490/9059/25 10.11.2025
н/п 1-кп/490/1643/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/9059/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2025 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000722 від 01.06.2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Миколаєві, є громадянином України, має середню технічну освіту, є військовослужбовцем за мобілізацією, проходить військову службу на посаді командира відділення взводу охорони роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні старший «сержант», раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, за наступних обставин.

Так, старший сержант ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та проходячи військову службу на посаді командира відділення взводу охорони роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , 01.06.2025 року близько 08 години 50 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по вул.2-а Воєнна в місті Миколаєві Миколаївської області, в напрямку від вулиці Каразіна до вулиці Столярної, в межах нерегульованого перехрестя рівнозначних доріг з вулицею Купорною, в порушення вимог п.п.2.3 «б», 12.1, 16.12 ПДР України, які перебувають у прямому причинному наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали, діючи з кримінальною протиправною самовпевненістю, тобто передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння та легковажно розраховуючи на їх відвернення, а саме: був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожньої обстановки і стану транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, на перехресті рівнозначних доріг, будучи зобов`язаним дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч по відношенню до нього, допустив зіткнення з автомобілем марки ВАЗ 21011, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_5 , який рухався з правої сторони відносно напрямку руху ОСОБА_3 , по вул.Купорній, від вулиці 3-ої Воєнної до вулиці 1-ої Воєнної, та мав перевагу в русі.

Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля ВАЗ 21011, реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_5 , отримав тілесні ушкодження у вигляді черезвертлюгового перелому лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків, забою м`яких тканин грудної клітки зліва, які по ступеню тяжкості відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В підготовчому судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_6 подано письмове клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням з потерпілим та закриття кримінального провадження, яке підписане захисником, обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_5 , а також письмову заяву останнього від 10.11.2025 року про примирення. В обґрунтування поданого клопотання зазначено, що до початку судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_5 примирилися. ОСОБА_3 вибачився за скоєний злочин перед потерпілим та проявив розкаяння у скоєному, потерпілий не має жодних матеріальних (крім ліміту страхової суми до Страховика) чи моральних претензій до обвинуваченого, на обвинуваченого образ не тримає, у підтвердження чого надає суду заяву про примирення з винним, яка додана до клопотання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_6 подане клопотання підтримали та просили задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_5 подане клопотання підтримав та зазначив, що вони дійсно примирились із обвинуваченим та жодних претензій морального чи матеріального характеру він до нього не має.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, думку прокурора, який проти задоволення клопотання не заперечував, оглянувши матеріали судової справи та дослідивши матеріали кримінального провадження, надані прокурором, вважає, що подане клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.46 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, є необережним та, виходячи зі змісту ст.12 КК України, належить до категорії нетяжких злочинів.

Відповідно до пунктів 3 та 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №12 "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності", такою, яка вчинила злочин уперше, вважається особа, котра раніше не вчиняла злочинів або раніше вчинила злочин, що вже втратив правове значення. Примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. За наявності передбачених у ст.46 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Положеннями п.2 ч.3 ст.314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 58, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно положень ч.3 ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, є військовослужбовцем за мобілізацією та проходить військову службу на посаді командира відділення взводу охорони роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні старший «сержант», за даними КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» Миколаївської обласної ради до лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не звертався, лікування та обстеження не проходив, за місцем проходження військової служби характеризується позитивно, потерпілий ніяких претензій матеріального (крім ліміту страхової суми до Страховика) чи морального характеру до обвинуваченого не заявляє, в судовому засіданні підтвердив факт примирення з обвинуваченим та не заперечує проти звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності та закриття відносно нього кримінального провадження у зв`язку із примиренням.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України у зв`язку із примиренням потерпілого з обвинуваченим та закриття відносно останнього кримінального провадження є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Згідно з ч.1 ст.126 КПК України, суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Відповідно до висновку Великої палати Верховного суду, викладеного у постанові від 17.06.2020 року у справі №598/1781/17, кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат виключно обвинувальним вироком.

Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Очевидно, що, звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, розподіл процесуальних витрат тощо.

Нормами КПК встановлено, що, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат (п.13 ч.1 ст.368, ч.4 ст.374 КПК України). Оскільки ст.126 КПК визначено, що означене питання може бути вирішено й ухвалою суду, ВП ВС прийшов до висновку, що у випадку заявлення учасниками кримінального провадження клопотання про компенсацію процесуальних витрат суд, ухвалюючи остаточне рішення за результатами розгляду кримінального провадження (вирок або ухвалу), вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат.

Окрім того, закриття кримінального провадження на нереабілітуючих підставах і застосування м`якої форми закінчення кримінального провадження, ніж обвинувальний вирок, не звільняє від сплати процесуальних витрат, зокрема, пов`язаних із проведенням експертиз. На цьому наголосив Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у справі №449/1689/19.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на провадження експертиз (висновки від 15.07.2025 року №СЕ-19/115-25/9706-ІТ, від 16.07.2025 року №СЕ-19/115-25/9708-ІТ, від 02.09.2025 року №СЕ-19/115-25/9707-ІТ, №4012-34-25) на загальну суму 14937 (чотирнадцять тисяч дев`ятсот тридцять сім) грн 60 к..

Питання про речові докази суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст.46 КК України, ст.ст.284286, 288, КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням з потерпілим та закриття кримінального провадження задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку із примиренням з потерпілим.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000722 від 01.06.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України закрити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на провадження експертиз (висновки від 15.07.2025 року №СЕ-19/115-25/9706-ІТ, від 16.07.2025 року №СЕ-19/115-25/9708-ІТ, від 02.09.2025 року №СЕ-19/115-25/9707-ІТ, №4012-34-25) на загальну суму 14937 (чотирнадцять тисяч дев`ятсот тридцять сім) грн 60 к..

Речові докази:

автомобіль ВАЗ 21011, реєстраційний номер НОМЕР_3 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_5 вважати повернутим за належністю;

автомобіль «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_3 вважати повернутим за належністю.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м.Миколаєва протягом семи діб з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1