УХВАЛА

29 січня 2026 року

м. Київ

справа № 466/5810/20

провадження № 51-1380ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 21 жовтня 2025 року стосовно ОСОБА_5 ,

встановив:

Перевіривши касаційну скаргу прокурора на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її подано без додержання приписів цієї статті.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 425 КПК прокурор має право подати касаційну скаргу.

Відповідно до п. 20 ч. 2 ст. 36 КПК прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений оскаржувати судові рішення в порядку, встановленому цим Кодексом.

Крім того, приписами ч. 4 ст. 36 КПК визначено, зокрема, що право на подання апеляційної чи касаційної скарги, заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами мають також незалежно від їх участі в судовому провадженні прокурори вищого рівня: Генеральний прокурор (особа, яка виконує його обов`язки), його перший заступник та заступники, заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (особа, яка виконує його обов`язки), його перший заступник та заступник, керівник обласної прокуратури, його перший заступник та заступники.

Частиною 1 ст. 37 КПК визначено, що прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

Ураховуючи вказані приписи та висновки щодо правозастосування у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року (справа № 629/847/15-к), правом на подання касаційної скарги зі сторони обвинувачення наділений прокурор, який брав участь у судовому провадженні; визначені процесуальним законом прокурори вищого рівня, а також прокурор, який був включений до групи прокурорів.

Згідно з копіями судових рішень, участь у розгляді кримінального провадження у судах першої та апеляційної інстанцій брали участь прокурори ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Водночас з касаційною скаргою до Верховного Суду звернувся прокурор Львівської обласної прокуратури ОСОБА_4 щодо якого відсутні відомості про включення до групи прокурорів або про його участь у судовому провадженні та за посадою він не є прокурором вищого рівня, як це визначено у ч. 4 ст. 36 КПК.

Указані обставини не дають можливості Суду вирішити питання про наявність у прокурора ОСОБА_4 права подати касаційну скаргу у цьому кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, касаційну скаргу необхідно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Верховний Суд звертає увагу, що особа, яка подає касаційну скаргу та якій надано строк на усунення її недоліків, може виправити їх шляхом подання додаткових документів, що підтверджують наявність права у прокурора ОСОБА_4 на касаційне оскарження судового рішення у цьому провадженні.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Залишити без руху касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 і встановити строк п`ятнадцять днів із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.

У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3