Справа № 953/1485/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 рокум. Харків

Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні зали судових засідань Київського районного суду м. Харкова клопотання захиниска ОСОБА_10 в інтересах обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_7 і захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000265 від 16.02.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із вищою освітою, який є фізичною особою-підприємцем, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із вищою освітою, який працює на посаді начальника конструкторського відділу енергозапчастин та організації проектних робіт АТ «Українські енергетичні машини», зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з вищою освітою, який працює на посаді заступника начальника зварювально-механічного цеху з виробництва АТ «Українські енергетичні машини», зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

кожного за ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

В С Т А Н О В И В:

28 жовтня 2025року до Київського районного суду м. Харкова від захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 і захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України, надійшли клопотання про зміну обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт у кримінальному провадженні № 0000265 від 16.02.2024,посилаючись на те,що станом на момент подання клопотання досудове розслідування повністю завершене, всі необхідні та достатні докази вже зібрані й знаходяться у сторони обвинувачення та в суді, а тому обвинуваченні не мають жодної можливості впливати на їх збереження чи викривлення.

Сторона захисту наголошує, що ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які слугували підставою для обрання та продовження тримання під вартою, повністю відсутні, оскільки ані ризику переховування, ані ризику знищення чи спотворення доказів, ані ризику незаконного впливу на свідків більше не існує. Також ОСОБА_10 та ОСОБА_4 детально обґрунтовують, що висунуте обвинувачення за ч. 1 ст. 111-2 КК України є юридично необґрунтованим, адже особі, якій нібито передавалися матеріальні ресурси, не є представником держави-агресора у розумінні закону, а тому сама передача копій креслень не може становити складу кримінального правопорушення, що інкримінується.

За твердженнями сторонами обвинувачення, ОСОБА_11 ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , нібито передавали креслення ОСОБА_12 , а слідство вважає ОСОБА_12 «представником держави-агресора». У обвинувальному акті немає жодної інформації про те, що ОСОБА_12 мав будь-який стосунок до органів державної влади РФ чи діяв від їхнього імені. Навпаки, матеріали провадження свідчать, що він є приватною особою, яка не виконує жодних владних функцій. Тому навіть гіпотетична передача копій креслень такій особі не може вважатися передачею матеріальних ресурсів державі-агресору та не відповідає об`єктивній стороні злочину, передбаченого ст. 111-2 КК України.

Додатково захист підкреслює, що самі копії креслень не відповідають вимогам поняття «матеріальні ресурси», які законодавець визначає як речі, засоби чи майно, що можуть бути використані для забезпечення діяльності держави-агресора, її військових або окупаційних структур. Скановані копії креслень, які не містять жодної таємної або спеціальної інформації, не становлять такої категорії. У висновку спеціалістів, наданому за запитом ОСОБА_10 , прямо зазначено, що такі копії не містять ознак матеріальних ресурсів і не можуть заподіяти шкоди обороноздатності України.

Крім того, захисник звертає увагу, що органи державної влади, які компетентні оцінювати можливість заподіяння шкоди Харківська обласна військова адміністрація та Міністерство енергетики України надали офіційні відповіді, що не мають даних про реальну шкоду державі Україна внаслідок передачі цих креслень.

Більше того, Міністерство енергетики України взагалі зазначило, що питання, порушене слідством, не належить до їх повноважень і воно не може підтвердити жодної шкоди чи небезпеки. Тобто обвинувачення будується лише на припущеннях СБУ, без будь-яких фактичних підтверджень шкоди, а отже об`єктивна сторона злочину відсутня. Усі ці обставини невідповідність статусу одержувача креслень вимогам закону, відсутність ознак матеріальних ресурсів у самих кресленнях, відсутність доказів будь-якої шкоди Україні свідчать про необґрунтованість обвинувачення, а відповідно й про відсутність будь-яких підстав для тримання особи під вартою.

З цих підстав сторони захисту просять змінити запобіжний захід на більш м`який домашній арешт, який буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченим без застосування найсуворішого заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 підтримали подані клопотання та просили їх задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні проти клопотань заперечував та зазначив, що сторнами захистом та обвинуваченими не доведено обставин того, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України ризики, які були враховані при обранні та продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зникли, та не зменшились. Наведені обставини у клопотаннях наразі не можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що доводи сторонами захисту про повне зібрання доказів у кримінальному провадженні, відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також посилання на необґрунтованість обвинувачення за ч. 1 ст. 111-2 КК України, не можуть бути прийняті судом як такі, що виключають необхідність подальшого застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд погоджується, що обвинувальний акт передано до суду, однак сама по собі наявність обвинувального акту не свідчить про автоматичне зникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. На цьому етапі кримінального провадження обвинуваченні мають можливість впливати на свідків, зокрема на тих, які ще не допитані судом, а також узгоджувати свої позиції з іншими фігурантами кримінального провадження, що оцінюється судом як реальний ризик незаконного впливу на учасників процесу.

Щодо доводів захисту про те, що особа, якій нібито передавались копії креслень, не є представником держави-агресора, а самі креслення не можуть вважатися матеріальними ресурсами, суд зазначає, що ці питання стосуються оцінки доказів по суті обвинувачення, а не предмету розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу. На даному етапі суду не належить давати оцінку обґрунтованості обвинувального акту та аналізувати кваліфікацію дій обвинувачених, оскільки це виходить за межі розгляду питання про запобіжний захід.

Доводи захисту про відсутність встановленої шкоди Україні також не можуть бути враховані судом, оскільки такі обставини підлягають аналізу під час дослідження доказів у судовому розгляді по суті. Запобіжний захід спрямований насамперед на забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених, а не на оцінку ступеня суспільно небезпечних наслідків.

Суд ураховує тяжкість інкримінованого злочину, що відноситься до категорії особливо тяжких, характер обвинувачення, спрямованого проти основ національної безпеки України, а також дані про особу обвинувачених.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 6, ч. 7 статті 176 цього Кодексу.

Тобто обґрунтованість застосування запобіжного заходу може піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за наявності яких такий запобіжний захід було застосовано, та внаслідок виникнення інших обставин, які можуть бути підставами зміни запобіжного заходу в сторону його пом`якшення, зміни чи скасування, оскільки тривала дія запобіжного заходу без врахування конкретних обставин справи може призвести до порушення прав, свобод чи інтересів учасників кримінального провадження. Зміна чи скасування запобіжного заходу обумовлюється тим, що в ході кримінального провадження змінюються підстави застосування чи обставини, що враховувалися при обранні запобіжного заходу, внаслідок чого запобіжний захід може бути скасований або замінений на інший - більш або менш суворий. При цьому підставами звернення з клопотанням про зміну запобіжного заходу є обставини, які або існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які не було відомо сторонам, або які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу.

Такими підставами, наприклад, може бути суттєва зміна обставин, що їх було взято до уваги при обранні запобіжного заходу, а саме змінилася кваліфікація кримінального правопорушення, погіршився стан здоров`я обвинувачених, змінився склад родини чи утриманців, або майновий стан, інші обставини, які мають суттєве значення.

Однак існування таких обставин повинно бути обґрунтовано належними доказами.

Згідно зі ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

На заявника покладається обов`язок довести ті обставини, на які він посилається при зверненні до суду.

При цьому, суд звертає увагу, що КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинувачених та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

За таких обставин суд вважає, що оскільки на цей час продовжують існувати встановлені ризики, передбачені п. п. 1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказує прокурор і які не знизилися, застосування щодо обвинувачених тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та узгоджується з вимогами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і практикою ЄСПЛ, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 79 Рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, а також в рішеннях ЄСПЛ у справах «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії».

Враховуючи викладене, оскільки об`єктивних даних про обставини, які б існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які не було відомо сторонам, або які б виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, стороною захисту не зазначено, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про зміну запобіжного заходу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 376 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ

У задоволенні клопотань захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 і захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею й окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1