ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/350/26 Справа № 204/4912/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

обвинуваченого ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора Західної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_13 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000073 відносно:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Азербайджану, громадянина Російської Федерації, маючого вищу освіту, не одруженого, на утриманні нікого не маючого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.

Вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2025 року ОСОБА_12 було визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та виправдано його на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим.

Запобіжний захід ОСОБА_12 у вигляді домашнього арешту скасовано.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_12 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишено без розгляду.

Вирішено питання щодо речових доказів та накладених арештів.

Як встановлено судом, 22 січня 2024 року, у точно не встановлений в ході проведення досудового розслідування час, але не пізніше 10 години 36 хвилин, ОСОБА_12 , перебував у підвалі четвертого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , де у останнього на ґрунті раптово виниклих неприязнених відносин та особистої неприязні виникла сварка з раніше йому малознайомим потерпілим ОСОБА_14 , в ході якої у ОСОБА_12 раптово виник злочинний умисел, спрямований на вчинення вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, а саме ОСОБА_14 .

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, ОСОБА_12 , 22 січня 2024 року, у точно не встановлений в ході проведення досудового розслідування час, але не пізніше 10:36 год., перебуваючи у підвалі 4 будинку № 95 по вул. Робоча в м. Дніпро, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання негативних наслідків та бажаючи протиправно заподіяти смерть ОСОБА_14 , на ґрунті особистої неприязні до останнього, наніс не менше восьми ударів руками, стисненими в кулак та ногами в область голови, обличчя, грудної клітини та черева ОСОБА_14 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді:

-внутрішньочерепної травми з крововиливам під м`які мозкові оболонки речовини головного мозку в лобній ділянці зліва та в тім`яно-потиличній ділянці справа, крововиливом під твердою мозковою оболонкою в потиличній ділянці зліва, крововиливами в м`які покривні тканини голови в лобній ділянці справа та в лівій скроневій ділянці, саднами шкіряних покривів обличчя (в лобній справа у верхній і середній третині та на спинці носу), внутрішньо-шкіряними крововиливами в лобній ділянці зліва у верхній третині з переходом у скроневу ділянку, синцями шкіряних покривів обличчя (на верхній повіці лівого ока у зовнішнього кута, на верхній повіці правого ока з набряком м`яких тканин та в виличній ділянці справа), садном на нижній повіці лівого ока у зовнішнього кута розташованого на тлі синця, крововиливами на слизовій оболонці верхньої губи;

-закритої травми грудної клітини з множинними переломами ребер: з 6-го по 10-е справа по передньо-пахвовій лінії, 11-го справа по лопатковій лінії та з 6-го по 8-ме і 10-го зліва по передньо-пахвовій лінії, з крововиливами в м`які тканини грудної клітини в ділянці переломів, крововиливом в товщу правого купола діафрагми;

-закритої травми черевної порожнини з розривами капсули та тканини правої частки печінки по вісцелярній поверхні, крововиливом в навколо ниркову клітковину правої нирки та явищами внутрішньочеревної кровотечі (1500 мл. рідкої крові в черевній порожнині).

Виявлені у ОСОБА_14 тілесні ушкодження у вигляді: сумісної травми тіла - всі мають ознаки прижиттєвості і знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням його смерті та за критерієм небезпеки для життя мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, згідно пункту 2.1.3 (в, л, о) «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17 січня 1995 року.

Внаслідок умисного спричинення ОСОБА_12 вищевказаних тілесних ушкоджень у вигляді сумісної травми тіла, настала біологічна смерть ОСОБА_14 у короткий проміжок час, від декілька хвилин до годин, на місці вчинення кримінального правопорушення.

Дії ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 115 КК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Прокурор в своїй апеляційній скарзі просить вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04.04.2025 відносно ОСОБА_12 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 115 КК України - скасувати з підстав невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 надав суду покази, при яких ОСОБА_12 завдав тілесні ушкодження ОСОБА_16 , від яких настала смерть останнього. Надані свідком покази також не різняться з тими показами, які свідком ОСОБА_17 було надано під час слідчих експериментів, проведених в ході досудового розслідування.

Крім того, в ході судового розгляду досліджено запис телефонної розмови обвинуваченого зі свідком ОСОБА_15 , під час якої обвинувачений висловлює погрози свідку та зазначає, що в разі якщо десь спливе його ім?я, то з ним буде теж саме, що було там, маючи на увазі підвал.

Крім цього, в ході судового розгляду допитаний як свідок брат обвинуваченого ОСОБА_18 , підтвердив той факт, що в юності обвинувачений 2 роки займався боксом. Що в свою чергу підтверджує той факт, що обвинувачений був фізично розвиненим, мав навички нанесення ударів та розумів наслідки їх завдання іншій особі.

Також, на думку сторони обвинувачення є помилковими висновки суду про те, що свідок ОСОБА_15 та свідок ОСОБА_19 , яка є матір`ю ОСОБА_15 разом знищили речові докази у підвальному приміщенні, оскільки як було встановлено в ході судового розгляду зазначене підвальне приміщення мешканці будинку використовували як бомбосховище та приведення приміщення у придатний для подальшого використання стан, не може свідчити про знищення доказів кримінального правопорушення.

Не можна погодитись з висновком суду про те, що фактичний зміст проведеного 01.03.2024 під час досудового розслідування слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_20 відповідає наданим нею у судовому засіданні повідомленням, хоча, як зазначає суд, має деякі розбіжності, які остання пояснила тиском на неї з боку правоохоронців.

Так, слід зауважити, що під час світчого експерименту, проведеного зі свідком ОСОБА_20 та за участі захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , на питання слідчого щодо того, чи бачила свідок ОСОБА_20 щоб хтось наносив тілесні ушкодження померлому остання зазначила, що не бачила. Втім, під час надання показів безпосередньо у судовому засіданні ОСОБА_21 вказала на те, що бачила як тілесні ушкодження померлому наносив свідок ОСОБА_17 .

ОСОБА_22 повністю протилежних показів не можна віднести до деяких розбіжностей, як зазначає про це суд. Крім того, під час слідчого експерименту було застосовано безперервний відеозапис, який повністю спростовує покази свідка ОСОБА_20 з приводу здійснення на неї тиску з боку правоохоронців та ще й за присутності адвокатів. Тим більше, що в протоколі проведення цієї слідчої дії відсутні будь-які зауваження щодо її проведення як з боку свідка ОСОБА_20 , так і з боку захисників.

Натомість, зміну показів ОСОБА_20 з приводу того, що вона бачила як тілесні ушкодження наносив саме свідок ОСОБА_17 можна пояснити лише бажанням останньої допомогти уникнути відповідальності обвинуваченому ОСОБА_12 , з яким у свідка були близькі відносини. Факт наявності близьких відносин підтверджується як кількістю телефонних розмов між свідком ОСОБА_20 та обвинуваченим, так і показами свідка ОСОБА_23 , який є батьком обвинуваченого та який під час допиту в судовому засіданні зазначив, що його син 22.01.2024 приблизно о 12.00 був у бомбосховищі за місцем мешкання разом зі своєю дівчиною. В ході судового розгляду було встановлено, що в той час обвинувачений перебував у підвалі саме з ОСОБА_20 .

На думку прокурора не можна погодитись з висновками суду про те, що обвинувачений ОСОБА_12 та свідок ОСОБА_20 повідомляли, що агресивна поведінка свідка ОСОБА_17 по відношенню до потерпілого ОСОБА_24 на слова останнього про бажання викликати поліцію, була викликана тим фактом, що свідок ОСОБА_17 вживав наркотичні засоби та зберігав їх та шприці у підвальному приміщенні, оскільки під час допиту у судовому засіданні як обвинувачений так і свідок ОСОБА_20 зазначили, що вони не бачили у підвальному приміщенні наркотичні засоби. Крім цього, в ході судового розгляду факт зберігання наркотичних речовин не підтвердив як свідок ОСОБА_17 та і всі інші свідки у кримінальному провадженні.

Тому, висновки суду з приводу того, що конфлікт з ОСОБА_25 виник саме у ОСОБА_17 та з приводу наркотичних засобів, не ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах, а є лише припущенням суду.

Крім того, згідно вироку суду допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_26 надала покази про те, що вона прокинулась приблизно о 11.30-11.45 годині, була повітряна тривога, у зв?язку з чим вона спускалася до підвалу будинку. Почалася бійка, а тому вона не спустилась до підвалу. Крім того зазначено, що свідок знає про те, що ОСОБА_27 ( свідок ОСОБА_28 ) вживає наркотичні засоби.

Втім, відповідно до запису судового засідання, яке відбулось 15.10.2024 під час якого допитано свідка ОСОБА_26 , покази з приводу бійки останньою не надавались, на питання щодо вживання наркотиків ОСОБА_27 ( свідок ОСОБА_28 ) відповіла, що їй здається, що він вживає наркотики.

Таким чином, судом у вироку наведені покази свідка ОСОБА_26 , які не відповідають технічному запису судового засідання.

Крім того, під час розгляду справи судом не дотримано вимоги статті 363 Кримінального процесуального кодексу України. Так, у судовому засіданні 12.02.2025 судом закінчено з?ясування обставин та перевірка їх доказами, перейдено до судових дебатів. За клопотанням сторін оголошено перерву та надано час для підготовки до судових дебатів.

У судовому засіданні 25.02.2025 розпочато судові дебати та після виступу сторони обвинувачення судом звернуто увагу на відсутність у судовому засіданні потерпілого та з цього приводу оголошено перерву у судових дебатах.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 325 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання чином, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з?ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду. Проте судом ці вимоги закону не були виконані.

У судовому засіданні 24.03.2025 судом задоволено клопотання прокурора про відновлення стадії з?ясування обставин та перейдено до розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу, тобто стадія судових дебатів закінчилась. Ухвалою від 24.03.2025 клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити частково, продовжено обвинуваченому строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком до 22.05.2025 включно,без застосування засобів електронного контролю. Наступне судове засідання призначено на 31.03.2025.

У судовому засіданні 31.03.2025 стороною обвинувачення заявлено клопотання про призначення по кримінальному провадженню судову семантико-текстуальну експертизу аудіозапису телефонної розмови обвинуваченого зі свідком ОСОБА_17 , з метою з?ясування чи містить зазначена розмова погрози та який об?єктивний зміст даної розмови. Після заслуховування думки учасників з приводу клопотання прокурора, головуючий з виходом у нарадчу кімнату вирішив по суті усне клопотання сторони обвинувачення, постановивши ухвалу про відмову у його задоволенні. В подальшому, головуючий, без з?ясування у учасників судового провадження, чи бажають вони доповнити судовий розгляд і чим саме, не постановивши ухвалу, відповідно до ч. 3 ст. 363 КПК України, про закінчення стадії з?ясування обставин та перевірки їх доказами, одразу перейшов до судових дебатів, тим самим порушив вимоги кримінального процесуального закону.

Крім цього, в ході ознайомлення з матеріалами судової справи виявлено не відповідність змісту журналу судового засідання, фактичним обставинам, що є порушенням вимог ст. 108 Кримінального процесуального кодексу України.

Так, у судове засідання, яке відбувалось 04.09.2025, захисник ОСОБА_11 не з?явився, втім у журналі зазначено про його участь.

Таким чином, на думку прокурора, у зв?язку з невідповідністю висновків суду пертої інстанції, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та порушення норм кримінального процесуального законодавства виправдувальний вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04.04.2025 щодо ОСОБА_12 підлягає скасуванню, з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Від захисника ОСОБА_10 надійшли заперечення, в яких вона зазначає про безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги прокурора і просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурори підтримали апеляційну скаргу подану прокурором Західної окружної прокуратури м. Дніпра, просили її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.

Обвинувачений та захисники проти апеляційної скарги прокурора заперечували, наполягали на залишенні вироку без змін.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали справи в межах поданих апеляційних скарг, обговоривши їх доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого підлягають частковому задоволенню, а вирок суду - скасуванню із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, виходячи з наступного.

Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, що передбачено ч. 1 ст. 404 КПК України.

Відповідно до ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно переглянути справу і ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим тобто ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права та дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Статтею 374 КПК України встановлено, що вирок суду складається зі вступної, мотивувальної та резолютивної частин.

Статтею 374 КПК України визначено, що у мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою, крім іншого, зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Вимоги вищевказаних норм закону судом першої інстанції не були виконані в повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 2 КПК Українизавданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Органи досудового слідства і суд, в порушення закладених у зазначеній нормі закону завдань, не провели стосовно ОСОБА_12 повного та неупередженого розслідування і судового розгляду, не застосували належну процесуальну процедуру досудового розслідування і судового розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_12 .

Суду апеляційної інстанції ОСОБА_12 пояснив, що вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнає та пояснив, що з ОСОБА_14 був знайомий через ОСОБА_17 , близьких стосунків з ним не мав, конфліктних ситуацій між ними раніше не виникало.

22 січня 2024 року він зустрівся з ОСОБА_17 , який запросив його до підвального приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , де проживав. Вони перебували у вказаному приміщенні, згодом до них приєдналася ОСОБА_29 - знайома ОСОБА_17 . Пізніше до них приєднався ОСОБА_14 .

Через деякий час ОСОБА_17 та ОСОБА_14 відійшли від присутніх приблизно на 5-10 хвилин. Після повернення вони почали розпивати спиртні напої, які згодом закінчилися, у зв`язку з чим усі разом пішли до магазину «АТБ».

Після вживання алкогольних напоїв між ОСОБА_17 та ОСОБА_14 виникла сварка, причини якої йому були невідомі. ОСОБА_17 схопив ОСОБА_14 за куртку, підняв його та почав наносити удари ногами по обличчю, голові та тулубу. Він намагався зупинити ОСОБА_17 .

Після цього ОСОБА_14 поклали на місце, де він перебував раніше. Від виклику поліції та медичної допомоги той відмовився. ОСОБА_17 повідомив, що ОСОБА_14 проспиться і він самостійно з ним розбереться. Після цього вони залишили вказане місце та розійшлися по своїх справах.

Потерпілий ОСОБА_8 суду апеляційного суду пояснив, що його брат протягом приблизно п`яти-шести років проживав за адресою: АДРЕСА_2 . За час проживання жодних скарг на нього від сусідів не надходило.

Близько двох років тому, після втрати роботи, брат проживав сам та час від часу вживав алкогольні напої. Він підтримував із братом щоденний телефонний зв`язок. За його словами, брат вживав алкоголь у помірній кількості, після чого лягав спати, агресивної чи буйної поведінки не проявляв та запійною людиною не був.

Вказав, що особа, яка завдала його брату таких тілесних ушкоджень, не могла спричинити ушкодження легкого ступеня тяжкості.

Брат підтримував добрі стосунки із сусідами, постійно спілкувався з одним із них та з ним особисто. Про смерть брата йому стало відомо 22 січня 2024 року.

Після прибуття на місце події він побачив спеціальний автомобіль для перевезення тіл померлих та одразу попросив надати можливість оглянути тіло брата. При цьому видимих слідів крові він не помітив і висловив думку, що за таких обставин падіння без наявності крові є малоймовірним. Зазначене було висловлено ним як власне припущення під час спілкування з працівниками поліції.

Востаннє він бачив брата приблизно за два-три тижні до подій. Він підтвердив, що ознайомлювався з матеріалами кримінального провадження та знає про наявність певної кількості алкоголю в крові брата, однак пояснити причини такого показника не може.

Цивільний позов підтримує у повному обсязі та просить суд його задовольнити.

З показів свідка ОСОБА_17 вбачається, що у двадцятих числах січня 2024 року за адресою: АДРЕСА_2 , обвинувачений побив, забив потерпілого ОСОБА_14 внаслідок яких останній помер.

Свідок зазначив, що вночі він зустрівся з обвинуваченим та разом з ним пішов до підвального приміщення, де вони перебували удвох приблизно до 05:00 години ранку. Після цього вони домовилися запросити ОСОБА_29 . Близько 05:00 ОСОБА_29 приєдналася до них, а приблизно о 06:00 до підвалу прийшов ОСОБА_14 .

Після цього всі разом пішли до магазину «АТБ», де придбали продукти харчування та алкогольні напої, після чого повернулися до підвалу. За столом вживали алкоголь: ОСОБА_14 вживав горілку, свідок - слабоалкогольні напої. Згодом ОСОБА_14 повторно пішов до магазину та приніс ще одну пляшку горілки і цигарки.

Під час спільного перебування за столом між обвинуваченим та ОСОБА_14 виник конфлікт. Обвинувачений звинуватив ОСОБА_14 у тому, що той забрав цигарки, назвав його «щуром» та наказав ОСОБА_29 відійти убік. Після цього обвинувачений почав наносити потерпілому численні удари руками та ногами по різних частинах тіла, зокрема по ногах, тулубу та обличчю. Побиття тривало приблизно 30-40 хвилин. Кількість ударів він не рахував, однак зазначив, що їх було дуже багато.

Унаслідок побиття ОСОБА_14 впав на верхній одяг ОСОБА_43 та собаку. Свідок намагався підвести потерпілого та посадив його на місце, однак обвинувачений забрав у потерпілого ключі від квартири. На прохання повернути ключі обвинувачений відповідав відмовою та висловлював погрози, зокрема говорив, що він залишиться без житла.

Після цього ОСОБА_14 повідомив, що необхідно викликати поліцію, у відповідь на що обвинувачений знову почав наносити йому удари руками та ногами. Побиття тривало до того моменту, поки ОСОБА_14 не почав хрипіти. Коли потерпілий попросив викликати швидку допомогу, свідок намагався це зробити, однак у цей момент перестав подавати ознаки життя. Обвинувачений заявив, що ОСОБА_14 помер, та наказав усім залишити підвальне приміщення.

Після цього свідок разом з обвинуваченим та ОСОБА_29 перейшли до іншого підвалу. Обвинувачений засинав, однак він розбудив його. Згодом попросив у обвинуваченого 160 гривень, які той надав. Після цього він пішов до ігрових автоматів, де програв зазначені кошти, а потім повернувся додому.

Близько 14:00 години свідок разом із матір`ю спустився до підвалу, де раніше перебував ОСОБА_14 . Вінпершим зайшов до приміщення та побачив, що ОСОБА_14 лежить без ознак життя. Після цього мати свідка викликала швидку допомогу та поліцію. До приїзду правоохоронних органів свідок будь-яких дій з прибирання приміщення не здійснював.

Він зазначив, що обвинувачений раніше неодноразово йому погрожував, у зв`язку з чим він боявся повідомляти будь-кому про події. Зокрема, під час переходу з одного підвалу до іншого обвинувачений наказував йому мовчати та погрожував фізичною розправою у разі розголошення інформації.

22 січня 2024 року обвинувачений телефонував свідку та в телефонній розмові погрожував, заявляючи, що у разі розголошення інформації з ним станеться те саме, що й з ОСОБА_14 . Він повідомив, що телефон автоматично здійснює запис усіх дзвінків, про що він дізнався пізніше. Запис розмови було передано слідчому.

Він визнав, що під час перших допитів надавав неповні або недостовірні показання, оскільки перебував у стані страху перед обвинуваченим. Надалі, під час наступних допитів, у тому числі 23 та 24 січня 2024 року, він повідомив обставини події у тому вигляді, в якому викладає їх у суді.

Також він повідомив, що раніше притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності, однак зазначені обставини мали місце давно. На теперішній час наркотичні засоби не вживає, вживає лише слабоалкогольні напої.

З показів свідка ОСОБА_20 вбачається, що 21 січня 2024 року близько 03:00 години вона разом із ОСОБА_17 зустрілась на вул. Робоча навпроти магазину «АТБ». Після цього вони спустилися до підвального приміщення, де певний час спілкувалися. До них приєднався ОСОБА_14 , з яким вони також спілкувалися, після чого всі разом пішли до магазину «АТБ» для придбання продуктів харчування.

Надалі вони повернулися до підвалу та перебували там до приблизно 07:00 години ранку, після чого знову пішли до «АТБ» та придбали алкогольні напої, зокрема горілку. ОСОБА_14 почав вживати горілку та висловлювати наміри викликати поліцію. У відповідь ОСОБА_17 висловлював заперечення, зазначаючи, що виклик поліції є недоцільним, оскільки в підвалі нібито зберігаються наркотичні засоби та шприци. Зі слів свідка, зазначені твердження були висловлені ОСОБА_17 , однак особисто вона наркотичних засобів або шприців не бачила.

Між ОСОБА_17 та ОСОБА_14 на цьому ґрунті виник конфлікт. Свідок відійшла від столу, оскільки ОСОБА_17 хотів поспілкуватися ОСОБА_14 наодинці. Коли вона повернулася, то побачила, що ОСОБА_17 тиснувши на померлого ставлячи при цьому запитання: «Ну що, викликав поліцію?». Померлий на той момент перебував у лежачому положенні, а ОСОБА_28 наносив йому удари ногами. Кількість ударів свідок точно вказати не може, орієнтовно - 3-5 ударів, які наносилися безперервно. У які саме частини тіла наносилися удари, свідок не бачила.

Після цього ОСОБА_17 підняв ОСОБА_14 та посадив його на лавку. ОСОБА_14 повідомляв, що хоче піти додому, однак ОСОБА_17 наполягав, щоб той залишився у підвалі, мотивуючи це тим, що в разі виходу він викличе поліцію. Згодом ОСОБА_14 повідомив, що йому стало зле, та попросив дозволу лягти і поспати в підвалі, на що ОСОБА_17 погодився.

Після цього вона разом з обвинуваченим перейшли до іншої кімнати підвального приміщення. Коли вони згодом зібралися йти, то побачили, що ОСОБА_14 лежить обличчям до стіни. Вона та обвинувачений запитували у ОСОБА_17 , чи не потрібно викликати швидку допомогу, однак ОСОБА_17 відповів, що в цьому немає потреби, пояснивши, що такий стан є для ОСОБА_14 звичним і він просто спить. Обвинувачений намагався викликати швидку допомогу, проте ОСОБА_17 його зупинив, заявивши, що цього робити не потрібно.

У момент залишення підвалу ОСОБА_14 був живий. Ніхто з присутніх не перевіряв у нього пульс чи інші ознаки життєдіяльності. ОСОБА_14 лежав обличчям до лавки. На столі залишалися продукти харчування, алкогольні напої («Рево», «Кінгбрідж»), стакани та корм для собаки.

Після виходу з підвалу ОСОБА_17 попросив у обвинуваченого 200 гривень, пояснивши, що має намір піти до ігрових автоматів. Обвинувачений передав йому зазначену суму, після чого ОСОБА_17 пішов, а вона разом з обвинуваченим поїхали додому на таксі.

Пізніше того ж дня ОСОБА_17 зателефонував їй та повідомив, що ОСОБА_14 помер. Зі слів ОСОБА_17 , він повернувся до підвалу, після чого пішов до матері та повідомив вітчима. Вітчим, за словами ОСОБА_17 , надавав вказівки щодо прибирання підвалу з метою уникнення проблем із поліцією. Увечері, близько 20:00 години, ОСОБА_17 знову підтвердив їй, що разом із матір`ю прибрав у підвалі за порадою вітчима.

Вона зазначила, що під час досудового розслідування на неї неодноразово чинився психологічний тиск з боку працівників поліції, а також з боку ОСОБА_17 . Її допитували дев`ять разів, при цьому вона неодноразово заявляла, що не бачила всіх обставин події та не може надати повної інформації. За її словами, показання неодноразово переписувалися, а скарг на дії працівників поліції вона офіційно не подавала.

З показів свідка ОСОБА_30 вбачається, що 22 січня 2024 року о 08:00 він перебував на робочому місці в супермаркеті «АТБ-Маркет» за адресою: м. Дніпро, вул. Робоча, 184-а, де працює старшим охоронцем. Охоронець нічної зміни повідомив, що близько 07:00 до магазину заходила компанія молодих людей - постійні покупці, які поводилися збуджено; один із них приміряв головний убір і вийшов у ньому, не сплативши.

Переглянувши відеозаписи (без звуку), він підтвердив цей епізод: компанія була веселою, купувала алкоголь, близько 08:30 залишила магазин. Потерпілий ОСОБА_14 був у цій компанії, але раніше він його з ними не бачив; зазвичай потерпілий скуплявся сам, був тихим і спокійним.

О 10:00 потерпілий заходив до магазину сам, придбав пляшку горілки, видимих тілесних ушкоджень не мав. Пізніше він більше не з`являвся. Близько 14:00 до магазину зайшли дівчина та хлопець із ранкової компанії; хлопець був емоційно збуджений, що він також бачив на відео.

Обвинуваченого знає як постійного, ввічливого та спокійного покупця. Він особисто бачив потерпілого до 12:00, а також дівчину з хлопцем о 14:00. Для поліції зробив відеонарізку з різних камер із моментами заходу та виходу компанії. Потерпілий ОСОБА_14 , за його спостереженнями, часто перебував у стані алкогольного сп`яніння.

З показів свідка ОСОБА_23 вбачається, що обвинувачений є його сином. Про обставини кримінального правопорушення йому нічого не відомо. Під час затримання обвинуваченого працівниками поліції його не могли одразу оформити через відсутність документів.

22 січня 2024 року, приблизно з 11:30 до 12:00, обвинувачений разом із дівчиною перебував у підвалі будинку, де вони проживають, про що йому відомо зі слів обвинуваченого, який телефонував йому того дня. Стверджує, що обвинувачений рідко вживає алкоголь, лише у святкові дні, та він ніколи не бачив його у стані сп`яніння.

Під час допиту слідчі зачитували йому протокол українською мовою, оскільки він не володіє українською та не міг самостійно його прочитати.

З показів свідка ОСОБА_31 вбачається, що обвинувачений є його братом. Він його знає із гарного боку. Все, що тут відбувається є неправдивою інформацією. Його брат займався футболом, іншими видами спорту. Основним зайняттям брата був футбол. Брат також займався боксом. Він слідчому говорив, що брат провів 39 боїв. До насильства його брат не спроможний. Подія, яка трапилася - це дикість. Якщо б його брат щось таке зробив, то вони б про це знали. 24 січня він підвозив обвинуваченого, в нього був гарний настрій, не було жодної тривожності.

З показів свідка ОСОБА_26 вбачається, що точної дати вона не пам`ятає; це була зима, будній день. Приблизно о 11:30-11:45 вона прокинулась під час повітряної тривоги та спускалася до підвалу будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Через бійку до підвалу повністю не спустилась. Близько 12:00 почула крики з першого поверху, однак змісту криків не розібрала, після чого до підвалу не пішла. Увечері дізналася, що вбили сусіда.

Померлого знала поверхово: бачила його один раз у підвалі в стані сп`яніння, інший - коли він ішов до магазину. Охарактеризувала його як спокійного у тверезому стані та запального - у стані алкогольного сп`яніння. Один раз у підвалі він кричав на неї без пояснення причин.

ОСОБА_17 не знає. Знає, що у квартирі АДРЕСА_3 проживають брати Ян і ОСОБА_27 . Із ОСОБА_27 особисто близько не спілкувалась, але бачила його часто: він був спокійний, вживав алкоголь, у такому стані ставав веселим і неконфліктним; таким же був і Ян. Конфліктів між ОСОБА_27 і померлим вона не бачила, навпаки - ОСОБА_27 та його мати носили їжу до підвалу.

Підвал використовувався мешканцями як укриття; інколи там перебував ОСОБА_27 . За приміщенням, імовірно, доглядала мати ОСОБА_27 , оскільки регулярно прибирала. На той час вона прожила в будинку близько трьох місяців, нині там не мешкає, але ще близько п`яти місяців після переїзду спілкувалась із ОСОБА_27 .

Зі слів знайомих та брата ОСОБА_32 їй відомо, що ОСОБА_27 вживав наркотичні засоби та вирощував їх у квіткових горщиках у підвалі; сам ОСОБА_27 їй цього не повідомляв. Він часто перебував у підвалі, оскільки вітчим не дозволяв проживати в квартирі. Чи постійно проживав у підвалі померлий ОСОБА_33 - їй не відомо; знає, що він мав квартиру на третьому поверсі.

Близько 14:00 того дня ОСОБА_27 розповідав їй про події. Наступного дня повідомив, що разом із матір`ю спустився до підвалу та там знайшли померлого ОСОБА_34 . Під час розповіді ОСОБА_27 поводився спокійно, як зазвичай.

З показів свідка ОСОБА_35 вбачається, що він проживав із померлим у під`їзді будинку по АДРЕСА_4 бачив померлого п`яним і не знає, як він поводився вдома, оскільки був лише сусідом. Того дня він працював у магазині, а про вбивство йому повідомили сусіди близько 19:00.

У будинку є підвал, де мешканці іноді ховаються під час повітряної тривоги, зберігають інвентар і облаштували лавки та стільці як бомбосховище. Він інколи бував у підвалі та виносив сміття, але сам не прибирає. Кімнати підвалу використовуються частково, інші - для труб та інвентарю; йому невідомо, чи хтось жив там постійно.

Рано вранці, коли виходив на роботу близько 06:15-06:30, нікого не бачив і криків не чув. Вікна його квартири виходять на двір і вулицю. Знає сусідів із собакою та ОСОБА_36 , яка інколи бувала в підвалі. Про ОСОБА_17 йому нічого не відомо. Поліцію бачив через 1,5-2 місяці після подій.

З показів свідка ОСОБА_30 вбачається, що він будучи на своєму робочому місці бачив компанію людей в якій був присутнім як померлий, так і обвинувачений в магазині «АТБ», та те, що вони збуджено себе поводили. Свідок ОСОБА_26 надала показання виключно про те, що вона лише чула якісь крики, однак не бачила, що там відбувалось, припускала те, що відбувалась бійка, однак не бачила між ким саме вона відбувалась. Свідок ОСОБА_37 в судовому засіданні надав виключно характеристику померлого, повідомив про облаштування підвального приміщення будинку мешканцями задля використання його в якості бомбосховища.

З показів свідка ОСОБА_19 вбачається, що 22 лютого 2024 року ОСОБА_17 прийшов до неї додому ( АДРЕСА_5 ) близько 14-15 години. Вона попросила його допомогти віднести воду до підвалу, щоб використовувати її для пиття та унітазу. Разом із мешканцями вони облаштували бомбосховище. Коли зайшли у передбанник підвалу, вона побачила ОСОБА_14 , який спав, але ноги були скручені. Вона одразу вибігла та зателефонувала сусідам, які викликали поліцію.

Під час подій вона бачила ОСОБА_15 спокійним, він пив чай, сидів у телефоні. Вона брала участь у прибиранні підвалу після того, як стало відомо про смерть ОСОБА_38 , знала про плями на стінах і повідомляла про них слідчого.

Вона не бачила синців на обличчі ОСОБА_14 , не знала про його хвороби, не була присутня під час розмов ОСОБА_17 з поліцією 23 числа. Допитувалася поліцією 22 числа, підписала протокол, але не завжди могла перевірити через відсутність окулярів.

З показів свідка ОСОБА_39 вбачається, що на стадії досудового розслідування його не допитували і він нічого не знає про події на початку року, пов`язані зі смертю особи. Із обвинувачений йому знайомий, але 10 лютого 2024 року він не давав свідчень поліції, лише підписав документи, які йому надали.

Він бачив сусіда ОСОБА_14 у підвалі будинку після того, як приїхала поліція, але не знає причини смерті і не був присутній при огляді. Він перебував у підвалі коротко, лише підписав документи, і не бачив вилучення речей.

ОСОБА_17 він бачив рідко, не знає, де той мешкає, і не має інформації про його можливе вживання наркотиків чи вирощування коноплі. Він підтверджує, що померлий був спокійною людиною, іноді перебував у стані алкогольного сп`яніння, і що вони з будинку іноді спускалися до підвалу під час оголошення повітряної небезпеки.

Судом першої інстанції були досліджені письмові докази, а саме:

-протокол огляду трупа від 22 січня 2024 року, проведеного у проміжок часу з 15 години 32 хвилини по 16 годину 25 хвилин, в присутності понятих, за участю спеціаліста, відповідно до якого місцем огляду є підвальне приміщення 4 під`їзду за адресою АДРЕСА_2 , де в ході проведення огляду було виявлено труп ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шкірні покриви холодні у ділянках голови та кістей рук. При огляді виявлено, що на повіках правого ока синець з набряком, на повіці лівого ока синець, садно у тім`яній ділянці праворуч, у виличній ділянці праворуч та із носу і роту виділяється червона рідина, схожа на сукровицю (а.к.п. 13-19);

-копія лікарського свідоцтва про смерть № 377м від 23 січня 2024 року, відповідно до якого ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Причина смерті: гостра крововтрата, інші уточнені травми з залученням декількох ділянок тіла, сумісна тупа травма тіла, ушкодження внаслідок контакту з тупим предметом, намір невизначений (а.к.п. 23);

-протокол проведення слідчого експерименту від 24 січня 2024 року, проведеного у проміжок часу з 19 години 36 хвилин по 19 годину 50 хвилин, за участю понятих, свідка ОСОБА_17 , відповідно до якого свідок ОСОБА_17 повідомив про обставини, які відбулися та відтворив механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілому з додатком - диском з відеозаписом проведення слідчого експерименту (а.к.п. 36-40);

-копія свідоцтва про смерть ОСОБА_14 (а.к.п.48);

-копія довідки про причину смерті АДРЕСА_6 ОСОБА_14 (а.к.п. 49)

-протокол зняття показань технічних засобів, що мають функції відеозапису від 25 січня 2024 року, відповідно до якого за допомогою комп`ютерної техніки здійснено зняття показань технічних засобів, що мають функції відеозапису, які перебувають у володінні ТОВ «АТБ-Маркет» за період часу з 06 години 00 хвилин по 12 годину 00 хвилин 22 січня 2024 року (а.к.п. 58-59);

-диск с записом камер відеоспостереження з магазину АТБ за 22.01.2024 (а.к.п. 61);

-протокол зняття показань технічних засобів, що мають функції відеозапису від 25 січня 2024 року, відповідно до якого за допомогою комп`ютерної техніки здійснено зняття показань технічних засобів, що мають функції відеозапису, які перебувають у володінні ОСОБА_40 за період часу з 06 години 00 хвилин по 14 годину 00 хвилин 22 січня 2024 року (а.к.п. 64-65);

-диск з відеозаписом камери відеоспостереження будинку № 85 по вул. Робочій у м. Дніпро за 22.01.2024 (а.к.п. 67);

-протокол огляду (перегляду відеозапису) від 26 січня 2024 року, проведеного у проміжок часу з 09 години 30 хвилин по 12 годину 10 хвилин, відповідно до якого було проведено огляд відеозаписів з камери відео спостереження, які були зафіксовані камерою з будинку за адресою: АДРЕСА_2 за 22 січня 2024 року з диском (а.к.п. 70-78);

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26 січня 2024 року, проведеного у проміжок часу з 17 години 10 хвилин по 17 годину 20 хвилин (а.к.п. 124-126);

-диск з аудіозаписом дзвінків, здійснених на спецлінію «102» за 22.01.2024 (а.к.п. 168);

-відповідь Комунального підприємства «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» ДОР» від 02 лютого 2024 року, відповідно до якої виклик на адресу Дніпропетровська область, Дніпровський район, м. Дніпро, вул. Робоча, буд. 95.ю до громадянина ОСОБА_41 , приблизно 40 років був здійснений 22 січня 2024 року о 14 годині 23 хвилини (а.к.п. 170-172);

-диск з аудіозаписом дзвінка, здійсненого на спецлінію «103» за 22.01.2024 (а.к.п. 174);

-протокол тимчасового доступу до речей і документів від 27 березня 2024 року, а саме інформації, яка знаходиться у оператора мобільного зв`язку ПРАТ ВФ «Україна» (а.к.п. 206-207);

-диск з інформацією оператора мобільного зв`язку ПРАТ ВФ «Україна» (а.к.п. 209);

-протокол тимчасового доступу до речей і документів від 27 березня 2024 року а саме інформації, яка знаходиться у оператора мобільного зв`язку Київстар (а.к.п. 217-218);

-диск з інформацією, яка знаходиться у оператора мобільного зв`язку Київстар (а.к.п. 220);

-протокол огляду місця події від 02.02.2024 підвального приміщення 4 під`їзду будинку 95 по вул. Робоча у м. Дніпро під час якого нічого вилучено не було (а.к.п.238-266);

-протокол проведення слідчого експерименту від 01 березня 2024 року, проведеного у проміжок часу з 13 години 23 хвилин по 13 годину 42 хвилини, за участю свідка ОСОБА_20 , відповідно до якого свідок ОСОБА_20 розповіла про події, які відбувались 22 січня 2024 року, дії які відбувались між учасниками події (а.к.п. 47-52), диск с записом проведення слідчого експерименту (а.к.п. 53);

-протокол проведення слідчого експерименту від 12 квітня 2024 року, проведеного у проміжок часу з 13 години 30 хвилин по 13 годину 42 хвилин, за участю підозрюваного ОСОБА_12 , відповідно до якого ОСОБА_12 відтворив та розповів обставини кримінального правопорушення з диском відеозапису слідчого експерименту (а.к.п. 103-108);

-протокол проведення слідчого експерименту від 12 квітня 2024 року, проведеного у проміжок часу з 13 години 50 хвилин по 14 годину 14 хвилин, за участю свідка ОСОБА_17 , відповідно до якого ОСОБА_17 показав та розповів обставини кримінального правопорушення з диском відеозапису слідчого експерименту (а.к.п. 109-114);

-протокол огляду предмету від 24 квітня 2024 року, проведеного у проміжок часу з 10 години 00 хвилин по 11 годину 30 хвилин, за участю спеціаліста, відповідно до якого об`єктом огляду були диски CD-R, при відкритті яких були встановленні з`єднання між абонентськими номерами: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 та НОМЕР_5 (а.к.п. 172-185);

-консультативний висновок ангіохірурга від 06 травня 2024 року, відповідно до якого ОСОБА_17 поставлено діагноз - Варікозна хвороба вен обох кінцівок ХВН 2-а ст. (а.к.п 188);

-протокол тимчасового доступу до речей і документів від 30 квітня 2024 року, а саме до наявної медичної документації, складеної на ім`я ОСОБА_17 в ТОВ «МедінЮА клініка» (а.к.п. 194-196);

-висновок за результатами УЗД судин нижніх кінцівок ОСОБА_17 від 02 листопада 2020 року (а.к.п. 197);

-протокол огляду місця події від 01 травня 2024 року (а.к.п. 201-203);

-диск з аудіозаписом телефонної розмови, наданої свідком ОСОБА_17 (а.к.п. 204);

-протокол огляду (перегляду відеозапису) від 16 травня 2024 року, проведеного у проміжок часу з 12 години 00 хвилин по 12 годину 30 хвилин, відповідно до якого предметом огляду є відеофайли, зафіксовані камерою відео спостереження магазину «АТБ Маркет» (а.к.п. 214-215);

-протокол огляду (перегляду відеозапису) від 16 травня 2024 року, проведеного у проміжок часу з 12 години 35 хвилин по 13 годину 55 хвилин, відповідно до якого об`єктом огляду є відеозаписи з камери відео спостереження, які зафіксовані камерою з будинку за адресою м. Дніпро, вул. Робоча, буд. 95 а 22 січня 2024 року (а.к.п. 216-227);

-протокол огляду (прослуховування аудіозапису) від 16 травня 2024 року, проведеного у проміжок часу з 14 години 00 хвилин по 14 годину 25 хвилин, відповідно до якого було прослухано аудіо файли телефонних дзвінків, здійснених на спецлінію «102» ГУНП (а.к.п. 228-231);

- протокол огляду (прослуховування аудіозапису) від 16 травня 2024 року, проведеного у проміжок часу з 14 години 30 хвилин по 14 годину 40 хвилин, відповідно до якого було прослухано аудіо файли з системи ОДС «103» (архіватора мовлення) виклику швидкої медичної допомоги, що здійснювався 22 січня 2024 року (а.к.п. 232-233);

-протокол огляду (прослуховування аудіозапису) від 16 травня 2024 року, проведеного у проміжок часу з 14 години 45 хвилин по 14 годину 55 хвилин, відповідно до якого було прослухано аудіо файли запису телефонної розмови, що здійснювалася 22 січня 2024 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_17 (а.к.п. 234-235);

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26 січня 2024 року, проведеного у проміжок часу з 16 години 55 хвилин по 17 годину 00 хвилин, в присутності понятих, за участю свідка ОСОБА_18 , відповідно до якого свідок впізнав під фото № 3 свого брата ОСОБА_12 . Впізнав барата за формою очей, формою носа, брів, бородою. Згідно довідки на фото № 3 зображений ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.к.п. 10-12);

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26 січня 2024 року, проведеного у проміжок часу з 16 години 40 хвилин по 16 годину 50 хвилин, в присутності понятих, за участю свідка ОСОБА_23 , відповідно до якого свідок впізнав під фото № 2 свого сина ОСОБА_12 . Впізнав сина за формою очей, формою носа, брів, бородою. Згідно довідки на фото № 2 зображений ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.к.п. 13-15).

А також покази експерта ОСОБА_42 , висновок експерта № 377м від 23 січня 2024 року; висновок експерта № 377м/212-Е від 31 січня 2024 року; висновок експерта № 313е від 31 січня 2024 року; висновок експерта № 314е від 31 січня 2024 року; висновок експерта № 209/329-БД від 02 лютого 2024 року;-висновок експерта № 249/378-БД від 09 лютого 2024 року; висновок експерта № 249/379-БД від 29 лютого 2024 року; висновок експерта № 377м/512-Е від 28 лютого 2024 року; висновок експерта (експертиза за матеріалами справи) № 161 від 26 березня 2024 року; висновок експерта № 1213е від 29 квітня 2024 року; висновок експерта №1214е від 29 квітня 2024 року; висновок експерта № 377м/975-Е від 25 квітня 2024 року; висновок експерта № 377м/974-Е від 25 квітня 2024 року;

Дослідивши безпосередньо під час судового провадження вищевказані докази, суд першої інстанції дійшов висновку про їх належність і допустимість, та оцінивши їх за своїми внутрішніми переконаннями вважав, що стороною обвинувачення не надано суду будь-яких доказів, які б свідчили про причетність обвинуваченого ОСОБА_12 до інкримінованого йому кримінального правопорушення, версія сторони обвинувачення ґрунтується виключно на припущеннях.

Водночас, в порушення вимог ст. ст. 410, 411 КПК України, суд першої інстанції провів неповний судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, ухвалив рішення, яке не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, тобто, висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші, та навів висновки у судовому рішенні, що містять істотні суперечності.

Одним із важливих кроків у стратегії інтеграційного розвитку та впровадження міжнародних стандартів судочинства в правову систему України було закріплення законодавцем у КПК України положення про необхідність доведення вини особи поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

При умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного.

Умисел має дві характерні ознаки - інтелектуальну і вольову. Інтелектуальна - це усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру своєї дії чи бездіяльності та передбачення її суспільно небезпечних наслідків; вольова - наявність у суб`єкта бажання настання суспільно небезпечних наслідків від вчиненого ним діяння чи свідоме їх допущення.

Прямий умисел - це таке психічне ставлення до діяння і його наслідків, при якому особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання (ч. 2 ст. 24 КК).

Питання про наявність умислу необхідно вирішувати з огляду на сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події, а також спосіб вчинення злочину, засоби та знаряддя злочину.

При цьому спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками. Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі. Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляється у способі вчинення діянь.

Виправдовуючи ОСОБА_12 , суд першої інстанції послався на те, що допитані в ході судового розгляду потерпілий ОСОБА_8 , свідки ОСОБА_30 , ОСОБА_23 , ОСОБА_18 , ОСОБА_26 , ОСОБА_35 , ОСОБА_19 , ОСОБА_39 не ствердили ані прямо, ані опосередковано, оскільки жодний з них не був безпосереднім очевидцем вчинення інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_12 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України або, будь-якого іншого кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи.

Крім того, судом першої інстанції не надано оцінки, що під час проведення слідчого експерименту проведеного 01.03.2024 у ході досудового розслідування за участю свідка ОСОБА_20 , у цілому відповідає її показанням, наданим у судовому засіданні, а виявлені між ними суперечності мають характер незначних розбіжностей, які свідок пояснила тиском з боку правоохоронних органів.

Так, під час проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_20 , за участю захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , на пряме запитання слідчого щодо того, чи бачила вона, щоб будь-хто наносив тілесні ушкодження потерпілому, свідок однозначно зазначила, що таких дій вона не бачила.

Водночас, під час безпосереднього допиту у судовому засіданні свідок ОСОБА_20 надала протилежні за змістом показання, вказавши, що бачила, як тілесні ушкодження потерпілому наносив свідок ОСОБА_17 .

Натомість, суд першої інстанції не надав жодної оцінки можливим мотивам зміни показів свідка, зокрема з урахуванням наявності близьких особистих відносин між свідком ОСОБА_20 та обвинуваченим ОСОБА_12 .

Тому, за наявності істотних, взаємовиключних та таких, що не узгоджуються між собою показань обвинуваченого ОСОБА_12 , свідка ОСОБА_17 та свідка ОСОБА_20 , суд першої інстанції був зобов`язаний вжити всіх передбачених кримінальним процесуальним законом заходів для всебічного, повного та неупередженого з`ясування обставин кримінального провадження.

Зокрема, відповідно до вимог статей 22, 23, 91, 94, 240 КПК України, суд повинен був ініціювати та провести слідчий експеримент за участю обвинуваченого, зазначених свідків та експерта, з метою перевірки та уточнення фактичних обставин події, механізму спричинення тілесних ушкоджень, можливості чи неможливості вчинення інкримінованих дій за умов, описаних кожним із учасників провадження.

Непроведення слідчого експерименту в умовах наявності кардинально протилежних показань сторін істотно обмежило можливість суду надати належну оцінку доказам у їх сукупності, що призвело до неповного судового розгляду та порушення принципу змагальності сторін і активної ролі суду у дослідженні доказів.

Разом із тим апеляційний суд, у силу положень статті 404 КПК України, позбавлений можливості безпосередньо перевірити докази у цій частині та усунути наявні суперечності шляхом проведення слідчих (розшукових) дій, зокрема слідчого експерименту, що унеможливлює повну та об`єктивну перевірку висновків суду першої інстанції.

За таких обставин непроведення слідчого експерименту призвело до неповного з`ясування фактичних обставин кримінального провадження, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та ставить під сумнів обґрунтованість виправдувального вироку, який побудований переважно на показаннях учасників провадження без їх належної процесуальної перевірки.

Усі вищенаведені обставини залишилися поза увагою суду та не отримали належної оцінки у вироку, тобто судом не досліджені всі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для правильного вирішення кримінального провадження, зроблено передчасні, чим допущено неповноту судового розгляду.

Таким чином, аналіз сукупності всіх доказів у повному обсязі районним судом не здійснений, а мотиви щодо недоведеності вини обвинуваченого, викладені у мотивувальній частині вироку, на думку колегії суддів, не є безсумнівними та однозначними, оскільки є недостатніми та непереконливими, а тому не можуть слугувати беззаперечними підставами для висновку про законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції щодо невинуватості ОСОБА_12 .

Зазначене свідчить про допущення судом першої інстанції порушень вимог кримінального процесуального закону, які є істотними, оскільки ставлять під сумнів законність і обґрунтованість рішення районного суду, у зв`язку з чим вирок суду не відповідає вимогам ст. ст. 370, 374 КПК та підлягає скасуванню з одночасним призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, оскільки допущені судом порушення вимог кримінального процесуального закону не можуть бути усунені під час апеляційного розгляду.

При новому розгляді суду першої інстанції належить врахувати наведене, доводи викладені в апеляційній скарзі прокурора, дослідити всі обставини кримінального провадження, оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, після чого ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення, виклавши його у належно мотивованому процесуальному документі згідно з вимогами закону.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Західної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_13 - задовольнити частково.

Вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2025 року відносно ОСОБА_12 , за ч. 1 ст. 115 КК України - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4