УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

05 січня 2026 рокуСправа № 495/24/26
Номер провадження 1-кс/495/5/2026

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгороді-Дністровському клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене заступником керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 , подане в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000009 від 03 січня 2026 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Плахтіївка, Саратського району, Одеської області, громадянина України, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , працює водієм у ФОП ОСОБА_8 , одруженого, має на утриманні неповнолітніх доньок 2012 та 2024 років народження, не депутата, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345, ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

05.01.2025 слідчий СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з погодженим заступником керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні відомості про, що внесені до Єдиного державного реєстру досудового розслідування за №0000009 від 03 січня 2026 року.

В клопотанні зазначено, що слідчим відділом Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000009 від 03.01.2026 за правовою кваліфікацією кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 345, ч. 4 ст. 186, ч.2 ст. 342 КК України.

Досудовим розслідуванням, встановлено, що відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» - правоохоронні органи - органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Наказом начальника ГУНП в Одеській області № 1751 о/с від 21.12.2023 капітана поліції ОСОБА_9 призначено на посаду заступника начальника відділу службових розслідувань управління головної інспекції ГУНП в Одеській області.

Заступник начальника відділу службових розслідувань управління головної інспекції ГУНП в Одеській області майор поліції ОСОБА_9 є співробітником правоохоронного органу.

Крім того, начальником ГУНП в Одеській області № 378 о/с від 26 лютого 2021 р. капітана поліції ОСОБА_10 призначено інспектором відділу реагування патрульної поліції в Одеській області управління поліції №2 ГУНП в Одеській області.

Інспектор відділу реагування патрульної поліції в Одеській області управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_10 є співробітником правоохоронного органу.

В подальшому відповідно до Наказу начальника ГУНП в Одеській області генерала поліції третього рангу ОСОБА_11 №1727 від 18.07.2025 «Про створення спільних мобільних груп» - створено спільні мобільні групи у складі поліцейських УГІ, ОРУП №2 ГУНП та його територіальних підрозділів для проведення перевірок щодо дотримання службової дисципліни працівниками ГУНП та НПУ, вимог нормативно-правових актів, які регламентують діяльність поліції, недопущення фактів керування у стані сп`яніння транспортними засобами, порушення Правил дорожнього руху України, у тому числі цивільними особами на території м. Одеси та Одеської області.

Згідно графіку роботи мобільних груп УГІ ГУНП в Одеській області спільно з ВРПП ОРУП №2, ВПН УКЗ НУЕП в області та ОУ ДУ ДВБ НПУ з перевірки територіальних підрозділів та підрозділів ГУНП в Одеській області з 24.12.2025 по 14.01.2026 затверджено Начальником ГУНП в Одеській області генералом поліції третього рангу ОСОБА_12 дата чергування мобільної групи № 1 02.01.2026 у період часу з 19:00-02:00 у складі заступника начальника ВСР УГІ ГУНП майора поліції ОСОБА_9 та співробітників ВРПП ОРУП № 2 в області на території ОРУП № 1, ОРУП № 2, Подільського РУП, Березівського РВП, Білгород-Дністровського РВП, Болградського РВП, Ізмаїльського РВП, Розділянського РВП.

Відповідно до журналу обліку видачі, повернення портативного відеореєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації запис № 798 ОСОБА_9 02.01.2026 отримав нагрудний реєстратор інвентарний номер № 8 о 18:00.

Відповідно журналу № 1011 обліку видачі, повернення портативного відеореєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації ВРПП Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області запис № 13 ОСОБА_10 02.01.2026 отримав відеореєстратор Х6В марки EEYELOG інвентарний номер NC221433.

Встановлено, що спільною мобільною групою у складі заступника начальника ВСР УГІ ГУНП майора поліції ОСОБА_9 , інспекторів ВРПП ОРУП № 2 ГУНП капітана поліції ОСОБА_13 , капітана поліції ОСОБА_10 в період часу з 02.01.2026 у період часу з 19:00 годин по 02:00 годин відповідно до Наказу Начальника ГУНП в Одеській області від 18.07.2025 № 1727 та затвердженого графіка роботи мобільних груп УГІ ГУНП в Одеській області спільно з ВРПП ОРУП № 2, ВПН УКЗ ГУНП в області та ОУ ДУ ДВБ НУП з перевірки територіальних підрозділів та підрозділів ГУНП в області у період 24.12.2025 по 14.01.2026, здійснювалось відпрацювання Білгород-Дністровського району Одеської області щодо виявлення порушень ПДР водіями та поліцейськими на транспортному засобі «RENAULT DUSTER» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Цього ж дня, приблизно о 23:51 перебуваючи на перехресті вулиць Соборна та Осипенко в селищі Сарата Білгород-Дністровського району Одеської області, мобільною групою було виявлено те, що з автодороги «Одеса-Рені» в напрямку селища Сарата рухався транспортний засіб «RENAULT MEGAN» темного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 з ввімкненим дальнім світлом фар, порушуючи пункт 19.2 Правил дорожнього руху. На команду капітана поліції ОСОБА_13 світловідбивним жезлом про зупинку вказаного транспортного засобу, водій автомобіля проігнорував закону вимогу поліцейського та продовжував рух аж доки не зупинився біля кафе «meGa» що розташовано по вул. Центральна 167Б с. Плахтіївка Білгород-Дністровського району Одеської області.

В свою чергу мобільною групою було здійснено переслідування вказаного автомобіля до самого кафе.

Після того як невстановлена особа вийшла з автомобіля, вона направилась до кафе «meGa» що розташовано по вул. Центральна 167Б с. Плахтіївка Білгород-Дністровського району Одеської області на другий поверх, в функціонуючих розважальних заклад.

З метою встановлення порушника Правил дорожнього руху, а саме водія транспортного засобу «RENAULT MEGAN» темного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 майор поліції ОСОБА_9 направився на другий поверх вказаного кафе, де на сходовій площадці до нього вийшов ОСОБА_14 , який висловлюючись нецензурною лайкою в бік співробітника поліції, будучи незадоволеним виконанням співробітником поліції його службових обов`язків, діючи умисно, з метою підриву авторитету державних органів та нанесення тілесних ушкоджень працівнику правоохоронного органу, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, а також те, що перед ним знаходиться працівник правоохоронного органу органу поліції, який був одягнений у формений одяг та виконує свої службові обов`язки, наніс один удар кулаком в область обличчя майора поліції ОСОБА_9 спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді забій м`яких тканин правої половини обличчя та забитої рани нижньої губи.

В цей же час ОСОБА_4 достовірно знаючи про те, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022, строк дії якого Указом Президента України наразі продовжено до 03 лютого 2026 (тобто на момент вчинення злочину), знаходячись на сходовій площадці кафе «meGa» що розташовано по вул. Центральна 167Б с. Плахтіївка Білгород-Дністровського району Одеської області, побачивши що працівник поліції ОСОБА_9 одягнений у формений одяг і виконує свої службові обов`язки, здійснюючи відеофіксацію протиправних дій на цифрову нагрудну відеокамеру NC M6B, маючи прямий умисел на вчинення опору працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, яке полягало у перешкоді фіксування протиправних дій, та раптово виниклим корисливим умислом, направленим на відкрите викрадення чужого майна, шляхом ривку у співробітника поліції ОСОБА_9 вирвав з форменого одягу цифрову нагрудну відеокамеру NC M6B вартістю 5160,00 грн. та розпорядився викраденим на власний розсуд.

Так 03.01.2026 ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України його було затримано та поміщено до ІТТ № 7 ГУНП в Одеській області (м. Білгород-Дністровський Одеської області).

Встановивши наявність достатніх доказів, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю села Плахтіївка Саратського району Одеської області, громадянину України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 - повідомлено про те, що він підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 342 КК України.

Вина ОСОБА_4 в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

-заявою про вчинення кримінального правопорушення;

-показаннями потерпілого ОСОБА_9 ;

-показаннями потерпілого ОСОБА_10 ;

-показаннями свідка ОСОБА_15 ;

-проведеним оглядом форменої куртки;

-проведенням пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з потерпілими;

-показаннями свідків;

-затриманням особи в порядку ст. 208 КПК України.

-іншими матеріалами кримінального провадження.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 ,. покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання передбаченим п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам:

1.Ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватись від органів досудового розслідування, суду, оскільки з місця скоєного злочину зник, підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання від 8 до 15 років позбавлення волі, тому є підстави вважати, що підозрюваний, знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вдатися до спроб переховуватися від органу досудового розслідування.

2.Ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків, оскільки підозрюваному відомі їх анкетні дані та місця проживання, та яких на теперішній час допитано лише на стадії досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, однак під впливом підозрюваного, внаслідок психологічного тиску шляхом погроз або вмовляння, можуть змінити показання, або ухилятись від з`явлення для давання показань.

3.Ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Крім того, зазначені обставини, та інші обставини, встановлені під час кримінального провадження є розумним обґрунтуванням ризику того, що підозрюваний ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України;

4.Ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При врахуванні перелічених ризиків особливу увагу слід звернути на фактичні обставини справи в частині дій, які інкримінуються підозрюваному та вагомість доказів, якими обґрунтовується підозра, відомості, що характеризують його особу, а також враховуючи той чинник, що кримінальні правопорушення були вчинені відносно співробітників правоохоронних органів, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Беручи до уваги викладене, на теперішній час існує наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може вдатися до спроб зашкодити кримінальному провадженню.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 відповідно до ст. 177 КПК України є: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вдатися до спроб будь-яким чином перешкодити кримінальному провадженню.

При вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 враховується, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано, у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину.

Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу. Заставу у виключних випадках може бути застосовано, визначивши розмір застави, який здатний забезпечити виконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, з урахуванням викладених обставин кримінального правопорушення та ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Обирати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту недоцільно, оскільки такий захід забезпечення кримінального провадження в цілому не зможе гарантовано запобігти ризикам, зазначеним вище, для досягнення завдання кримінального провадження забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Окрім того, Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

За таких обставин, зазначені в клопотанні ризики є належно обґрунтованими.

У провадженні наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому суд має оцінити суворість можливого покарання ОСОБА_4 , особу підозрювану та визнати реальну небезпеку, можливість її ухилення від правосуддя у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого та просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні не погоджувався з клопотанням та врученою підозрою, просив відмовити в задоволенні такого клопотання.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що існування ризиків переховуватися від слідства і суду, скоєння нових злочинів, а так само незаконний вплив на свідків є необґрунтованими. Перш за все, в ході досудового розслідування всі потерпілі та свідки вже були допитані. Підзахисний ОСОБА_4 , раніше не судимий, має міцні соціальні зв?язки за місцем мешкання відповідно до наданих характеристик а також хорошу репутацію. На час офіційно працевлаштований. Одна лише тяжкість кримінального правопорушення та покарання яке ніби то йому загрожує відповідно до санкції ч.4 ст.186 КК України, не може являтися підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою, отже на теперішній час у досудового слідства не має ніяких доказів причетності підзахисного до скоєння інкримінованих злочинів окрім показів поліцейських які є зацікавленими особами у вищевказаному випадку. Окрім показів поліцейських про наявність при собі боді камер під час виникнення інкримінованих події, не підтверджує факту наявності камер на форменому одягу та їх викраденням моїм підзахисним. Також суду не надано доказу, а саме відео фіксацію події, на підставі яких поліцейські приїхали до с. Плахтіївка, Білгород-Дністровського району та потрапили до закладу «Мега». Можливо таким чином поліцейські намагаються скрити іншу підставу з якої вони потрапили до бару «Мега», отже вони проводили відпрацювання по діючим працівникам поліції та мали повну інформацію про транспортні засоби на яких пересуваються поліцейські у вищевказаної місцевості, однак чомусь з їх слів переслідували взагалі невідомий їм транспортний засіб. Слідчим при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу не надано суду жодного аргументованого доказу, що існують будь-які ризики того, що підозрюваний може вчинити, або намагався вчинити дії, передбачені ст. 177 ч. 1 КПК України. Сторона обвинувачення зобов?язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м?який. Враховуючи правову позицію у рішенні ЄСПЛ по справі «Манчіні проти. Італії», у якої зазначено, що за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 п. 1(с) Конвенції. Тобто домашній арешт цілком може забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов?язків. Сама по собі тяжкість кримінальних правопорушень не може бути підставою для тримання особи під вартою. Окрім того, у разі якщо судом буде прийнято рішення про задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підзахисного ОСОБА_4 , просить суд не зважаючи на те, що слідчий у своєму клопотанні не просив застосовувати відносно підзахисного заставу, застосувати заставу у відповідності до ч.3 ст. 183 КПК України, з покладенням на ОСОБА_4 , обов?язків передбачених ст. 194 КПК України.

З огляду на вищевказані обставини, просив суд відмовити у задоволенні заявленого слідчим клопотання та обрати запобіжний захід відносно підзахисного ОСОБА_4 , у виді цілодобового домашнього арешту, за місцем його мешкання на час затримання, або визначити розмір застави достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обов?язків передбачених ст.194 КПК України, або визначити розмір застави достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обов?язків передбачених ст.194 КПК України, у відповідності до вимог п.2, 4.5, ст. 182 КПК України, від 20 (двадцяти) до 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вивчивши матеріли клопотання, заслухавши думку всіх учасників судового процесу, слідча суддя дійшла до наступних висновків.

Згідно зі ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: 1) до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений не виконав обов`язки, покладені на нього при застосуванні іншого, раніше обраного запобіжного заходу, або не виконав у встановленому порядку вимог щодо внесення коштів як застави та надання документа, що це підтверджує; 2) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину; 3) до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину; 4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років; 5) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки; 6) до особи, яку розшукують компетентні органи іноземної держави за кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким може бути вирішено питання про видачу особи (екстрадицію) такій державі для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку, в порядку і на підставах, передбачених розділом ІХ цього Кодексу або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.

Крім того, слідчий суддя враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що наявність підстав для тримання під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, якщо цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Також слідчий суддя бере до уваги, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32,Series A, № 182), (Erdagoz v.Turkey(Ердагоз проти Туреччини).

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Як вбачається з матеріалів клопотання та встановлено в ході судового розгляду, слідчим відділом Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000009 від 03.01.2026 за правовою кваліфікацією кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 345, ч. 4 ст. 186, ч.2 ст. 342 КК України.

ОСОБА_4 , 03.01.2026 в порядку ст. 208 КПК України було затримано та поміщено до ІТТ № 7 ГУНП в Одеській області (м. Білгород-Дністровський Одеської області).

03.01.2026 ОСОБА_4 повідомлено про те, що він підозрюється в грабежі, вчиненому у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 186 ККУ, в опорі працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, державному виконавцю чи приватному виконавцю під час примусового виконання рішень, члену громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовцеві під час виконання цими особами покладених на них обов`язків щодо охорони громадського порядку або уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 342 ККУ.

Про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення /сукупність наявних на даний час доказів припущення про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення/ свідчать докази зібрані у кримінальному провадженні, а саме: протокол огляду місця події від 03.01.2026; протокол допиту потерпілого ОСОБА_9 від 03.01.2026; протокол допиту потерпілого ОСОБА_10 від 03.01.2026; протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 03.01.2026; протокол допиту свідка ОСОБА_16 від 03.01.2026; протокол допиту свідка ОСОБА_17 від 03.01.2026; протокол допиту свідка ОСОБА_18 від 03.01.2026; протокол допиту свідка ОСОБА_19 від 03.01.2026; протокол допиту свідка ОСОБА_20 від 03.01.2026; протокол пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 03.01.2026; протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину від 03.01.2026; інші матеріалами досудового розслідування.

Слідчий суддя вважає, що на даному етапі досудового розслідування зазначені докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345, ч. 4 ст. 186КК України. При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, оцінка зібраних доказів, в тому числі і показів свідків, на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено.

Вирішуючи питання наявності ризиків, які дають підстави слідчому судді обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя доходить висновку, що вказані слідчим у клопотанні ризики знайшли своє підтвердження в ході розгляду клопотання, а також той факт, що жоден з більш м`яких заходів не зможе запобігти вище вказаним ризикам.

Зокрема встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування, суду, оскільки підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання від 7 до 10 років позбавлення волі; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлене також необхідністю запобіганню настанню ризику, передбаченого пунктом 4 частини 1 статті 177 КПК України, який може полягати у вчиненні ним перешкод кримінальному провадженню.

Така міра запобіжного заходу забезпечить попередження його протиправної поведінки, усуне можливість підозрюваного ухилитися від слідства та суду, перешкоджати виявленню, збиранню чи зберіганню доказів, зможе запобігти і подолати негативні обставини, що можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, забезпеченню його ефективності.

Завдяки триманню під вартою можливо упередити будь-які реальні дії підозрюваного ОСОБА_4 , що можуть впливати на забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.

Все це свідчить про неможливість запобігання вищезазначеним ризикам при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Вказане вище дає підстави вважати, що саме такий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою, зможе запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України, а тому клопотання підлягає задоволенню.

Крім цього, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , враховує підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України та приходить до висновку, що застосування запобіжного заходу у вигляді застави є недоцільним та не визначає її розмір у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 206, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , подане в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000009 від 03 січня 2026 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, тобто до 03 березня 2026 року включно.

Строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 вираховувати з моменту затримання, тобто з 03.01.2026.

Розмір застави, відповідно до ст.183 КПК України, не визначати.

Копію ухвали для виконання направити начальнику Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор».

Ухвала про обрання запобіжного заходу може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Дата та оголошення повного тексту ухвали: 07.01.2026 о 16:00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_21