Справа № 456/2222/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/867/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження № 0000094 від 18.03.2024 року про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8

законного представника потерпілого ОСОБА_9

представник потерпілого ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Стрийського міськрайонного суду від 22 серпня 2025 року щодо ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

вироком Стрийського міськрайонного суду від 22 серпня 2025 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, і призначити покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин.

Цивільний позов законного представника ОСОБА_9 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 10000,00 грн (десять тисяч грн 00 коп.) моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно вироку, ОСОБА_6 16.03.2024 близько 18 год. 24 хв. знаходився біля магазину «Андріана» по АДРЕСА_2 , де між ним та неповнолітнім ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин розпочався словесний конфлікт.

Надалі ОСОБА_6 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень неповнолітньому ОСОБА_8 , підійшов до нього спереду та схопив лівою рукою за одяг, долонею правої руки наніс один удар у ліву сторону обличчя, після чого, тримаючи останнього за одяг, розхитував у різні сторони, внаслідок чого потерпілий вдарився правою частиною голови до стіни. Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_6 схопив неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 за руки, потягнув на себе, від чого неповнолітній втратив рівновагу та впав спиною на землю, де ОСОБА_6 наніс один удар кулаком правої руки та один удар правою ногою в обличчя неповнолітнього ОСОБА_8 .

У результаті неправомірних дій ОСОБА_6 спричинив неповнолітньому потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді садна в правій підочній ділянці, крововиливу на зовнішній поверхні завитки правої вушної раковини, які згідно з висновком судово-медичної експертизи за ступенем тяжкості відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Стрийського міськрайонного суду від 22.08.2025 року та закрити кримінальне провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України - у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що вказаний вирок суду є незаконним і необґрунтованим та підлягає скасуванню, так як не відповідає фактичним обставинам справи та прийнятий з порушенням норм матеріального та процесуального законодавства.

Апелянт зазначає, що суд не врахував і не дав правової оцінки тому факту, хто ініціатором конфлікту, наявність в нього умислу на умисного заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень.

Зазначає, що оцінюючи дії на предмет наявності у нього умислу на нанесення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, суд не врахував покази свідка ОСОБА_12 , який в судовому засіданні підтвердив, що ініціатором конфлікту був потерпілий, і повідомив що 16.03.2024 о 17-18 годині біля магазину «Андріана» в м. Моршині на сходах стояв потерпілий з двома дівчатами, який висловлювався нецензурною лексикою. Він зробив йому зауваження, тоді потерпілий вдарив його кулаком у лице. Обвинувачений, який у цей час вийшов з магазину і побачив, що потерпілий його вдарив, хотів його заспокоїти, щоб той його не бив, бо потерпілий був неадекватний та агресивний. Обвинувачений обхопив потерпілого руками і разом з ним присів. Потерпілий вирвався і знову намагався нанести йому удари. Обвинувачений тримав його за руки. Підтвердив, що він намагався його захистити і що він умисно потерпілого не бив.

Вважає, що його дії були спрямовані на припинення неправомірних дій потерпілого ОСОБА_8 , які, як підтвердив свідок.

В той же час, відповідно до вироку, суд критично оцінив покази свідка ОСОБА_12 , мотивуючи тим, що він раніше давав покази що він наніс удар правою ногою в область обличчя потерпілого. При цьому не зазначає:, коли саме він надавав такі покази. В судовому засіданні таких показів свідок не давав.

Зазначає, судом критично не оцінюються покази неповнолітнього свідка ОСОБА_13 , яка є дівчиною потерпілого ОСОБА_8 та неповнолітнього свідка ОСОБА_14 , який є її рідним братом. При цьому з показів мами, як представника потерпілого ОСОБА_9 , вона товаришує з ОСОБА_15 , мамою неповнолітніх свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

На апеляційну скаргу законний представник потерпілого ОСОБА_8 ОСОБА_9 подала заперечення, в якій просить апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Стрийського міськрайонного суду від 22 серпня 2025 року без змін.

Вважає, що доводи обвинуваченого спростовуються доказами здобутими, як в ході досудового слідства, так і безпосередньо в судовому засіданні. Зокрема, показаннями свідків, консультацією психолога та іншими матеріалами справи.

Заслухавши доповідача, пояснення присутніх учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку дотримані.

Вирок суду ухвалений на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом першої інстанції відповідно до ст. 94 КПК України в їх сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. У вироку суду наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини кримінального провадження, навівши такі у вироку, та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях обвинуваченого ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме у заподіяння потерпілому ОСОБА_8 умисного легкого тілесного ушкодження.

Дані обставини підтверджуються наявними у матеріалах кримінального провадження доказами, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку та вірно взяв до уваги, обґрунтувавши своє рішення.

Так, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, стверджується:

- показаннями в судовому засіданні неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 , наданими в присутності захисника ОСОБА_10 та законного представника ОСОБА_9 ;

- консультацією психолога ОСОБА_16 , наданою в порядку ст. 360 КПК України, про те, що це був травмуючий досвід для неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 . Запинки та хвилювання при відтворенні подій є результатом часткового витіснення їх з пам`яті неповнолітнього. Переживання цього травмуючого досвіду накладає відбиток на емоційну сферу і дається взнаки, оскільки в даному випадку мала місце неспівмірність сил, а саме: застосування сили з боку дорослої людини було неспівмірним із діями неповнолітнього;

- показаннями законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 ;

- показаннями неповнолітнього свідка ОСОБА_13 , наданими в присутності законного представника ОСОБА_15 ;

- показаннями неповнолітнього свідка ОСОБА_14 , наданими в присутності законного представника ОСОБА_15 ;

- показаннями свідка ОСОБА_12 ;

- рапортом від 17.03.2024, відповідно до якого 17.03.2024 о 18:42 надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що о 18:20 доставлений працівниками поліції ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає в АДРЕСА_3 , діагноз: забій м`яких тканин навколоорбітальної ділянки правого ока. Відпущений. Побив близько 18:00 16.03.2024 ОСОБА_17 , 1985 року народження /а.с. 96/;

- заявою ОСОБА_9 від 17.03.2024, зареєстрованою в ЄО 17.03.2024 за № 2675, відповідно до якої остання просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 , який на грунті словесного конфлікту 16.03.2024 близько 18:24 в м. Моршині поблизу магазину «Андріана», що знаходиться за адресою: м. Моршин Львівської області, вул. Д.Галицького, 8а, завдав тілесних ушкоджень її неповнолітньому сину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: наніс удар ногою по обличчю /а.с. 97/;

- висновком експерта № 38/2024 від 19.03.2024, /а.с. 98-99/;

- довідкою ВП «Лікарня інтенсивного лікування» КНП Стрийської міської ради «Територіальне медичне об`єднання «Стрийська міська об`єднана лікарня» № 312, /а.с. 100/;

- протоколом огляду об`єкта-документа від 19.03.2024, /а.с. 101/;

- постановою про визнання об`єкта-документа речовим доказом від 19.03.2024, відповідно до якої довідку № 312 від 17.03.2024 визнано речовим доказом /а.с. 102/;

- флеш-носієм з відеозаписом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 /а.с. 103-104/;

- фотознімками із зображенням нанесених потерпілому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень /а.с. 105-106/;

- протоколом огляду предмету від 19.03.2024 з додатками, /а.с. 107-109/;

- протоколом демонстрації відеофайлу від 19.03.2024, /а.с. 110/;

- постановою про визнання предметів речовими доказами від 19.03.2024, /а.с. 111/;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 21.03.2024, /а.с. 112-115/;

- висновком психолога від 23.03.2024 за результатами проведення опитування ОСОБА_8 , /а.с. 116-119/;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 21.03.2024 з відеозаписом до нього, складеним старшим дізнавачем СД Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_18 , з участю неповнолітнього свідка ОСОБА_14 , законного представника ОСОБА_15 , психолога ОСОБА_19 , статиста ОСОБА_20 , в присутності понятих ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , /а.с. 120-123/;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 21.03.2024 з відеозаписом до нього, складеним старшим дізнавачем СД Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_18 , з участю неповнолітнього свідка ОСОБА_13 , законного представника ОСОБА_15 , психолога ОСОБА_19 , статиста ОСОБА_20 , в присутності понятих ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , /а.с. 124-127/;

- інформацією ТОВ Фірма «Карпати» за № 22 від 17.04.2024, відповідно до якої режим роботи магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: АДРЕСА_2 , 16 березня 2024 року в період з 18:00 до 20:00 порушений не був /а.с. 128/.

Апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що сукупність цих доказів повністю підтверджує вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки вони не викликають сумнівів у своїй правдивості та є належними і допустимими.

На переконання колегії суддів, висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, які судом першої інстанції встановлені повно, та підтверджуються вищенаведеними доказами у своїй сукупності.

Всупереч апеляційним доводам сторони захисту, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги наведені вище показання потерпілої і свідків, та обґрунтував ними своє рішення, оскільки ці показання у повній мірі узгоджуються між собою та з іншими наведеними вище доказами.

При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано врахував, що як потерпіла, так і допитані у справі свідки були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, і жодними доказами, окрім показань самого обвинуваченого щодо обставин події, такі показання зазначених осіб не спростовуються та не ставлять такі під сумнів.

Водночас, показання самого обвинуваченого ОСОБА_6 у заперечення своєї вини у спричиненні потерпілій тілесних ушкоджень нічим об`єктивно не підтверджені.

Жодних доказів того, що вказані свідки, з огляду на їх родинні та дружні відносини, надали неправдиві показання щодо обставин заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень, матеріали справи не містять, і такі суду апеляційної інстанції не представлено.

Крім цього, в судовому засіданні встановлено, що зі свідками ОСОБА_14 та ОСОБА_13 в обвинуваченого ОСОБА_6 відсутні будь-які відносини, а відтак у свідків відсутні підстави наговорювати на обвинуваченого та обмовляти його.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що суд критично оцінив покази свідка ОСОБА_12 , оскільки такі спростовуються показаннями самого потерпілого, свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , протоколом огляду предмету та протоколом демонстрації відеофайлу від 19.03.2024 з додатками, відповідно до яких на відеозаписі з назвою «434368932_824988_330537847_n» спостерігається частина асфальтованої дороги в м. Моршині неподалік магазину «Андріана» по вул. Д.Галицького, 8А, на якій лежить неповнолітній ОСОБА_8 , який одягнений у курточку білого кольору, джинси синього кольору, кросівки чорно-білого кольору, русявоволосий, в якого з лівої ноги спадає кросівок, над яким зверху над тулубом знаходиться темноволосий чоловік високого зросту, одягнений у штани темного кольору, чорну курточку та чорні кросівки з білою підошвою ( ОСОБА_23 ), який тримає за руки неповнолітнього та правою ногою у взутті наносить удар в область правої сторони обличчя. В той час біля них стоїть невідомий мужчина старшого віку, одягнений у шапку чорного кольору, курточку світло-зеленого кольору, чорні штани та гумові чоботи, та дивиться. На відео чути жіночий голос: «Тихо, алло, ОСОБА_24 , закрийся», що спростовують показання свідка ОСОБА_12 про те, що обвинувачений ОСОБА_6 тілесних ушкоджень неповнолітньому потерпілому ОСОБА_8 не наносив, а тільки захищав його від ударів самого потерпілого.

Відповідно до позиції, викладеної у постанові Верховного Суду в справі № 728/578/19 від 07.12.2020 чинний КПК не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (стосовно конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку. Як засвідчує судова практика, доказування тих чи інших обставин злочину досить часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх, у тому числі непрямих доказів, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) факту вчинення злочину конкретною особою.

З огляду на сукупність досліджених та врахованих місцевим судом доказів, місцевий суд також обґрунтовано визначив, що у даному випадку окремі незначні неточності у показаннях свідків, на які вказує сторона захисту, не впливають на фактичні обставини справи, які, на переконання колегії суддів, встановлені місцевим судом повно.

Таким чином апеляційні доводи захисника про невідповідність висновкам місцевого суду фактичним обставинам справи та недоведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за встановлених місцевим судом обставин, не знайшли свого підтвердженн6я при апеляційному розгляді справи.

При цьому, за наслідками апеляційного перегляду істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарги не містить правових підстав для скасування оскаржуваного вироку суду, а отже така визнається судом апеляційної інстанції необґрунтованою та до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Стрийського міськрайонного суду від 22 серпня 2025 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4