Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.12.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника-адвоката ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/337/25 за апеляційною скаргою прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.06.2025.

Цією ухвалою обвинувальний акт, щодо:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Республіки Узбекистан, українки, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, мешканки АДРЕСА_1 , несудимої, обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 345-1 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному 12.07.2016 в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002400 від 12.07.2016, повернуто прокурору внаслідок його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 04.07.2016, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці на території Святошинського району м. Києва, з метою спростування поширеної інформації про можливе вчинення нею кримінальних правопорушень, які було опубліковано в соціальній мережі «Facebook» журналістом - головним редактором газети «Сила Народного Контролю» ОСОБА_11 , здійснила телефонний дзвінок з номеру оператора мобільного зв`язку мережі «Київстар» НОМЕР_1 на номер оператора мобільного зв`язку мережі «Водафон-МТС» НОМЕР_2 , що належить журналісту ОСОБА_11 і в період часу з 07:17:05 по 07:26:14 висловлювала вимогу в сторону ОСОБА_11 про припинення подальшого поширення такої інформації та розміщення публічного вибачення за таку публікацію. В ході вказаної телефонної розмови вона неодноразово висловлювала в адресу ОСОБА_11 погрози життю і здоров`ю, а також погрозу знищення майна.

У подальшому, ОСОБА_6 в період часу з 09 по 10 год 04.07.2016, з метою помсти за здійснення законної професійної діяльності журналісту - головному редактору газети «Сила Народного Контролю» ОСОБА_11 (свідоцтво про державну реєстрацію друкованого засобу масової інформації серії НОМЕР_3 , виданого 17.10.2014), а саме, публікацій останньою в соціальній мережі «Facebook» статей та посилань викривального характеру щодо ОСОБА_6 про можливе вчинення нею кримінальних правопорушень, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій, з належного їй номера оператора мобільного зв`язку мережі «Київстар» НОМЕР_1 , перебуваючи в зоні базової станції вищезазначеного

-2-

оператора, розташованої по вул. Антонова, 8 А в с. Чайки Києво-Святошинського району Київської області, відправила три текстові повідомлення на номер оператора мобільного зв`язку мережі «Водафон-МТС» НОМЕР_2 , що належить журналісту ОСОБА_11 , які містили реальні погрози вбивством та насильством щодо їх адресата, зокрема: - «Мне не нужно, чтоб ты какие-то мои версии писала. Я не тот человек, с которым можно играть) ты себе это позволила, теперь жди отдачу) все знают, что меня не стоит трогать…… а ты решила, что тебе с рук это сойдет???)))) глупо.», яке відповідно до висновку лінгвістичної експертизи № 8001/17-39 від 26.02.2018, проведеної судовим експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, за логіко-змістовним та контекстуально-інтерпретаційним аналізом містить погрози здійснити певну діяльність, яка може загрожувати життєдіяльності адресата; - «Запомни: я словами не разбрасываюсь. Ты моли Бога, о спасении души своей», яке згідно того ж висновку судової лінгвістичної експертизи містить погрози життю і здоров`ю адресата; - «Лора, что у меня есть про тебя, даже ты про себя это не знаешь))) Я тебя уничтожу информационно, за то, что ты посмела меня задеть и не только я, многие мои друзья тоже к тебе скоро в гости приходить будут)))», яке згідно з висновком судової лінгвістичної експертизи № 8001/17-39 від 26.02.2018 містить погрози дискредитувати адресата, а також погрози його життю, здоров`ю або насильством. Ці погрози були спрямовані з метою спростування поширеної інформації про можливе вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, які було опубліковано в соціальній мережі «Facebook» журналістом - головним редактором газети «Сила Народного Контролю» ОСОБА_11 та подальшу публікацію такої інформації у друкованому виданні - газеті «Сила Народного Контролю».

Крім того, ОСОБА_6 28.03.2017 близько 17 год 20 хв, перебуваючи у громадському місці, біля автобусної зупинки «Універмаг Україна», що розташований у місті Ужгороді на площі Кирила і Мефодія, діючи умисно, з хуліганських спонукань, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, грубо порушуючи громадський порядок, демонструючи свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, що супроводжувалось особливою зухвалістю, у присутності сторонніх осіб, розпочала суперечку з редактором газети «Сила Народного Контролю» ОСОБА_11 , фотокореспондентом цієї ж газети ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , що у той час перебували на вищезазначеній автобусній зупинці, у ході якої безпричинно нанесла ОСОБА_12 один удар рукою, затиснутою в кулак, в ділянку лівого плеча, після чого, висловлюючи образи в сторону ОСОБА_11 , схопила й смикнула останню за плече та руку, намагалась відібрати фотоапарат та сумку, вибила з її рук мобільний телефон марки «Нокія 206», моделі RM-872, червоного кольору, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 11/477 від 27.09.2017 складала 436,67 грн, який внаслідок падіння на тверде підлегле покриття за висновком судово-технічної експертизи № 5/18 ВІД 12.05.2017 зазнав механічний пошкоджень у вигляді тріщин на корпусі в нижніх кутах.

Одразу після вчинення вищеописаних хуліганських дій, ОСОБА_6 швидким темпом попрямувала до пішохідного переходу через вулицю Минайську в місті Ужгороді, у напрямку залізничного вокзалу, біля якого їх наздогнав ОСОБА_12 , так як намагався з`ясувати причини їх агресивної поведінки, де ОСОБА_6 , продовжуючи свої хуліганські дії, використовуючи ненормативну лексику, нанесла ОСОБА_12 декілька ударів руками по тулубу та кінцівках спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді саден на верхній поверхні лівого плечового суглобу, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 290 від 03.05.2017 по давності виникнення вкладаються в час події, що відбулася 28.03.2017, потягли за собою розлад здоров`я строком на 6 діб і за цією ознакою на підставі п.2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості

-3-

тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.10.1995, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.

В ухвалі зазначено, що всупереч вимог ст. 291 КПК України, та при поданні до суду обвинувального акту щодо ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 345-1, ч. 1 ст. 296 КК України, не долучено реєстр матеріалів досудового розслідування. Натомість, додано бланк розписки про отримання копій обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування на ім`я прокурора, на якому міститься відмітка ОСОБА_6 про отримання нею копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування. Таким чином, на думку суду, допущені порушення чинного законодавства, грубо порушили права учасників судового провадження, унеможливлюють суд в послідуючому постановити законний, обґрунтований і вмотивований вирок відповідно до вимог ст. 314 КПК України, а тому суд дійшов до висновку, що даний обвинувальний акт слід повернути прокурору для усунення недоліків.

В апеляційній скарзі прокурор Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_9 просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляду даного кримінального провадження в суді першої інстанції зі стадії підготовчого засідання. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що ухвала суду від 06.06.2025 є незаконною у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор уважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та містить формулювання обвинувачення і такий повністю відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

У запереченні на апеляційну скаргу захисник вказує на її безпідставність та необґрунтованість, вважає що така не підлягає задоволенню з наступних підстав. Висновки слідчого і прокурора про кримінальне провадження не відповідають вимогам КПК України, через не знання останніми вимог цього Кодексу, що вказує на незаконність обвинувального акту. Прокурором порушено вимоги п. 5 ч 2 ст. 291 КПК України, оскільки в обвинувальному акті не викладені фактичні обставини справи, які утворюють склад кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 345-1, ч. 1 ст. 296 КК України, даних про доведення прямого або непрямого умислу у ОСОБА_6 в обвинувальному акті не міститься. Також, обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення в розумінні п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки в ньому зазначені лише фактичні обставини справи, які нібито встановлені слідчим під час досудового розслідування. Таким чином, прокурором фактично не висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, що унеможливлює судовий розгляд. Крім того, слідчим та прокурором в порушення вимог ст. 42 КПК України, до направлення обвинувального акту до суду названо ОСОБА_6 обвинуваченою, що є неприпустимим та незаконним. Також, в порушення вимог ч. 4 ст. 291 КПК України, до обвинувального акту не додано реєстр матеріалів досудового розслідування. Крім того, на думку сторони захисту, обвинувальний акт не відповідає вимогам офіційного документу. Таким чином, слідчий разом з прокурором сфальшували обвинувальний акт, в їх діях вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст. 365, 366 КК України. В обвинувальному акті викладено обставини, які містять в собі істотні суперечності і взаємовиключні висновки, які за своїм змістом вказаним вимогам КПК України не відповідають, що є порушенням права обвинуваченого на захист та справедливий судовий розгляд. З цих підстав обвинувальний акт до судового розгляду призначений бути не може і підлягає поверненню.

-4-

Апеляційна скарга розглядається за відсутності потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та її представника-адвоката ОСОБА_13 , неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому береться до уваги те, що: повідомлення про час та місце розгляду апеляційної скарги вказаним особам направлено відповідно до вимог законодавства; заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги та відомостей про поважність причин неприбуття у судове засідання потерпілі ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та її представник-адвокат ОСОБА_13 не подавали.

Заслухавши доповідь судді, промову прокурора, яка просила задовольнити апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника-адвоката ОСОБА_7 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, пояснення потерпілого ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог з ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 п. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

При цьому, повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Колегія суддів уважає, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про повернення обвинувального акта прокурору, наведених вище вимог закону не дотримався, оскільки, зробивши висновок про невідповідність обвинувального акта вимогам КПК України, не навів конкретних і достатніх для цього підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 містить всі відомості, які передбачені пунктами 1-9 ч. 2 ст. 291 КПК України, підписаний слідчим та прокурором, який його затвердив, до нього додана розписка обвинуваченої про отримання копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Крім того, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Верховний Суд України у своїй постанові по справі № 5-328 кс-16 від 24.11.2016, аналізуючи зазначену норму, вказує, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: 1) фактичних обставин кримінального правопорушення; 2) правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення»); 3) формулювання обвинувачення.

Суд апеляційної інстанції, ознайомившись з обвинувальним актом та проаналізувавши його зміст у контексті підстав для його повернення прокурору, дійшов висновку, що фактичні обставини кримінального правопорушення викладено послідовно і зрозуміло. В обвинувальному акті розкрито події кримінальних правопорушень, як їх встановив прокурор, з зазначенням як об`єктивної, так і суб`єктивної сторони кримінальних правопорушень, кваліфікуючих ознак.

-5-

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами прокурора про те, що підстави, на які послався суд першої інстанції при поверненні обвинувального акту, є формальним порушенням, які на розгляд обвинувального акта судом не впливають.

Під час апеляційного розгляду не встановлено таких недоліків обвинувального акта, які є суттєвим порушенням прав особи, а також не дозволяють суду визначити межі обвинувачення, в яких має бути розглянуто кримінальне провадження, тобто унеможливлюють призначення обвинувального акту до розгляду.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування дійсно вручався обвинуваченій ОСОБА_6 прокурором, про що свідчать наявні у матеріалах кримінального провадження розписка та компакт-диск.

Щодо посилань суду на відсутність в додатку до обвинувального акту Реєстру матеріалів досудового розслідування як на підставу для повернення обвинувального акту, то вони не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону, оскільки, як правильно зауважив прокурор, єдиним процесуальним документом, що підлягає дослідженню в підготовчому судовому засіданні є обвинувальний акт, що узгоджується з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.

Додатки до обвинувального акту визначені ч. 4 ст. 291 КПК України і вони не є і не можуть бути предметом судового контролю в ході підготовчого судового засідання.

Крім того, в рішенні суду не вказано, яким чином це порушує право на захист підозрюваної, права потерпілих або інших осіб, в чому невідповідність норм КПК України, з огляду на те, що фактичне отримання обвинуваченою ОСОБА_6 реєстру матеріалів досудового розслідування відбулось.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу, що повернення обвинувального акта прокурору призводить до порушення судом першої інстанції вимог ст. 28 КПК України,ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розумних строків кримінального провадження.

Виходячи зі змісту та трактування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, остання гарантує винесення судового рішення протягом розумного терміну, встановивши тим самим межу стану невизначеності, в якому знаходиться та чи інша особа через пред`явлення їй кримінального обвинувачування. Кінцевим моментом стану невизначеності є момент вступу вироку чи рішення у законну силу чи зняття обвинувачення (закриття кримінальної справи).

Так, у деякий справах проти України ЄСПЛ визнав порушення «розумного терміну» саме у зв`язку з направленням справи на додаткове розслідування, такими справами є «Айбабін проти України», «Лопатін та Медведський проти України», «Білий проти України» та інших.

На думку суду апеляційної інстанції, розгляд кримінального провадження по суті обвинувачення судом першої інстанції та прийняття за результатами розгляду відповідного судового рішення сприятиме виконанню завдань кримінального провадження, якими, згідно ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Безпідставне повернення обвинувального акта прокурору ініціює продовження діяльності органів досудового розслідування з обґрунтування обвинувачення, створює додаткові можливості для доведення винуватості особи, що жодним чином не сприяє дотриманню таких засад кримінального провадження, як рівність та змагальність сторін.

-6-

Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що повернення обвинувального акту прокурору призводить до безпідставного затягування судового розгляду кримінального провадження.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції безпідставно повернув прокурору обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 , а сам процесуальний документ, складений за результатами досудового розслідування, відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Пункт 3 частини 1 статті 409 КПК України передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи, що діючим КПК України не врегульовано питання призначення нового розгляду обвинувального акту після скасування судом апеляційної інстанції ухвали про його повернення прокурору, апеляційний суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 7, 9 КПК України

Частина 6 статті 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, публічність, диспозитивність, гласність і відкритість судового провадження та його розумність строків.

З огляду на викладене, колегія суддів уважає, що підстави, на які посилається суд першої інстанції при поверненні обвинувального акта прокурору не ґрунтуються на вимогах КПК України, а тому доводи апеляційної скарги сторони обвинувачення про безпідставність повернення обвинувального акта прокурору є слушними та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.06.2025 про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні внесеному 12.07.2016 Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002400 про обвинувачення ОСОБА_10 , скасувати і призначити новий розгляд обвинувального акта щодо ОСОБА_6 в суді першої інстанції зі стадії підготовчого засідання.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді