УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , та його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого детектива Підрозділу Територіального управління БЕБ в Одеській області ОСОБА_6 яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0001528 від 14.12.2023 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця республіки Казахстан, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , відносно якого Приморським районним судом міста Одеси розглядається обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000221 від 12.02.2022, за ч. 4, ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України; Пересипським районним судом міста Одеси розглядається обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003513 від 16.09.2019, за ч. 2, ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 2032, ч. 1 ст. 2551 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Суть клопотання.

15 жовтня 2025 року суду надійшло клопотання старшого детектива Підрозділу Територіального управління БЕБ в Одеській області ОСОБА_6 яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0001528 від 14.12.2023 відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 2032, ч. 1 ст. 2551 КК України,

У клопотанні сторона обвинувачення вказує, що в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 2032, ч. 1 ст. 2551 КК України.

Слідчий та прокурор зазначають, що під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а зокрема, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 23.08.2025 підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20.10.2025, без визначення розміру застави.

З метою виконання вимог ст.2 КПК України в органу досудового розслідування виникла необхідність у продовженні строку обраного стосовно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так як під час подальшого розслідування необхідно провести ряд слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, спрямованих на перевірку обставин вказаного кримінального правопорушення, оскільки для закінчення кримінального провадження необхідне виконання призначених експертиз, а також можливе проведення інших слідчих дій.

Зазначені дії не могли бути здійсненні чи завершені раніше з об`єктивних причин, обумовлених складністю зазначеного кримінального провадження.

Результати проведених слідчих дій, а також висновки судових експертизи в сукупності з іншими доказами, мають важливе значення для закінчення досудового розслідування, подальшого судового розгляду та в цілому встановлення усіх обставин кримінального провадження.

На даний час ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України не зникли та не зменшились.

Позиція учасників судового засідання.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання підозрюваного під вартою без визначення застави. Просив долучити до матеріалів клопотання розписку про отримання копії клопотання підозрюваним та його захисником, а також копію ухвали слідчого судді про продовження строку досудового розслідування від 15.10.2025; копію ухвали про обрання запобіжного заходу від 23.08.2025; копію ухвали зміну запобіжного заходу від 01.10.2025; копію повного тексту ухвали Одеського апеляційного суду від 14.10.2025.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні надав письмові заперечення та характеризуючи документи, просив застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, а у разі задоволення клопотання прокурора просив визначити розмір застави. У своїх письмових запереченнях захисник зазначає, що у ОСОБА_4 наявне постійне місце проживання та міцні соціальні стосунки, він з самого початку бойових дій активно допомагає ЗСУ та малозабезпеченим верствам населення, особливо дітям. Проводить безкоштовні заняття для дітей з кікбоксингу та популяризує спортивний спосіб життя серед молоді. За місцем проживання характеризується позитивно, є членом Мусульманської релігійної громади та правовірним мусульманином, на підтвердження чого надав відповідні документи. Також захисник стверджує, що доводи прокурора про наявність ризиків необґрунтовані та безпідставні, оскільки його підзахисний належно виконував покладені на нього процесуальні обв`язки. Звернув увагу на незадовільний стан здоров`я підзахисного, та зазначає, що подальше перебування останнього в умовах ДУ ОСІ може привести до тяжких захворювань та/або летального результату.

Підозрюваний підтримав думку захисника, наголосив на належній процесуальній поведінці, просив у задоволенні клопотання відмовити та застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, якими обґрунтовуються доводи клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлені обставини, мотиви і оцінка слідчого судді.

Вирішуючи питання доцільності тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою, слідчий суддя виходить з такого.

Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

Зі змісту ст.199 КПК України вбачається, що підставами продовження строку тримання під вартою є наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст.199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування виняткового запобіжного заходу та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Частиною 4 ст.199 КПК України визначено, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У ході розгляду клопотання встановлено, що Підрозділом детективів Територіального управління Бюро економічної безпеки в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001528 від 14.12.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 203-2, ч. 1 ст. 2551 КК України,

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , не підкорюючись вимогам чинного законодавства України та загальноприйнятим правилам поведінки в суспільстві, використовуючи свої особисті якості та можливості, здобув повагу та авторитет серед осіб кримінальної спрямованості, які також підтримують «воровські традиції», як особа в статусі суб`єкта злочинного впливу.

Також, ОСОБА_4 взяв на себе функцію накопичення та утримання грошових коштів, майна чи інших активів (доходів від них), для наповнення так званого «воровського общака», здійснення розподілу коштів та майна серед осіб злочинного середовища, у тому числі доходів, одержаних злочинним шляхом.

У результаті чого, ОСОБА_4 , використовуючи кримінальне прізвисько « ОСОБА_7 », перебуваючи у так званому статусі «бродяги», як особа, яка веде «правильний» для «воровських» традицій спосіб життя, приблизно у серпні-вересні 2023 року, маючи рішучий, вольовий характер та лідерські якості, підтримуючи постійний зв`язок з іншими суб`єктами злочинного впливу, так званими «смотрящіми» та «положенцями», почав встановлювати на території Ізмаїльського та Болградського районів Одеської області свій злочинний вплив.

Крім того, ОСОБА_4 , починаючи з 2023 року, більш точний час не встановлено, діючи з метою генерації нелегального прибутку, взяв на себе роль економічної складової серед осіб злочинного світу міста Ізмаїл та Ізмаїльського району Одеської області, та спільно з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 організували діяльність незаконного грального закладу, в якому проводились азартні ігри у карткову гру у «покер».

Діяльність вказаного ігрового закладу на території м. Ізмаїл Одеської області повністю контролювалась ОСОБА_4 , а дохід від проведення незаконних азартних ігор розподілявся ОСОБА_4 між ним та іншими співучасниками, при цьому, окрема частина такого доходу призначалась на наповнення так званого «воровського общака» та забезпечення так званого «грєву» для осіб, які перебувають у місцях несвободи.

Відповідно до визначених обов`язків, ОСОБА_8 здійснював функції керівника (адміністратора) грального закладу та здійснював загальне керівництво гральним закладом, безпосередньо контролював ОСОБА_9 , якому надавав вказівки у телефонному режимі повідомляти гравців про день та час проведення азартних ігор, погоджував кандидатури осіб потенційних гравців, отримував від ОСОБА_9 звіти щодо коштів, які програвались чи вигравались гравцями за результатами проведеної гри, а також про наявність боргів, які накопичувались у гравців, про що доповідав ОСОБА_4 , визначав розмір заробітної плати дилерів, вів облік коштів, які витрачались на закупівлю побутової хімії, засобів гігієни та напоїв для грального закладу, а також на оплату комунальних послуг, надавав вказівки ОСОБА_9 щодо здійснення зазначених покупок та платежів.

Відповідно до визначених обов`язків, ОСОБА_9 здійснював функції розпорядника гри та вів облік ігрових фішок, безпосередньо наглядав за проведенням гри, перебуваючи у гральному залі, а також виконував функцію касира, тобто вів облік коштів, які програвались чи вигравались гравцями в процесі гри, отримував від гравців гроші за програши та виплачував виграші, доповідав ОСОБА_8 та ОСОБА_4 про наявність боргів, які накопичувались у гравців, спостерігав за дисципліною гравців під час проведення азартних ігор, у телефонному режимі повідомляв гравців про день та час проведення азартних ігор, запускав гравців до грального закладу, закупав напої для грального закладу, здійснював оплату комунальних послуг, прибирав приміщення грального закладу.

Відповідно до визначених обов`язків, ОСОБА_10 здійснював функції дилера (круп`є), тобто безпосередньо проводив азартну гру в «покер» з відвідувачами грального закладу, та при кожній новій роздачі ОСОБА_10 карт та здійсненням гравцями кінцевих ставок, із загальної кількості фішок, які перебували на гральному столі (так званий «банк»), ОСОБА_10 забирав по однієї фішці, що у свою чергу було доходом грального закладу.

Відповідно до визначеної ОСОБА_10 ролі, він безпосередньо підпорядковувався розпоряднику гри ОСОБА_9 .

Так, 03.04.2025 ОСОБА_8 , зателефонував ОСОБА_9 та повідомив про те, що до грального закладу прибуде особа (на ім`я ОСОБА_11 ), якого можливо допустити до участі в азартній грі.

Того ж дня, о 19:31, ОСОБА_12 , який діяв на підставі постанови прокурора про контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, за згодою ОСОБА_8 , прибув до незаконно організованого ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 грального закладу за адресою: АДРЕСА_3 , де у процесі гри у «покер», ОСОБА_12 отримав відповідні комбінації карт, виграв та при завершенні гри, ОСОБА_9 відразу виплатив ОСОБА_12 в якості виграшу гроші у сумі 2 500 гривень.

Разом з цим, про хід гри та результати її проведення, розміри програшів та виграшів, виплату виграшів, наявності та суми боргів, у тому числі про гру ОСОБА_12 , наступного дня ОСОБА_13 доповів ОСОБА_8 .

Крім того, 29.04.2025 о 18:44 ОСОБА_12 , який діяв на підставі постанови прокурора про контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, прибув до незаконно організованого ОСОБА_4 ОСОБА_8 та ОСОБА_9 грального закладу за адресою: АДРЕСА_3 , де у процесі гри у «покер», ОСОБА_12 , не отримавши відповідної комбінації карт, програв 14 600 гривень, які ОСОБА_12 передав ОСОБА_9 .

Разом з цим, при кожній новій роздачі дилером (круп`є) карт та здійсненням гравцями кінцевих ставок, із загальної кількості фішок, які перебували на гральному столі (так званий «банк»), круп`є забирав по однієї фішці, що у свою чергу було доходом грального закладу.

Разом з цим, про хід гри та результати її проведення, розміри програшів та виграшів, виплату виграшів, наявності та суми боргів, у тому числі про гру ОСОБА_12 , наступного дня ОСОБА_13 доповів ОСОБА_8 .

Крім того, 15.08.2025 о 20:30 ОСОБА_12 , який діяв на підставі постанови прокурора про контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, прибув до незаконно організованого ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 грального закладу за адресою: АДРЕСА_3 , де зателефонував ОСОБА_9 , який впустив його в середину приміщення та провів до грального залу.

Знаходячись всередині приміщення ОСОБА_9 , на прохання ОСОБА_12 , передав йому спеціальні гральні фішки для гри в «покер» на суму еквівалентну 3 500 гривень.

Після цього, ОСОБА_12 пройшов та присів за ігровий стіл, за яким функції дилера (круп`є) виконував ОСОБА_10 . Здійснюючи ставки разом з іншими учасниками, що перебували за столом, ОСОБА_12 грав у карткову азартну гру «покер», та періодично програючи та виграючи, ОСОБА_12 отримував від ОСОБА_9 додаткові фішки для продовження гри, облік яких вів ОСОБА_9 .

Не отримавши відповідної комбінації карт, ОСОБА_12 програв усі фішки, у результаті чого, відповідно до обліку, який вів ОСОБА_9 , у ОСОБА_12 сформувався борг перед гральним закладом на загальну суму 1000 гривень, які ОСОБА_12 передав ОСОБА_9 .

Разом з цим, при кожній новій роздачі ОСОБА_10 карт та здійсненням гравцями кінцевих ставок, із загальної кількості фішок, які перебували на гральному столі (так званий «банк»), ОСОБА_10 забирав по однієї фішці, що у свою чергу було доходом грального закладу. Після закінчення гри, ОСОБА_12 залишив вказане приміщення.

Разом з цим, про хід гри та результати її проведення, розміри програшів та виграшів, виплату виграшів, наявності та суми боргів, у тому числі про гру ОСОБА_12 , наступного дня ОСОБА_13 доповів ОСОБА_8 .

За вищевикладених обставин, 22 серпня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 2032 КК України, за кваліфікуючими ознаками: організація азартних ігор без ліцензії на провадження відповідного виду діяльності з організації та проведення азартних ігор, що видається відповідно до закону, вчинене за попередньою змовою групою осіб;

- ч. 1 ст. 2551 КК України, за кваліфікуючими ознаками: умисне встановлення та поширення в суспільстві злочинного впливу за відсутності ознак, зазначених у частині п`ятій статті 255 КК України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 23.08.2025 підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, строком до 20.10.2025.

В подальшому, ухвалою слідчого судді від 01.10.2025 було частково задоволено клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу, визначено підозрюваному альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 грн.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 14.10.2025 року було скасовано ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 01.10.2025 року, та постановлено нову, якою відмовлено у задоволенні клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу.

Ухвалою слідчого судді від 15.10.2025 строк досудового розслідування продовжено до 4 місяців, а саме до 2 2.12.2025.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою подано слідчим з дотриманням строків, встановлених ч.1 ст.199 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою слідчий суддя враховує:

По-перше: Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення підтверджується стороною обвинувачення наступними матеріалами кримінального провадження: протоколами допиту свідка ОСОБА_12 від 21.01.2025, 07.04.2025, 06.05.2025, 26.08.2025; протоколом про результати проведення контролю за вчиненням злочину від 08.04.2025; протоколом про результати проведення контролю за вчиненням злочину від 01.05.2025; протоколом про результати проведення контролю за вчиненням злочину від 18.08.2025; протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 26.05.2025; протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 28.05.2025; протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 30.05.2025; протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 09.06.2025; протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 05.08.2025; протокол про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 06.08.2025; протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 27.05.2025; протоколом обшуку від 22.08.2025, проведеного за адресою: АДРЕСА_3 ; протоколом обшуку від 22.08.2025, проведеного за адресою: АДРЕСА_4 ; протоколом обшуку від 22.08.2025, проведеного за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, проспект Незалежності, будинок 191; протоколом обшуку від 22.08.2025, проведеного за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Тучкова , 31; висновком семантико-текстуального дослідження від 30.07.2025; іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Аналогічна правова позиція ЄСПЛ відображена у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, в якому також зазначено, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 року ЄСПЛ зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Тобто, стандарт «обґрунтована підозра», який використовується на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу, є значно нижчим, аніж на стадії вирішення судом питання про винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення після отримання обвинувального акта. Адже обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (рішення ЄСПЛ у справі «Мерабішвілі проти Грузії» (Merabishvili v. Georgia) від 28.11.2017, заява №72508/13, п. 184).

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Таким чином, відповідно до практики ЄСПЛ, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до положень ч. 2 ст. 94 КПК, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч. 1 ст. 94 КПК України.

Відповідно до ст. ст. 89, 94 КПК, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті у випадку направлення обвинувального акту до суду.

Дані, що містяться у наданих слідчому судді копіях матеріалів кримінального провадження № 0001528 можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 міг вчинити кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 203-2, ч. 1 ст. 255-1 КК України, та виправдовують подальше розслідування.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі долучених до клопотання доказів, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінальних правопорушень.

По-друге: ступінь ризиків, які стали підставою для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінилися та продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України зокрема, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі буде мати можливість:

- переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду

Наявність даного ризику у відповідності до КПК України не означає, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме переховування, однак достатньо встановити, що він має реальну можливість здійснити такі дії у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

На думку слідчого судді, тяжкість інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення та суворість покарання за його вчинення може свідчити про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування чи суду, також вказаний ризик підтверджується відсутністю стійких соціальних зв`язків та стримуючих факторів таких як, наявність сім`ї, дітей, постійного місця роботи.

Це твердження узгоджується із позицією ЄСПЛ, викладеною у рішенні по справі «Ilijkov v. Bulgaria» від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника дає уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений, та у рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000, § 76, відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Варто також зазначити, що у рішенні ЄСПЛ по справі «Бессієв проти Молдови» суд вказав, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність же покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

-незаконно впливати на свідків

Перевіряючи наявність зазначеного ризику, слідчий суддя враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного ст. 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

Отже, на переконання слідчого судді, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України. За таких обставин, заборона спілкуватися з певними визначеними особами, як наслідок встановлення ймовірного впливу на них, є об`єктивною необхідністю забезпечення «недоторканості» показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність.

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється

Так, ОСОБА_14 не має місця роботи та будь-яких джерел доходів. Разом з тим, в ході досудового розслідування встановлено, що єдиним джерелом доходів підозрюваного було вчинення злочинного впливу, а також отримання грошової винагороди від незаконного проведення азартних ігор, що підтверджується матеріалами негласних слідчих (розшукових) дій.

Крім того, відносно підозрюваного ОСОБА_14 розглядаються два обвинувальні акти: Приморським районним судом міста Одеси у кримінальному провадженні № 0000221 від 12.02.2022, за ч. 4, ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України; та Пересипським районним судом міста Одеси у кримінальному провадженні № 0003513 від 16.09.2019, за ч. 2, ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України.

Прокурором доведено наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, а саме органу досудового розслідування необхідно:

- отримати висновок експерта за експертною спеціальністю 7.2 «Дослідження диктора за фізичними параметрами усного мовлення, акустичних сигналів та середовищ»;

- провести огляд та аналіз результатів проведення негласних слідчих (розшукових) дій;

- отримати від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів результати здійснення заходів з виявлення та розшуку активів, які можуть бути арештовані у кримінальному провадженні;

- допитати осіб, які володіють відомостями, які мають значення для доказування у кримінальному провадженні;

- закінчити розсекречення матеріалів проведених негласних слідчих (розшукових) дій та ухвал про дозвіл на їх проведення;

- за результатами оцінки зібраних під час досудового розслідування доказів визначити остаточну кваліфікацію злочинних дій підозрюваних та повідомити про зміну підозри ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8

- встановити всіх осіб, причетних до вчинення вказаних злочинів, та їх місце перебування, вирішити питання щодо повідомлення їм про підозру.

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_4 , в судовому засіданні встановлено не було з огляду на їх м`якість, а також встановлення в судовому засіданні продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що не забезпечить належне виконання підозрюваним обов`язків, зважаючи на тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні; вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним особливо тяжкого умисного злочину; особу підозрюваного, його вік та стан здоров`я.

Тобто слідчим суддею встановлено, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даний час існує, а також наявні обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у виді тримання підозрюваного під вартою.

Доказів того, що на даний час перестали існувати ризики, які стали підставою для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ним та його захисником не надано.

Слідчий суддя звертає увагу, що колегією Одеського апеляційного суду надано оцінку доводам сторони захисту відносно відсутності в слідчому ізоляторі належного лікування, та ухвалою від 14.10.2025 року зобов`язано начальника ДУ «Одеський слідчий ізолятор» забезпечити організацію проведення необхідного медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_4 . У випадку неможливості проведення вказаного медичного обстеження в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор», зобов`язано начальника Філії ЦОЗ ДКВС України в Миколаївській та Одеській областях забезпечити організацію проведення необхідного медичного обстеження та лікування підозрюваного (за необхідності) в закладах МОЗ України.

Таким чином, з урахуванням цілей п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність продовження підозрюваному ОСОБА_4 строку тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

А відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

З урахуванням викладеного, враховуючи те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 1 ст. 255-1 КК України, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Також при вирішені питання щодо визначення застави, слідчий суддя враховує, що ухвалою слідчого судді було змінено запобіжний захід та визначений розмір застави, між тим ухвалою Одеського Апеляційного суду, рішення слідчого судді в частині визначення застави скасовано.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 197, 199 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 20.12.2025, в межах строку досудового розслідування, з утриманням в Державній установі "Одеській слідчий ізолятор".

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, а подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1