Провадження №11-сс/801/15/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2026 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисниці ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 в режимі відеоконференції,

перекладача ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 26 грудня 2025 року,

якою задоволено клопотання слідчого та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів з 25.12.2025 по 22.02.2026 з визначенням застави в розмірі 1 510 424 грн. 46 коп. до

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Аль-Анбар Республіки Ірак, громадянина Республіки Ірак, одруженого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , посвідка на постійне проживання НОМЕР_1 , раніше

не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України,

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені слідчим суддею обставини

Клопотання слідчого мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000420 від 12.08.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

25 грудня 2025 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні ним вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

?Протоколами за результатами проведення негласних слідчих дій;

?Протоколами допитів потерпілого;

?Протоколами допиту свідків;

?Протоколами пред`явлення особи для впізнання по фотознімках;

?Протоколами оглядів;

?Протоколами обшуків;

?Речовими доказами;

?а також іншим матеріалами кримінального провадження.

Підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки останній постійно здійснює перетин державного кордону до іноземних країн, усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує та, у випадку визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, міра покарання передбачає позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Перебуваючи на волі, ОСОБА_8 може впливати на свідків, потерпілого у кримінальному провадженні, з метою створення сприятливих для себе умов та спотворення ще не досліджених судом доказів.

Ураховуючи особу підозрюваного, обставини кримінального правопорушення, наявні ризики, а також те, що ОСОБА_8 , підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, керуючись абзацом 2 п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, слідчий також просив визначити розмір застави, в межах завданих кримінальними правопорушеннями матеріальних збитків в сумі 1 510 424, 46 (один мільйон п`ятсот десять тисяч чотириста двадцять чотири) гривень.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 26 грудня 2025 року - застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів. Строк тримання під вартою ухвалено рахувати з дня фактичного затримання особи, тобто з 25.12.2025 по 22.02.2026. Одночасно визначено заставу в розмірі 1 510 424, 46 (один мільйон п`ятсот десять тисяч чотириста двадцять чотири) гривні 46 коп. У разі внесення застави покладено на ОСОБА_8 , наступні обов`язки:

?прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

?не відлучатись з населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

?утриматись від спілкування особами, які являються свідками, потерпілими та підозрюваними у даному кримінальному провадженні;

?здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи що дають право на виїзд з України;

?носити електронний засіб контролю.

Постановлене рішення мотивовано тим, що в судовому засіданні прокурором доведено обґрунтованість підозри та існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а тому застосування менш суворих запобіжних заходів не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Зважаючи на обсяг підозри, враховуючи тяжкість та характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_8 підозрюється, в умовах воєнного стану, суспільний резонанс, розмір завданих збитків потерпілому, слідчий суддя прийшов до переконання, що застава в сумі 1 510 424, 46 (один мільйон п`ятсот десять тисяч чотириста двадцять чотири) гривень 46 коп. зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним покладених обов`язків.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисниця ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання. У разі неможливості обрання стосовно підозрюваного цілодобового домашнього арешту просить зменшити розмір застави до мінімального, визначеного для даної категорії злочинів.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

ухвала слідчого судді є незаконною, винесеною з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження;

слідчим та слідчим суддею не обґрунтовано підставність застосування найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зазначено в чому саме недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, указаним у клопотанні, які базуються на припущеннях;

слідчий суддя, застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, не повністю врахував дані про особу підозрюваного, зокрема, наявність у нього постійного місця проживання, стійких соціальних зв`язків, а саме дружини та двох малолітніх дітей, відсутність судимостей;

визначений розмір застави є завідомо непомірним для підозрюваного та його сім`ї.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_8 та його захисниця ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, та просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги, вказала, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, заявлені ризики доведені, а визначений розмір застави відповідає вимогам закону.

Мотиви і висновки апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників, перевіривши матеріали судового провадження та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Положеннями ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Як убачається із апеляційної скарги, стороною захисту не оскаржується обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яким йому висунуто підозру, а тому колегія суддів, керуючись вимогами ст. 404 КПК України, не наводить доводів на підтвердження тих обставин, які ніким не оспорені, та вважає висновки слідчого судді у цій частині правильними.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

Статтею 194 КПК України передбачено, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що зазначені вимоги слідчим суддею належно дотримані.

Як убачається з матеріалів провадження, СВ відділення поліції № 1 ВРУП ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000420 від 12.08.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

25 грудня 2025 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, а саме заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчим суддею також було встановлено, що надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, чинити тиск на свідків та потерпілого, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та доведення вини останнього.

Колегія суддів зауважує, що ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід ураховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний, обвинувачений зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

Так, про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду свідчать такі обставини:

- тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, в якому він підозрюється (відповідно до ст. 12 КК України інкримінований йому злочин відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна);

- вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність громадянства іншої держави, яке надає можливість безперешкодно перетнути державний кордон України та переховуватись від суду на території інших країн.

Окрім того, колегія суддів ураховує, що у даному кримінальному провадженні наявні потерпілий та свідки, показання яких мають суттєве значення для встановлення фактичних обставин справи та прийняття законного рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризику незаконного впливу на свідків, потерпілих чи інших учасників кримінального провадження.

При цьому положення ст. 23 КПК України закріплюють принцип безпосередності дослідження доказів у суді, згідно з яким показання свідків повинні бути отримані судом у відкритому судовому засіданні.

Саме тому збереження їхньої процесуальної незалежності та вільного волевиявлення під час допиту є необхідною гарантією дотримання прав сторін та засад справедливого судового розгляду.

З огляду на процесуальний статус зазначених осіб та тяжкість інкримінованого підозрюваному злочину, суд вважає обґрунтованим існування ризику незаконного впливу на свідків та потерпілого, який має бути врахований при визначенні запобіжного заходу та умов його застосування.

Окрім того, через усвідомлення втрати свободи на тривалий строк, підозрюваний ОСОБА_8 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки досудове розслідування наразі не завершене і збирання доказів триває.

Покликання апелянтки про можливість застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, свого підтвердження при апеляційному розгляді не знайшли, застосований слідчим суддею запобіжний захід є співмірний з особою підозрюваного та обставинами пред`явленої йому підозри, і повністю буде запобігати ризикам, доведеним прокурором.

Не є підставою для зміни запобіжного заходу на домашній арешт доводи сторони захисту про те, що підозрюваний має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні двох дітей, раніше не судимий.

Колегія суддів при вирішенні питання застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам виходить з того, що домашній арешт не є дійовим запобіжним заходом щодо підозрюваного, оскільки існуючі соціальні зв`язки підозрюваного є недостатніми для того, щоб гарантувати його належну процесуальну поведінку, а доказів того, що на час постановлення оскаржуваної ухвали сталися суттєві зміни чи виникли інші обставини, які б доводили те, що заявлені раніше ризики зменшилися, до суду не надано.

Жодних медичних документів про неможливість утримання підозрюваного в умовах слідчого ізолятора, апеляційному суду не надано.

Разом з тим, що стосується доводів про завідомо непомірний для підозрюваного розмір застави, то колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до частини четвертої статті 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається у межах від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні. Розмір застави повинен визначатися виходячи з особи обвинуваченого, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховувати той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.

Разом з цим, при визначенні розміру застави слід не допускати встановлення такого її розміру, що є завідомо непомірним для особи та призводить до неможливості виконання застави. З одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Колегія суддів вважає, що застава, визначена слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_8 у сумі 1 510 424, 46 (один мільйон п`ятсот десять тисяч чотириста двадцять чотири) гривень 46 коп. є непомірною для підозрюваного, членів його сім`ї та близьких родичів та ґрунтується виключно на розмірі завданої шкоди. При цьому у вказаному провадженні повідомлено про підозру ще одній особі та застосовано до неї запобіжний захід у виді тримання під вартою із аналогічним розміром застави.

Колегія суддів вважає, що прокурором не доведено наявність виключних випадків для визначення застави особі, підозрюваній у вчиненні особливо тяжкого злочину, у розмірі, який перевищує максимальний розмір, установлений п.3 ч.5 ст.182 КПК України.

У рішенні від 13 січня 2022 року у справі «Істоміна проти України» Європейський суду з прав людини, аналізуючи обґрунтування тримання підозрюваного під вартою та визначення розміру застави, зазначив що гарантія, передбачена п.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, покликана забезпечити не відшкодування будь-якої шкоди, завданої внаслідок передбачуваного злочину, а лише присутність обвинуваченого у судовому засіданні.

Тому розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на особу обвинуваченого, належне йому майно та його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на ступінь впевненості, що можлива перспектива втрати застави або вжиття заходів проти поручителів у випадку його неявки у судове засідання буде достатнім стримуючий фактором, щоб позбавити його бажання втекти.

Оскільки відповідне питання є основоположним правом на свободу, гарантованим статтею 5 Конвенції, органи державної влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так і для вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою.

За таких обставин колегія суддів, приходить до висновку, що визначення застави у розмірі, який відповідає шкоді, заподіяній кримінальним правопорушенням, тобто 1 510 424, 46, може порушити права, які гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Ураховуючи дані про особу підозрюваного, його репутацію, майновий та сімейний стан, вік та стан здоров`я, інші обставини, передбачені статтею 178 КПК України, водночас беручи до уваги тяжкість інкримінованого злочину та його наслідки, колегія суддів уважає за необхідне визначити ОСОБА_8 заставу у максимальному розмірі, передбаченому ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 998 400 гривень у національній грошовій одиниці, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України, у межах строку досудового розслідування.

На переконання колегії суддів, такий розмір застави буде співмірним з існуючими в кримінальному провадженні ризиками та в разі її внесення зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України.

За таких обставин, виходячи з положень пункту 2 частини третьої статті 407 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу захисниці слід задовольнити частково, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити частково, застосувавши запобіжний захід у виді тримання під вартою, з визначенням застави у виді 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 998 400 гривень у національній грошовій одиниці, та з покладенням на нього обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України, у випадку внесення застави.

Керуючись статтями 176-178, 183, 407, 418, 422 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 26 грудня 2025 року - скасувати та постановити нову.

Клопотання слідчого СВ відділення поліції № 1 ВРУП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_10 - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою рахувати з дня фактичного затримання особи, тобто з 25.12.2025 по 22.02.2026.

Одночасно визначити заставу в розмірі 300 (трьохсот) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 998 400 (дев`ятсот дев`яносто вісім тисяч чотириста) гривень, які необхідно внести на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_8 , наступні обов`язки:

?прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

?не відлучатись з населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

?утриматись від спілкування особами, які являються свідками, потерпілими та підозрюваними у даному кримінальному провадженні;

?здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи що дають право на виїзд з України;

?носити електронний засіб контролю.

Строк дії обов`язків у разі внесення застави, визначити два місяці з моменту звільнення з-під варти внаслідок внесення застави, але в межах строку досудового розслідування.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4