Номер провадження: 11-сс/813/1569/25
Справа № 947/9242/25 1-кс/947/9999/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши матеріали справи за апеляційною скаргою представника володільця майна ТОВ «Ханбер» - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 10.07.2025 року про арешт майна в кримінальному провадженні №000004 від 31.01.2024 року,

встановив:

оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №000004 від 31.01.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.212 КК України, та накладено арешт із забороною користування та розпорядження на майно, вилучене в ході проведеного 10.04.2025 обшуку в офісних, інших приміщеннях ТОВ «Ханбер» (), які знаходяться на території об`єкту незавершеного будівництва за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, будинок 6, а саме на:

- печатку ТОВ «Ханнер Інвест» (), зареєстрованого за адресою: м. Київ, Печерський узвіз, 19, бенефіціарним власником якого є ОСОБА_7 , керівником ОСОБА_8 ;

- 2 блокноти, належні ОСОБА_9 , у яких містяться чорнові записи щодо продажу нерухомого майна ТОВ «Ханбер»;

- мобільний телефон Vivo V21e, IMEI1: НОМЕР_1 , належний ОСОБА_9 , до якого останньою надано доступ, у якому міститься листування (обмін повідомленнями) з приводу продажу нерухомого майна ТОВ «Ханбер» та з приводу інших питань фінансово-господарських операцій ТОВ «Ханбер» та пов`язаних з ним підприємств (без сім карти з номером НОМЕР_2 , яка залишена володільцю);

- жорсткий диск, серійний номер TM1B-2271, що містився у персональному комп`ютері, до якого не надано пароль логічного захисту;

- жорсткий диск, серійний номер TM1B-1677, що містився у персональному комп`ютері, до якого не надано пароль логічного захисту;

- ноутбук Lenovo, серійний номер PF173SQ2, до якого не надано пароль логічного захисту, у якому містяться електронні файли з приводу продажу нерухомого майна від імені ТОВ «Ханбер», ТОВ «Ханбер-Трейд», ТОВ «Будмарин» та інших пов`язаних підприємств, та який після перезавантаження системи не запускається;

- ноутбук Asus, серійний номер DBNOCX26502245A, до якого не надано пароль логічного захисту та вміст якого у ході обшуку встановити не виявилось можливим;

- чорнові записи у поліетиленовому файлі щодо продажу нерухомого майна ТОВ «Ханбер» на 23 арк.;

- чорнові записи копії договорів щодо продажу нерухомого майна ТОВ «Ханбер» на 30 арк.;

- папка жовтого кольору з написом «Разрешительные Документы», у якій містяться копії документів щодо використання земельної ділянки, копії дозвільних документів ТОВ «Ханбер» щодо будівництва за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 6;

- копії документів щодо продажу нерухомого майна ТОВ «Ханбер» (копії додаткових угод), всього на 51 арк.;

- чорнові записи щодо продажу нерухомого майна ТОВ «Ханбер», копії додатків до договорів купівлі-продажу майна, скріплені окремо згідно секцій будівельного об`єкту, на 72, 21,47, 68, 28, 9, 20 арк., відповідно;

- папка зеленого кольору, у якій містяться копії актів прийому передачі до договорів купівлі-продажу майнових прав від імені ТОВ «Ханбер Трейд», всього на 241 арк.;

- папка червоного кольору, в якій містяться чорнові записи та схеми приміщень за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 6, на 117 арк.;

- папка жовтого кольору з написом «Паркинг 1+2», у якій містяться чорнові записи, копії документів щодо продажу нерухомого майна, плани паркінгів, на 62 арк.;

- папка жовтого кольору, у якій містяться чорнові записи, копії документів щодо продажу нерухомого майна ТОВ «Ханбер», всього на 263 арк.;

- папка зеленого кольору, у якій містяться чорнові записи, копії документів щодо розірвання договорів купівлі продажу нерухомого майна ТОВ «Ханбер», на 84 арк.;

- папка жовтого кольору з написом «Расторжение» з чорновими записами, копіями документів щодо розірвання договорів купівлі-продажу, на 88 арк.;

- папка жовтого кольору з написом «Переуступка», у якій містяться чорнові записи, копії документів, документи щодо відступлення прав вимоги на майнові права, всього на 159 арк.;

- договори купівлі-продажу майнових прав між ТОВ «Ханбер» та фізичними особами з додатками, всього на 216 арк, а саме: № 6.0.5/2025 від 28.03.2025 року; № 6.21.3/2024 від 06.09.2024 року; № 3.2.11.3/2024 від 17.06.2024 року; № 3.1.11.2/2024 від 05.03.2024 року; № 3.1.11.1/2024 від 06.02.2024 року; № 5.22.2/2024 від 29.01.2024 року; № 3.1.2.4/2024 від 09.09.2024 року; № 6.21.4/2024 від 10.10.2024 року; № 6.21.7/2024 від 29.09.2024 року; № 3.2.9.2/2024 від 17.06.2024 року;

- договори купівлі-продажу майнових прав між ТОВ «Ханбер» та фізичними особами з додатками, всього на 481 арк, а саме: № 1.8.2/2019 від 05.12.2019 року; № 8.3/2019 від 05.12.2019 року; № 3 від 06.12.2018 року; № 1.52/2019 від 25.02.2019 року; № 1.7.1/2020 від 16.10.2020 року; № 1.7.5/2018 від 23.12.2018 року; № 1.9.4/2020 від 20.01.2020 року; № 1.7.4/2019 від 25.10.2019 року; № 1.5.1/2019 від 25.10.2019 року;

- додаткові угоди до договорів купівлі-продажу майнових прав між ТОВ «Ханбер» та фізичними особами з додатками, всього на 458 арк, а саме: №1 від 28.03.2024 до договору №3.3.12.8/2020 від 28.12.2020 року; №1 від 02.04.2024 до договору №3.3.4.1/2021 від 24.02.2021 року; №1 від 29.03.2024 до договору №3.3.7.1/2021 від 24.02.2021 року; №1 від 29.03.2024 до договору №3.3.6.1/2021 від 24.02.2021 року; №б/н від 01.04.2024 до договору №3.3.12.10/2020 від 01.12.2020 року; №1 від 21.03.2024 до договору №3.3.9.2/2020 від 26.12.2020 року; №1 від 20.03.2024 до договору №3.3.13.5/2021 від 08.06.2021 року; №1 від 15.03.2024 до договору №3.3.12.6/2021 від 24.02.2021 року; №1 від 20.03.2024 до договору №3.3.13.6/2021 від 24.02.2021 року; №1 від 12.03.2024 до договору №3.3.10.1/2021 від 28.01.2021 року; №1 від 01.03.2024 до договору №3.3.8.7/2020 від 14.12.2020 року; №1 від 28.02.2024 до договору №3.3.4.9/2021 від 14.05.2021 року; №1 від 23.02.2024 до договору №3.3.10.2/2020 від 28.12.2020 року; №1 від 23.02.2024 до договору №3.3.7.2/2020 від 28.12.2020 року;

- договори купівлі-продажу майнових прав між ТОВ «Ханбер» та фізичними особами та Додаткові угоди до зазначених договорів з додатками, всього на 533 арк, а саме: № 2.3.5/2021 від 08.12.2021 року; № 2.5.5/2018 від 19.12.2018 року; № 2.10.4/2021 від 13.09.2021 року; № 2.2-4/2020 від 20.02.2020 року; № 1.9.1/2021 від 19.01.2021 року; № 2.3.2/2019 від 15.07.2019 року; № 5.14.9/2021 від 08.04.2021 року; № 1.9.6/2019 від 23.09.2019 року; № 2.8.1/2021 від 18.02.2021 року; № 2.11.3/2020 від 10.10.2020 року; № 1.5.3/2021 від 10.02.2021 року; № 1.9.2/2020 від 04.12.2020 року; № 2.10.1/2021 від 19.01.2021 року; № 5.3/2018 від 20.09.2018 року; № 1.10.6/2021 від 19.01.2021 року; № 1.3.6/2018 від 13.11.2018 року; та № 1.10.5/2020 від 06.11.2020 року.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник володільця майна ТОВ «Ханбер» - адвокат ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, просить її скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

Мотивуючи вимоги апеляційної скарги, адвокат посилається на те, що ухвала підлягає скасуванню, зокрема з таких підстав:

-слідчим суддею проігноровано невиконання прокурором ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19.06.2025 року та подання клопотання поза межами строку, передбаченого КПК України;

-прокурор не виконав ухвалу слідчого судді про повернення клопотання для усунення недоліків, а фактично подав нове клопотання з новим обґрунтуванням та підставами, а також змінив докази;

-оскільки документи вилучені 10.04.2025 року, то подання прокурором нового клопотання 03.07.2025 року, подано поза строком, передбаченим КПК України;

-постанова про визнання речових доказів у кримінальному провадженні та саме клопотання є формальними, без належного обґрунтування мети та підстав арешту майна;

-обшук 10.04.2025 року було проведено на підставі ухвали слідчого судді від 11.03.2025 року, яка ґрунтувалась на Акті перевірки, висновки якого були спростовані судами трьох інстанцій ще в 2024 році, а складені на підставі нього ППР визнанні протиправними та скасовані;

-кримінальне провадження ґрунтується на висновках Акту перевірки ТОВ «ХАНБЕР» за період з 01.01.2020 року по 31.07.2023 рік. Однак, ці висновки були визнані судовим рішенням всіх інстанцій необґрунтованими та недоведеними, а відповідні податкові повідомлення-рішення неправомірними;

-відсутність узгодженого податкового зобов`язання виключає кримінальну відповідальність за ст.212 КК України (відсутність об`єктивної сторони кримінального правопорушення);

-у органу досудового розслідування відсутні законні підстави для продовження досудового розслідування в даному кримінальному провадженні, у зв`язку з відсутністю обов`язкового елементу складу злочину, передбаченого ст.212 КК України об`єктивної сторони кримінального правопорушення, а отже у суду першої інстанції були відсутні підстави для накладення арешту на майно товариства;

-скасування податкових повідомлень-рішень унеможливлює кримінальне переслідування за ст.212 КК України

Крім того, представник володільця майна просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки копію оскарженої ухвали від 10.07.2025 року було отримано 01.08.2025 року.

Іншими учасниками кримінального провадження ухвала слідчого судді оскаржена не була.

Представник володільця майна ТОВ «Ханбер» - адвокат ОСОБА_5 та прокурор у судове засідання не з`явились, клопотань про відкладення не подавали. При цьому, адвокат ОСОБА_5 подала заяву про розгляд апеляційної скарги за відсутності апелянта та його представника.

За наведених обставин, враховуючи положення ч.4 ст.107, ч.4 ст.405 КПК України (далі - КПК) апеляційний розгляд проведено за відсутності учасників кримінального провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне скарження ухвали слідчого судді та апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Вирішуючи питання про можливість розгляду апеляційної скарги, яка подана особою, яка відповідно до матеріалів кримінального провадження, не має процесуального статусу і не є стороною цього провадження, колегія суддів виходить з наступного.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно зі ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає апеляційному оскарженню. При цьому, КПК не встановлено чіткого переліку осіб суб`єктів права на апеляційне оскарження цієї ухвали, але п.10 ч.1 ст.393 КПК регламентовано, що апеляційну скаргу мають право подати інші особи у випадках, передбачених КПК.

Одним із учасників як кримінального, так і судового провадження є третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт (п. 25, 26 ч. 1 ст. 3 КПК).

Статтею 64-2 КПК визначається зміст і процесуальний статус третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Водночас, в останньому абзаці ч.7 ст. 173 КПК передбачено, що треті особи мають право на захисника та право оскаржити судове рішення щодо арешту майна.

За таких обставин, власник чи володілець майна, щодо якого вирішується питання про арешт, є особою прав, свобод та інтересів якої стосується судове рішення, а отже, належить до категорії «інші особи», які вправі подати апеляційну скаргу на рішення слідчого судді.

Із матеріалів судового провадження вбачається, що арешт накладено на майно, яке було вилучене 10.04.2025 року в ході проведення обшуку в офісних приміщеннях ТОВ «Ханбер».

Таким чином, з урахуванням аналізу норм закону, закріплених у ст.41 Конституції України, ст.ст. 24, 64-2, 173, ч.1 ст.174, п.10 ч.1 ст.393 КПК, представник володільця майна ТОВ «ХАНБЕР» адвокат ОСОБА_5 є особою, яка вправі звернутися з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно.

Що стосується клопотання представника володільця майна ТОВ «Ханбер» - адвоката ОСОБА_5 про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, колегією суддів встановлене таке.

Відповідно до вимог ст.395 КПК апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику скаржника, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З оскарженої ухвали вбачається, що розгляд клопотання прокурора, слідчим суддею здійснено за участю представника ТОВ «ХАНБЕР» адвоката ОСОБА_5 , та 10.07.2025 року постановлено оскаржену ухвалу.

01.08.2025 року копію ухвали слідчого судді направлено на електронну пошту адвоката ОСОБА_5 (а.с.183, 184).

02.08.2025 року через систему «Електронний суд» представником володільця майна адвокатом ОСОБА_5 подано апеляційну скаргу.

Приймаючи до уваги встановлені апеляційним судом обставини, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання представника володільця майна про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді підлягає задоволенню.

Перевіривши доводи апеляційної скарги щодо незаконності ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 404 КПК України (далі - КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіривши матеріали судової справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що розглядаючи клопотання прокурора, слідчий суддя не звернув уваги на необґрунтованість та невідповідність клопотання вимогам ст.171 КПК, а висновок про наявність підстав для накладення арешту на майно, є необґрунтованим, з огляду на таке.

Частиною 1 статті 173 КПК визначено, що слідчий суддя вправі відмовити в задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст.170 КПК.

Ініціювання прокурором питання про накладення арешту на вказане в клопотанні майно, не відповідає положенням Конституції України, кримінального процесуального закону України та практиці Європейського суду з прав людини, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.171 КПК з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

Клопотання прокурора про арешт майна не відповідає вимогам ч.2 ст. 171 КПК, оскільки відсутнє належне обґрунтування підстав та мети арешту майна.

Так, всупереч положенням абз.2 ч.2 ст.171 КПК, до клопотання не додано відповідних оригіналів або копій документів та інших матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Як убачається з матеріалів судової справи, детективами Підрозділу ТУ БЕБ в Одеській області, за процесуального керівництва прокурорів відділу Одеської обласної прокуратури, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №000004 від 31.01.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.212 КК України, за фактом умисного ухилення від сплати податків службовими особами ТОВ «Ханбер» ().

Підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стала Постанова Приморського районного суду м. Одеси від 19.12.2023 № 3/522/12812/23 та акт від 16.10.2023 року №28060/15-32-07-02-16 про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Ханбер» () за період з 01.01.2020 року по 31.07.2023 року з дотримання вимог податкового, валютного, іншого законодавства та з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до вказаного акту, перевіркою встановлено порушення ТОВ «ХАНБЕР» п.2 ст.3, п.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 №996-XIV (із змінами та доповненнями), п.2.1, п.2.4, п.2.15, п.2.16 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 за №168/704, п.44.1, 44.2, 44.3 ст.44, п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755VI (із змінами та доповненнями), п.п.5, 6, 7, п.п. 9.4 п.9, п.10 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 №318 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 року за №27/4248 (із змінами та доповненнями) встановлено завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування з податку на прибуток за 1 квартал 2022 року на суму 5815458 грн., у тому числі: 2020 рік - 4125000 грн., в т.ч.: півріччя 2020 -4125000 грн., 3 квартали 2020 -4125000 грн., 2021 рік 5797258 грн., 1 квартал 2022 року -5815458 грн.

Також за версією органу досудового розслідування встановлено порушення п.п.14.1.71, 14.1.219 пункту 14.1 статті 14, п. 44.1 ст. 44, п.п.188.1 п. 188 статті 188, п.198.1 п.198.2 п.198.3 ст.198 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, п.1.2 ст.1, п.2.1, п.2.15 та п.2.16 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 року №88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 року за №168/704, ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» ТОВ «ХАНБЕР» по взаємовідносинам з ТОВ «Будівельні Індустрії Плюс» (), ТОВ «Промислово-Будівельна Група «Еталон Буд» (), ТОВ «Альтокорк» (), ТОВ «БК Лівий Берег» () занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету (ряд.18 Декларації) у загальній сумі 8133523 грн., в т.ч.: червень 2020 року у сумі 73550 грн., липень 2020 року у сумі 76450 грн., серпень 2020 року у сумі 328333 грн., вересень 2020 року у сумі 264503 грн., жовтень 2020 року у сумі 387456 грн., листопад 2020 року у сумі 356596 грн., грудень 2020 року у сумі 979778 грн., лютий 2021 року у сумі 291667 грн., травень 2021 року у сумі 18333 грн., липень 2021 року у сумі 501119 грн., вересень 2021 року у сумі 494833 грн., жовтень 2021 року у сумі 153736 грн., листопад 2021 року у сумі 761931 грн., грудень 2021 року у сумі 2031 695 грн., січень 2022 року у сумі 504898 грн., лютий 2022 року у сумі 900311 грн., березень 2022 року у сумі 8334 грн.

У ході досудового розслідування встановлено, що ТОВ «Ханбер», на виконання генерального договору підряду, при введенні першої черги об`єкту «Будівництво багатоповерхового житлового комплексу з підземними паркінгами, вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення та станцію технічного обслуговування з магазином супутніх товарів та адміністративно-побутовими приміщеннями за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 6» сформовано витрати та податковий кредит по фінансово-господарським операціям з ТОВ «Будівельні Індустрії Плюс» (), ТОВ «ПБГ «Еталон Буд» (), ТОВ «Альтокорк» ().

ТОВ «Будівельні Індустрії Плюс» (), в свою чергу, відобразило придбання будівельних робіт з будівництва багатоповерхового житлового комплексу із підземними паркінгами за адресою м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 6, у контрагентів постачальників ТОВ «БК Аккерман» (), ТОВ «Спецбудмонтаж-777» (), ТОВ «Альтокорк» () та не придбавало будь-яких інших робіт, які пов`язані з комплексом будівельних робіт з будівництва багатоповерхового житлового комплексу із підземними паркінгами за адресою м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 6.

ТОВ «БК Аккерман» () зареєстровано за адресою: 65045, Одеська область, Приморський район, вул. Троїцька, буд. 33А, керiвник, головний бухгалтер - ОСОБА_10 .

Орган досудового розслідування стверджує, що у ході проведення слідчих дій, здійснено огляд адреси, за якою зареєстровано ТОВ «БК Аккерман». За результатами огляду приміщень, які б використовувались підприємством ТОВ «БК Аккерман» не встановлено. Від обслуговуючого кооперативу «Бізнес-Центр «Троїцький» () на відповідний запит отримано лист, згідно змісту якого з ТОВ «БК Аккерман» () не укладались договори оренди (суборенди), сумісного користування приміщень або інші договори щодо приміщень за адресою: місто Одеса, вулиця Троїцька, буд.33а.

Крім того, відповідно до реєстру актів цивільного стану, встановлено, що в реєстрі міститься запис від 17.07.2021 року про смерть 16.07.2021 року громадянина ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_3 ), який рахується директором ТОВ «БК Аккерман». В той же час, остання звітність підприємства з податку на додану вартість за жовтень 2021 року подана у листопаді 2021 року, тобто після смерті ОСОБА_10 .

Таким чином, орган досудового розслідування вказує, що не встановлено причетність службових осіб до діяльності ТОВ «БК Аккерман» та реальність здійснення робіт, які пов`язані з комплексом будівельних робіт з будівництва багатоповерхового житлового комплексу із підземними паркінгами за адресою м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 6. В той же час, подача податкової звітності підприємства після фактичної смерті директора може свідчити про використання невстановлених досудовим розслідуванням осіб, які використовують реквізити «БК Аккерман» () у незаконній діяльності.

ТОВ «Спецбудмонтаж-777» (), зареєстровано за адресою: 4119, м. Київ, Шевченківський район, вул. Зоологічна, буд. 4, кв. 141, керiвник, головний бухгалтер ОСОБА_11 (РНОКПП НОМЕР_4 ), є сином ОСОБА_10 .

Відповідно до клопотання прокурора, ОСОБА_11 двічі вручені повістки про виклик на допит з метою з`ясування обставин фінансово-господарських взаємовідносин ТОВ «Спецбудмонтаж-777» з ТОВ «Ханбер», однак останній на допит не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Таким чином, орган досудового розслідування зазначає, що не встановлено причетність службових осіб до діяльності ТОВ «Спецбудмонтаж-777» та реальність здійснення робіт, які пов`язані з комплексом будівельних робіт з будівництва багатоповерхового житлового комплексу із підземними паркінгами за адресою м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 6.

ТОВ «Альтокорк», , керiвник ОСОБА_12 , РНОКПП , податкова адреса: 65045, Україна, м.Одеса, Приморський район, вул. Велика Арнаутська, буд. 76, кв. 2.

За версією органу досудового розслідування в ході проведення слідчих дій, здійснено огляд адреси, за якою зареєстровано ТОВ «Альтокорк». За результатами огляду приміщень, які б використовувались підприємством ТОВ «Альтокорк» не встановлено. Крім того, від Виробничо-комерційного підприємства «Желдорпоставка» () на відповідний запит отримано лист, згідно змісту якого з ТОВ «Альтокорк» () не укладались договори оренди (суборенди), сумісного користування приміщень або інші договори щодо приміщень за адресою: м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, буд. 76, кв. 2.

Крім того, 15.05.2024 року допитано в якості свідка ОСОБА_12 , який відмовився від надання свідчень, посилаючись на ст.63 КПК України. ОСОБА_12 зареєстрований за адресою масової реєстрації, в минулому адреси реєстрації соціально незахищених громадян, які не мають власного житла, а саме: м.Одеса, вул. Льва Толстого, 7.

Таким чином, за версією сторони обвинувачення не встановлено причетність службових осіб до діяльності ТОВ «Альтокорк» та реальність здійснення робіт, які пов`язані з комплексом будівельних робіт з будівництва багатоповерхового житлового комплексу із підземними паркінгами за адресою м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 6.

Так, орган досудового розслідування вважає, що характер здійснення вищезазначених фінансових операцій свідчить про їх «нереальність», та носять виключно формальний (документальний) характер та здійснені з метою формування витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість по ланцюгу постачання товарів, робіт (послуг) в адресу ТОВ «Ханбер».

Органом досудового розслідування встановлено, що офісні, інші приміщення ТОВ «Ханбер» () знаходяться на території об`єкту незавершеного будівництва за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, будинок 6.

Приміщення, розташовані за вищевказаною адресою, відповідно наявних у кримінальному провадженні відомостей, можуть використовуватись ТОВ «Ханбер» () та пов`язаними з ним підприємствами: ТОВ «Ханбер Трейд» (), ТОВ «Олімпекс Транс» (), ОК «Дербі» (), для здійснення господарської діяльності та зберігання первинної фінансово-господарської документації. У Державному реєстрі речових прав відомості щодо власників офісних, інших нежитлових приміщень за вказаною адресою відсутні. Право власності на об`єкти незавершеного будівництва за вказаною адресою, відповідно відомостей з Державного реєстру речових прав, належать ТОВ «Ханбер» ().

Досудовим розслідуванням встановлено, що речі та документи, які стосуються обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.212 КК України, та які відповідно до ст.98 КПК України можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні зберігаються у вказаних офісних приміщеннях.

На підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 11.03.2025 року, 10.04.2025 на території об`єкту незавершеного будівництва за адресою: м.Одеса, Фонтанська дорога, будинок 6 проведено обшук, у ході якого вилучено майно, повний перелік якого зазначено у клопотанні прокурора та протоколі обшуку (а.с.81-87 т.1).

Постановою детектива від 11.04.2025 року вилучене під час обшуку майно визнано речовими доказами в кримінальному провадженні.

У подальшому, детектив Підрозділу ТУ БЕБ в Одеській області ОСОБА_13 , за погодженням із прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_14 , подав до Київського районного суду м. Одеси клопотання про арешт майна, яке було вилучене під час вищевказаного обшуку.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19.06.2025 року клопотання детектива повернуте прокурору для усунення недоліків протягом 72 годин (а.с.93-94).

Супровідним листом суду від 30.06.2025 року копію ухвали від 19.06.2025 року направлено на електронну пошту Одеської обласної прокуратури, яка цього ж дня отримана прокуратурою та зареєстровано за вх.№41948-25 (а.с.92).

03.07.2025 року прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 повторно подав слідчому судді Київського районного суду м. Одеси клопотання про накладення арешту на майно, яке було вилучене 10.04.2025 року в ході проведення обшуку в офісних, інших приміщеннях ТОВ «Ханбер», які знаходяться на території об`єкту незавершеного будівництва за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, будинок 6, згідно переліку зазначеного в клопотанні.

У клопотанні прокурор вказує, що метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні, що передбачено п.1 ч.2 ст.170 КПК.

10.07.2025 року оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання прокурора та накладено арешт із забороною користування та розпорядження на майно, вилучене в ході проведеного 10.04.2025 обшуку в офісних, інших приміщеннях ТОВ «Ханбер» (), які знаходяться на території об`єкту незавершеного будівництва за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, будинок 6, згідно переліку зазначеному в резолютивній частині ухвали.

Ухвалюючи оскаржене рішення слідчий суддя послався на те, щовилучені за місцем здійснення діяльності ТОВ «ХАНБЕР» документи, блокноти та чорнові записи можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Однак, таке наразі не можливо встановити поза розумним сумнівом, адже означене майно підлягає дослідженню органом досудового розслідування. Аналогічного висновку слідчий суддя дійшов й щодо вилучених технічних пристроїв.

Окрім цього, слідчий суддя звернув увагу, що відповідно до клопотання під час проведення обшуку представникам органу досудового розслідування не були надані паролі доступу до вилучених технічних пристроїв, що в свою чергу позбавило їх можливості провести, як мінімум попередній огляд, що зумовлює необхідність залучення спеціаліста для проведення відповідного експертного дослідження вказаних технічних пристроїв.

Також слідчий суддя визнав обґрунтованими доводи прокурора щодо необхідності накладення арешту на печатки ТОВ «Ханнер Інвест», яку також було вилучено під час обшуку.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що слідчий суддя не звернув уваги на невідповідність клопотання прокурора про накладення арешту на майно вимогам ст.171 КПК, та ухвалив необґрунтоване рішення.

Із оскарженої ухвали вбачається, що при розгляді клопотання прокурора слідчий суддя фактично обмежився лише наведенням фактичних обставин, цитуванням вимог кримінального процесуального закону та узагальненим посиланням на те, що накладення арешту на вилучене майно необхідне для забезпечення можливості встановлення важливих обставин в кримінальному провадженні, проте, не зазначив жодного обґрунтування, які саме докази на це вказують, зокрема, об`єктом яких саме кримінально протиправних дій та у який спосіб було використано це майно; знаряддям при вчиненні яких саме дій та у який спосіб воно було використано; які саме сліди воно на собі зберегло; які саме відомості та щодо яких обставин, які мають значення для справи, воно містить та як незастосування арешту щодо конкретних речей унеможливить використання їх як доказів у кримінальному провадженні, у даному кримінальному провадженні з правовою кваліфікацією за ч.1 ст.212 КК України.

За приписами ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно з положеннями ч.1 ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна відповідно до приписів ч.2 ст.171 КПК України повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч.6 ст.170 цього Кодексу.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Положення зазначеної вище норми КПК України узгоджуються зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст.1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно із усталеною практикою ЄСПЛ накладення арешту на майно має бути законним, переслідувати легітимну мету та пропорційним меті, яка переслідується, а не бути надмірним обтяженням для особи.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження серед іншого є те, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Відповідно до положень ст.173 КПК при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Приписами ч.3 ст.170 КПК передбачено, що у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Норма-дефініція речових доказів (стаття 98 КПК) щодо критеріїв (умов) визнання матеріальних об`єктів речовими доказами (були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин) з одного боку дійсно, сформульована в категоричній формі, і вказані умови мають бути дотримані для визнання тих, чи інших речей речовими доказами.

Системний аналіз норм КПК та практики ЄСПЛ дозволяє прийти до висновку, що КПК оперує поняттями, які відповідають декільком різним стандартам доказування (переконання) стандарт «обґрунтованої підозри», переконання (доведення) «поза розумним сумнівом» та стандарти «достатніх підстав (доказів)» тощо. Стандарти «достатніх підстав (доказів)» використовуються в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, цілі прийняття тих чи інших рішень (вчинення дій) та їх правових наслідків. При цьому вони застосовуються як для прийняття процесуальних рішень слідчими суддями (судом) (статті 157, 163, частина 5 статті 234, 260 та інші статті КПК), так і слідчими, прокурорами (статті 134, 271, 276 КПК та інші).

З огляду на положення ч.3 ст.170 КПК арешт майна на підставі пункту 1 частини 2 статті 170 КПК (тобто з метою забезпечення збереження речових доказів) передбачає дотримання стандарту «достатніх підстав» вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.

Стандарт «достатніх підстав (доказів)» для цілей арешту з метою забезпечення збереження речових доказів передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують певну річ з кримінальним правопорушенням (демонструють можливу приналежність до його вчинення в якості знаряддя або матеріального об`єкту, що містить певне відображення або інформацію про злочин), тобто наділяють її саму можливістю виконувати функцію доказу у кримінальному провадженні, і вони є достатніми, щоб виправдати її тимчасове обтяження у вигляді арешту для можливого використання в процесі доказування стороною обвинувачення у подальшому.

Колегія суддів звертає увагу, що позиція прокурора щодо необхідності арешту майна має ґрунтуватись на відповідних доказах, на підставі яких в силу ч.1 ст.84 КПК слідчий суддя встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно з вимогами ст.84 КПК, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отриманні у передбаченому КПК України порядку.

Положеннями ч.1 ст.94 КПК на слідчого суддю покладається обов`язок оцінки кожного доказу з точки зору, в тому числі допустимості, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ст.3 КПК на слідчого суддю покладено обов`язок контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, при цьому, окреслено межі такого захисту діяти в порядку, передбаченому КПК України.

Водночас при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Диспозиція ч.1 ст.212 КК України, досудове розслідування за ознаками якої здійснюється в даному кримінальному провадженні, передбачає кримінальну відповідальність за умисне ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчинене службовою особою підприємства, установи, організації, незалежно від форми власності або особою, що займається підприємницькою діяльністю без створення юридичної особи чи будь-якою іншою особою, яка зобов`язана їх сплачувати, якщо ці діяння призвели до фактичного ненадходження до бюджетів чи державних цільових фондів коштів у значних розмірах.

Згідно зі ст.212 КК України, об`єктивна сторона злочину полягає в умисному ухиленні від сплати податків, зборів чи інших обов`язкових платежів, що підлягають сплаті відповідно до законодавства. Разом з тим, ст.212 КК України не конкретизує спосіб ухилення від сплати податків і зборів (обов`язкових платежів).

Так, у клопотанні сторона обвинувачення зазначає, що ТОВ «Ханбер» здійснює фінансові операції з ТОВ «Будівельні Індустрії Плюс», ТОВ «ПБГ «Еталон Буд», ТОВ «Альтокорк». ТОВ «Будівельні Індустрії Плюс» в свою чергу, відобразило придбання будівельних робіт з будівництва багатоповерхового житлового комплексу із підземними паркінгами за адресою м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 6, у контрагентів постачальників ТОВ «БК Аккерман», ТОВ «Спецбудмонтаж-777», ТОВ «Альтокорк». Однак, за версією органу досудового розслідування фінансові операції з ТОВ «БК Аккерман», ТОВ «Спецбудмонтаж-777» та ТОВ «Альтокорк» носять виключно формальний (документальний) характер з метою формування витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість.

Згідно з пп.14.1.181 п.14.1 статті14 Податкового Кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового Кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Аналізуючи зміст клопотання, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що штучне формування податкового кредиту (через фіктивні операції) зменшує суму ПДВ до сплати, тобто податковий кредит у такому випадку розглядається як інструмент, через який здійснюється ухилення від сплати ПДВ.

Колегія суддів акцентує увагу, що в обґрунтування клопотання про арешт майна, в якості доказу на підтвердження зазначених у клопотанні обставин прокурором, було долучено: постанову Приморського районного суду м. Одеси від 19.12.2023 року (а.с.23-25 т.1); акт від 16.102023 року №28060/15-32-07-02-16 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Ханбер» () за період з 01.01.2020 року по 31.07.2023 року з дотримання вимог податкового, валютного, іншого законодавства та з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (а.с.36-39, 42-76 т.1); ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 11.03.2025 року про надання дозволу на проведення обшуку (справа №947/9242/25, провадження №1-кс/947/3780/25, а.с.77-80 т.1); протокол обшуку в офісних, інших приміщеннях ТОВ «ХАНБЕР», які знаходяться на території об`єкту незавершеного будівництва за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, буд.6 (а.с.81-91 т.1); постанову про визнання речовими доказами у кримінальному провадженні (а.с.95-104 т.1); протокол огляду речей та документів, які були вилучені у ході обшуку на території об`єкту незавершеного будівництва за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, буд.6 від 18.04.2025 року (а.с.107-110 т.1).

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів констатує, що фіктивність операції ТОВ «Ханбер» з контрагентами, стороною обвинувачення обґрунтовується виключно актом перевірки, оскільки, будь-яких інших доказів, які можливо перебувають у розпорядженні органу досудового розслідування, прокурором суду не надано.

У свою чергу, колегія суддів звертає увагу, що на підставі акту від 16.10.2023 року, 02.11.2023 року ГУ ДПС в Одеській області прийнято податкові повідомлення-рішення: №28200/15-32-07-02 від 02.11.2023 року, яким встановлено завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток приватних підприємств на суму 5815458 грн. за 1 квартал 2022 року; №28199/15-32-07-02 від 02.11.2023 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на суму 10166904, у тому числі: за податковими зобов`язаннями 8133523 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 2033381 грн.

Натомість, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28.03.2024 року залишене без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2024 року та постановою Верховного Суду від 17.12.2024 року, яким: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення форма «П» № 28200/15-32-07-02 від 02.11.2023 року Головного Управління ДПС в Одеській області; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення форма «Р» № 28199/15-32-07-02 від 02.11.2023 року Головного Управління ДПС в Одеській області (справа №420/32015/23, а.с.150-153, 154-158, 159-160 т.1).

Рішення судів мотивоване тим, що висновки, які викладені в акті перевірки є необґрунтованими та недоведеними належними і допустимими доказами, а господарські операції із ТОВ «Будівельні індустрії Плюс», ТОВ «Альтокорк», ТОВ «БК Лівий берег» та ТОВ «ПБГ «Еталон Буд» є реальними та належним чином оформленими копіями документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку та які містять достатні дані про зміст господарських операцій та їх учасників, підтверджують фактичність здійснення таких операцій і господарський характер понесених за ними витрати.

Колегія суддів звертає увагу, що підставою для внесення відомостей до ЄРДР стала постанова Приморського районного суду м. Одеси від 19.12.2023 року (справа №3/522/12812/23).

Водночас із акту перевірки податкового органу вбачається, що він не містить у собі будь-яких зауважень щодо правильності оформлення первинних документів, які надані директором ТОВ «Ханбер» по взаємовідносинам із контрагентами, на підставі яких ТОВ «Ханбер» формував витрати та податковий кредит по операціям, що не узгоджується із твердженням органу досудового розслідування, що ТОВ «Ханбер» здійснював оформлення операцій угодами, які не відповідають їх дійсному змісту. Крім того, наведена в акті перевірки податкова інформація відносно контрагентів ТОВ «Ханбер» свідчить про те, що у перевіреному періоді всі ці контрагенти були діючими підприємствами з відповідними видами основної діяльності у сфері будівництва, були зареєстровані як платники ПДВ та мали відповідні ліцензії в сфері будівництва, подавали податкову звітність та декларували свої податкові зобов`язання, офіційно декларували найманих працівників, тощо. При цьому, орган досудового розслідування не вказує на те, що будівництво об`єкту за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, буд.6, фактично відсутнє, або обсяг реально здійсненого будівництва не відповідає обсягу будівництва за первинними документами.

Колегія суддів звертає увагу, що з моменту проведення обшуку, а саме 10.04.2025 року, стороною обвинувачення, яка ініціювала проведення обшуку з метою виявлення та вилучення документів, для використання як доказів у кримінальному провадженні, не призначено будь-яких експертних досліджень, тому накладення арешту на майно вочевидь є передчасним та може призвести до безпідставного обмеження їх права на здійснення підприємницької діяльності.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що на день розгляду слідчим суддею клопотання та апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, прокурор не довів факту існування підстав для застосування до ТОВ «Ханбер», обмежувальних заходів.

З урахуванням наведеного, покладені в основу оскарженої ухвали слідчого судді мотиви, що стали підставою для задоволення клопотання прокурора, апеляційний суд визнає необґрунтованими, а ухвалу слідчого судді такою, що не відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

З огляду на зазначене, апеляційна скарга адвоката ОСОБА_5 підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню з прийняттям нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту.

Керуючись ст.ст. 132, 170, 171, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Задовольнити клопотання представника володільця майна ТОВ «Ханбер» - адвоката ОСОБА_5 про поновлення строку на апеляційне оскарження та поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Апеляційну скаргу представника володільця майна ТОВ «Ханбер» - адвоката ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 10.07.2025 року в кримінальному провадженні №000004 від 31.01.2024 року, якою накладено арешт на майно, вилучене 10.04.2025 року в ході проведення обшуку в офісних, інших приміщеннях ТОВ «Ханбер», які знаходяться на території об`єкту незавершеного будівництва за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, будинок 6, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 про накладення арешту в кримінальному провадженні №000004 від 31.01.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.212 КК України, на майно, вилучене 10.04.2025 року в ході проведення обшуку в офісних, інших приміщеннях ТОВ «Ханбер», які знаходяться на території об`єкту незавершеного будівництва за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, будинок 6.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4