Провадження № 1-кп/175/1693/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2025 року селище Слобожанське Дніпровського

району Дніпропетровської області

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження №0000133 від 03.09.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Підгородне Дніпропетровської області, маючий загальну середню освіту, офіційно не працевлаштований, одружений, інвалідом та учасником бойових дій не є, маючий неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

Судом встановлено, що ОСОБА_3 згідно рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02.11.2012 року зобов`язаний до сплати аліментів на користь ОСОБА_6 , на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 700 гривень, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 12.07.2012 року і до досягнення повноліття.

Однак, ОСОБА_3 , достовірно знаючи про необхідність виплати аліментів, грубо порушуючи обов`язки щодо необхідності утримання малолітню доньку, які покладені на нього як батька ч.2 ст.51 Конституції України та ст.ст. 150, 152, 155, 180 Сімейного кодексу України, ігнорує загальноприйняті норми, що гарантують нормальний розвиток, виховання та здоров`я дітей, усвідомлюючи протиправність своєї поведінки, маючи умисел, спрямований на злісне ухилення від сплати встановлених рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області коштів на утримання дитини, у період часу з 01.03.2020 по 01.09.2025 року злісно ухилявся від сплати аліментів на утримання своєї малолітньої доньки, а саме: тривалий проміжок часу без поважних причин офіційно не працював і не вживав заходів для офіційного працевлаштування, не звертався у місцевий центр зайнятості з приводу постановки на облік, працюючи у фізичних осіб-підприємців і приватних осіб і маючи тимчасовий заробіток, з метою ухилення від сплати аліментів не повідомляв у державну виконавчу службу відомості про місце своєї роботи та приховував фактичні доходи, ігноруючи вимоги державного виконавця Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного МРУМЮ (м. Одеса) про необхідність виконання аліментних зобов`язань, не надавав будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини, у в результаті чого утворилась заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини у розмірі, що сукупно перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів, в результаті чого утворилась заборгованість у сумі 89 502,50 гривень.

Дії ОСОБА_3 , які виразились у злісному ухиленні від сплати установлених рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02.11.2012 коштів на утримання своєї доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які призвели до виникнення заборгованості із сплати таких коштів у розмірі, що сукупно перевищують суму виплат понад три місяці відповідних платежів та складає 89 502,50 гривень, кваліфіковані за ч.1 ст. 164 КК України, як злісне ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Докази підтвердження встановлених судом обставин

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 302 КПК України просить розглянути обвинувальний акт у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Також до обвинувального акта додано заяву законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 , згідно якої остання погодилася із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, вказала, що ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження та надала згоду на розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд вважає, що клопотання прокурора про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні відповідає вимогам ст. 302 КПК України.

Суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 скоїв вказане кримінальне правопорушення (проступок) за встановленими органом досудового розслідування обставинами, які не оспорюються учасниками судового провадження, а його діяння суд кваліфікує за ч.1 ст.164 КК України, оскільки скоїв злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 у відповідності до ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 в силу ст. 67 КК України, не встановлені.

Мотиви призначення покарання

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого останнім кримінального проступку, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог статей 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно з ст. 12 КК України є кримінальним проступком, обставини його вчинення, особу обвинуваченого, який в силу ст.89 КК України не судимий, на психіатричному та наркологічному обліку не перебуває, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити в межах санкції ч. 1 ст. 164 КК України у вигляді громадських робіт, що буде достатнім для виправлення обвинуваченого.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.4 ст.107 КПК України не здійснювалось.

Керуючись ст. ст. 381-382, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим за ч. 1 ст. 164 КК України та призначити покарання у виді громадських робіт строком на 120 (сто двадцять) годин.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку спрощеного провадження, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1