував прийняте рішення, з огляду на наступне.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Домірність покарання за злочин є проявом справедливості як однієї з основоположних засад кримінального провадження.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

З матеріалів кримінального провадження слідує, що обираючи ОСОБА_6 вид і розмір покарання, суд першої інстанції дав належну оцінку ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, виходячи не лише з визначених у ст. 12 КК формальних критеріїв, а й з особливостей конкретного кримінального правопорушення.

Так, суд першої інстанції взяв до уваги, що обвинувачений, вчинив тяжкий злочин, дані про особу обвинуваченого, останній має вищу освіту, офіційно непрацевлаштований, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває. До обставин пом`якшуючих покарання обвинуваченому суд відніс щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що спростовує доводи апеляційної скарги.

Проте, обставиною, що обтяжує покарання судом першої інстанції визнано рецидив злочину, з чим апеляційній суд не погоджується та вважає доводи апеляційної скарги обвинуваченого у цій частині обґрунтованими виходячи з такого.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 67 КК при призначенні покарання обставиною, яка його обтяжує, зокрема визнається рецидив злочинів.

Згідно з оскарженим вироком до обставин, які обтяжують покарання, суд відніс рецидив кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 34 КПК рецидивом кримінальних правопорушень визнається вчинення нового умисного кримінального правопорушення особою, яка має судимість за умисне кримінальне правопорушення.

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 №7 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки №7» визначено, що згідно зі статтею 34 КК ( 341-14) рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин. Оскільки відповідно до частини першої статті 88 КК (2341-14) особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості, то вчинення саме в цей період нового умисного злочину утворює з попереднім умисним злочином їх рецидив.

Отже, рецидив може бути лише при вчинені повторного умисного злочину після засудження за перший умисний злочин, якщо судимість за нього не була знята або погашена.

Так, відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 засуджений востаннє вироком Довгинцівського районного суду м. Кривий Ріг від 16.02.2011 за ч. 4 ст.187, ст. 69, ч. 5 ст. 186, ст. 69, ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 186, ст. 69, ст. 70 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Вирок набрав законної сили 04.03.2011.

За вказаним вище вироком ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12.03.2013 звільнено ОСОБА_6 (до зміни прізвища ОСОБА_8 ) з місць позбавлення волі умовно-достроково на невідбуту частину покарання 8 місяців 20 днів.

У даному кримінальному провадженні №0001093 від 02 червня 2025 року, яке наразі перебуває на розгляді апеляційного суду, встановлено, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, у невстановлений час, але не пізніше травня 2022 року.

03.07.2018 до Дніпровського районного суду м. Запоріжжя направлено обвинувальний акт по кримінальному провадженню №90000491 від 24.08.2017, справа перебуває на розгляді суду, на даний час не розглянута.

Так, з урахуванням положень ст. 89 КК, ОСОБА_6 за вироком Довгинцівського районного суду м. Кривий Ріг від 16.02.2011 є таким, що не має судимості, у кримінальному провадженні №90000491 від 24.08.2017 відсутнє судове рішення, яке б встановлювало винуватість ОСОБА_6 , та враховуючи дату вчинення (у невстановлений час, але не пізніше травня 2022 року) у кримінальному провадження №0001093 від 02 червня 2025 року, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 помилково визнав обставину, яка обтяжує його покарання - рецидив злочину, що не ґрунтується на вимогах закону України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні в цій частині.

Разом з цим, апеляційний суд погоджується зі встановленими обставинами, які впливають на вид і розмір покарання та вважає, що суд першої інстанції в повній мірі врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини, при яких вони були вчинені, та дані про особу винного.

На переконання апеляційного суду, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та всі обставини справи, обраний судом першої інстанції обвинуваченому вид і розмір покарання є законним, обґрунтованим і достатнім для його виправлення та попередження вчиненню ним інших кримінальних правопорушень, адже воно відповідає меті покарання, є співмірним характеру вчиненого діяння та його наслідкам. Підстав вважати покарання явно несправедливим через суворість колегія суддів не вбачає.

Так, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Таким чином, обвинувачений не навів в апеляційній скарзі належних доводів та аргументів, чому призначене обвинуваченому покарання є явно несправедливим внаслідок його суворості, всі обставини, які впливають на вид і розмір покарання враховані місцевим судом, а відтак покарання призначене ОСОБА_6 за вчинене кримінальне правопорушення є законним, обґрунтованим та достатньо мотивованим, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги не підлягають задоволенню в цій частині.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК суд апеляційної інстанції змінює вирок в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою зміну судового рішення, є неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими в частині виключення з мотивувальної частини вироку посилання на рецидив злочинів, як обставину, яка обтяжує покарання та підлягає задоволенню в цій частині, а вирок суду першої інстанції зміні, в іншій частині вироку щодо призначеного судом першої інстанції покарання обвинуваченому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 404, 405, 407 КПК, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2025 року стосовно ОСОБА_6 за частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання на рецидив злочинів, як обставину, яка обтяжує покарання.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4