БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
14.11.2025
Єдиний унікальний номер 497/1560/25
Провадження № 1-кп/497/174/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2025 року м.Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

представника потерпілого - ОСОБА_5 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 ,

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 ,

захисника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_8 ,

представника Служби у справах дітей Болградської міської ради Одеської області - ОСОБА_9 ,

представника Відділення з ювенальної превенції Сектору превентивної діяльності Болградського РВП ГУНП в Одеській області - ОСОБА_10 ,

представника Болградського районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області - ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Болград обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000296 від 06.05.2025 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Болград, Одеської області, громадянина України, з наявною середньою освітою, не одруженого, утриманців не має, не є особою з інвалідністю, зареєстрованого і фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, особу якого встановлено на підставі паспорту громадянина України № НОМЕР_1 виданого органом 5129 від 13.09.2021 року.

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України,

ВСТАНОВИВ:

03.05.2025 року приблизно о 19:00 годині, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , вступив у сварку на побутовому підґрунті з ОСОБА_4 , що перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Під час зазначеної події ОСОБА_6 , діючи з необережності, з мотивів особистих неприязних відносин до ОСОБА_4 , що виникли під час сварки, бажаючи помститись за його висловлювання, які він вважав образливим для себе, не маючи умислу на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, не передбачаючи настання шкоди для життя та здоров`я потерпілого, хоча повинен був і міг її передбачити, кулаком правої руки наніс удар ОСОБА_4 в область голови зліва.

Від вказаного удару ОСОБА_4 , що перебував у стані алкогольного сп`яніння, не утримався на ногах, впав з додачею попереднього прискорення від нанесеного йому удару на бетонну поверхню покриття вулиці з висоти власного зросту з вертикального положення (стоячи), контактуючи правою потиличною та тім`яною частинами голови з бетонною поверхнею покриття вулиці.

В наслідок зазначеного падіння та послідуючого травмування правої потиличної та тім`яної частин голови о бетонну поверхню ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у виді: закритої черепно-мозкової травми у формі геморагічного забою правих - лобної, тім`яної та скроневої часток, забою головного мозку лівої лобної частки; гострої епідермальної гематоми на рівні перелому, лінійного перелому лобної кістки справа, правих скроневої та тім`яної кісток, саден на лівій волосистій поверхні голови над лівих вухом (велична ділянка), лівій вушній раковини, що у сукупності відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

По твердженню органу досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України за правовою кваліфікацією: необережне тяжке тілесне ушкодження.

Вину свою у вчиненні вище викладених дій обвинувачений ОСОБА_6 визнав повністю, та суду підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті.

Пояснив, що подія в якій він обвинувачується сталася 03.05.2025 року по АДРЕСА_2 , де він проживає. Це був вечір, він перебував вдома, вийшов на балкон так як почув крики, та стоячи на балконі попросив ОСОБА_12 бути тихішим, однак той обізвав його нецензурною лайкою. Тоді він вийшов з квартири на вулицю підійшов до ОСОБА_13 і вступив в словесний конфлікт. Від ОСОБА_13 дуже сильно разило алкоголем, він кричав та у нього була неадекватна поведінка. ОСОБА_13 пішов на нього, тому він вдарив його один раз кулаком в область голови, від чого той не утримався на ногах та впав на бетон. Він ОСОБА_6 навіть не бачив як ОСОБА_14 упав, оскільки різко повернувся і пішов до дому.

Жінка яка йшла за ОСОБА_13 , була неврівноваженою і випившою (приблизно 40 років, зростом 1.70 метра), стала кричати. Дома він, ОСОБА_6 вийшов на балкон та побачив, що ОСОБА_14 лежить на бетонній дорозі, а ця жінка поряд кричить. Він взяв пляшку з водою, вийшов на вулицю, поливав на потерпілого, намагаючись привести до тями, так як той був без свідомості, навіть декілька разів шльопав по щоках. Коли ОСОБА_14 відкрив очі, він пішов до дому, так як жінка його штовхала і виганяла, швидку не викликав, вважав, що з ОСОБА_13 все добре і небезпеки для його здоров`я не має. Ця жінка попросила грошей, щоб викликати таксі і доправити потерпілого до дому. Він, ОСОБА_6 дав жінці біля 100 гривень.

Матері відразу ж зателефонував і все розповів. На наступний день мама ходила до дому до ОСОБА_4 справитися про його стан здоров`я, вмовляла його поїхати до лікарні для обстеження, так як ОСОБА_13 було дуже зле, і виглядав він погано, не розумів, що з ним відбулося, і було враження, що він не орієнтується в просторі.

За період перебування ОСОБА_12 на обстеженні і лікування, його ОСОБА_6 -мати ОСОБА_7 сплатила сім`ї потерпілого понад 80 тисяч гривень, це були і долари США, і гривні, кошти переводили на карту матері ОСОБА_4 ОСОБА_5 .

Стверджував, що він не бажав таких дій і тих наслідків, до яких привів його один удар. Мав намір заспокоїти ОСОБА_4 .

Щодо цивільного позову потерпілого, то визнав його частково, згоден відшкодувати завдану моральну шкоду в розмірі 30 000.00 гривень, щодо вимоги про матеріальну шкоду, то заперечив, оскільки мати від його імені допомагала потерпілому і на ліки, і на операцію, і на обстеження, і сплачувала за транспортний засіб, щоб доставити потерпілого з м.Одеса до м.Болград після операції.

Тим самим обвинувачений підтвердив час, місце та спосіб вчинення злочину, що відповідає обставинам, викладеним в обвинувальному акті.

Зазначив, що дуже жалкує про свій вчинок, неодноразово вибачався і наразі вибачається перед потерпілим, щиро кається, вину повністю визнає, відповідні висновки для себе зробив, запевнив суд, що більше не допустить жодних правопорушень.

На підставі постанови старшого слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області від 29.05.2025 року ОСОБА_7 залучено до вказаного кримінального провадження у якості законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 (а.с.147-148).

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 (а.с.149-150), яка є матір`ю обвинуваченого згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.121) суду пояснила, що все життя прожила і працювала в м.Болград, сина виховувала сама без чоловіка. Вчила поважати старших, допомагати слабшим, підтримувати і захищати менших, вчила стосункам з дівчатами. У них з сином склались гарні, добрі, довірливі відносини, вони завжди обговорювали всі ситуації з сином, завжди приходили до якогось висновку.

Коли сталась ця ситуація з ОСОБА_15 , син їй зателефонував і відразу ж все розповів. На наступний день вона пішла до потерпілого до дому справитись про його стан здоров`я, відразу ж вибачилась і перед ОСОБА_13 , і перед його матір`ю т.Анею. Намагалась поговорити з ОСОБА_13 , але він не бажав, вона бачила, що йому було дуже зле, він погано виглядав. На наступний день т. ОСОБА_16 поросила товаришів ОСОБА_13 , і вони вже силою відвезли його до Болградської ЦРЛ. Після проведеного КТ, МРТ, лікар повідомив, що у ОСОБА_13 в голові утворилися три гематоми, потрібно терміново везти в м.Одеса для оперативного втручання, що час спливає, і може бути поганий наслідок.

Наступного дня вона вранці пішла до т.Ані ОСОБА_17 і дала 1000 доларів США на операцію. Коли ОСОБА_13 з мамою т.Анею були в м. Одеса, вона завжди підтримувала зв`язок з т.Анею, телефонувала, цікавилась станом здоров`я, запитувала, яка потрібна ще допомога.

В той же день в вечорі вона перевела на картку ОСОБА_5 15 тисяч гривень на карту Ощадбанку. 08 травня вона перевела ще 10 тисяч гривень, 11 травня - перевела 10 тисяч гривень.

Потім 15.05.2025 року ОСОБА_12 виписували з лікарні і т. ОСОБА_16 сказала, що потрібна машина, щоб доправити його до дому, для цього вона дала 6 тисяч гривень водію таксі, який поїхав в Одесу за ОСОБА_13 , однак по дорозі авто зламалося, та вона дала ще 4 тисячі гривень.

Коли ОСОБА_14 вже був дома, вона продовжувала цікавитись його станом здоров`я, допомагати грошима на обстеження, на ліки, все що необхідно було купувати на підставі рецептів, вона все брала на себе.

У серпні 2025 року їй зателефонувала т.Аня, сказала, що потрібні кошти на ліки, але вона не змогла допомогти, так як її матір забрала швидка до лікарні з інсультом, потрібно було рятувати маму.

Після цієї події її син ОСОБА_18 дуже змінився, став більш розсудливим, подорослішав, адже такої ситуації не повинно було бути. Він все зрозумів і зробив висновки, щиро кається у вчиненому. Наразі він усвідомив, що не має так реагувати на поведінку інших, не сприймати агресивно нецензурну лайку, тим паче реагувати на неї своїми діями, і ні в якому разі не бити людину, не застосовувати силу. Вона, як мати переконана, що у майбутньому її син більше такого не зробить, і не допустить.

Потерпілий ОСОБА_4 суду пояснив, що обвинуваченого ОСОБА_6 не знає, ніколи з ним не перетинався. Це було в травні цього року, біля 18:00 години він йшов додому з роботи з магазину «Універсам», розташований на вул. Заводській в м. Болград, перед цим випив пляшку пива. Обвинувачений під біг до нього ззаду та вдарив палицею по голові, так як він гучно розмовляв по телефону. Він впав на бетонну дорогу і втратив свідомість, більше нічого не пам`ятає. Прийшов до свідомості вже в м.Одеса після операції. Наразі підробляє у ФОП « ОСОБА_19 » в цеху.

Свідки розповідали мамі, що коли ОСОБА_6 вдарив його палицею, він був весь в крові, швидку не викликав і допомогу не надав.

Наполягав на задоволенні його позовних вимог у повному обсязі, втім не зміг нічого обґрунтувати. Просив обвинуваченого строго не карати.

Представник потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_5 повністю підтвердила пояснення законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 ..

Ця подія трапилася 03 травня 2025 року, вона перебувала у доньки в с. Виноградівка. Десь о 20:00 годині їй зателефонувала сусідка ОСОБА_20 і сказала що її син ОСОБА_21 лежить більше 3-х годин на землі без тями і не реагує, вона викликала швидку допомогу. ОСОБА_21 забрали до Болградської ЦРЛ, куди вона одразу ж приїхала. Лікар повідомив, що син ОСОБА_21 п`яний, щоб вона забрала його до дому, а на наступний день коли буде тверезий, щоб прийшли на обстеження.

Вона бачила, що ОСОБА_21 було погано, але він категорично відмовлявся їхати до лікарні. На третій день, вона зателефонувала друзям ОСОБА_21 і вони його відвезли до лікарні, де йому зробили КТ, МРТ і виявили три гематоми. Їх на швидкій доправили до обласної лікарні в м. Одеса де 06 травня 2025 року зробили операцію, всі гематоми видалили. Вона ОСОБА_5 весь час була поряд з сином. Далі було лікування і відновлення.

Наразі син не працює, вони живуть лише на її пенсію. На тепер зупинили лікування так як не має грошей, а син потребує лікування, обстеження, встановлення групи інвалідності. Вона звернулась до ОСОБА_22 про фінансову допомогу, але остання відмовилась її надавати.

Наполягала на задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 у повному обсязі, стверджував, що внаслідок отриманої травми син не може працювати як раніше, скаржиться на пам`ять, погіршився його стан здоров`я.

При цьому підтвердила, що дійсно ОСОБА_7 мати обвинуваченого ОСОБА_6 підтримувала їх матеріально, давала кошти на лікування, обстеження, не заперечувала той розмір грошової допомоги, про який зазначила ОСОБА_7 .. Втім вважала, що ОСОБА_6 має і надалі надавати кошти на лікування ОСОБА_4 .

Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому діяння повністю підтверджується дослідженими судом доказами:

Рапортом чергового Болградського РВП ГУНП в Одеській області від 03.05.2025 року про повідомлення зі служби 102, які надійшли о 20:01 годині про те, що по вул. Московська, біля будинку №1 побили чоловіка, 45 років, стан не відомий, викликали швидку. Повідомлення зареєстровано в ЄО за №5110 (а.с.108).

Начальник СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області подав рапорт на ім`я начальника поліції про отримання дозволу на реєстрації вказаного рапорту в ЄО з метою подальшого внесення відомостей до ЄРДР (а.с.107).

06 травня 2025 року було проведеного Огляд місця події: ділянки місцевості прилегла до двоповерхового багатоквартирного домоволодіння АДРЕСА_2 та представлена дорогою у житловій зоні, що проходить вздовж задньої частини вищевказаного домоволодіння, з двору якого здійснюється вільний прохід до дороги. Поверхня дороги рівна, чиста, представлена бетонними плитами перекриття. При детальному огляді місця події та прилеглої до нього території не виявлено слідів крові, або інших біологічних рідин. Предметів, які можуть бути знаряддям кримінального правопорушенням або зберігати на собі його сліди, не виявлено та не вилучено. На місці події та прилеглої до нього території відсутні системи відеоспостереження (а.с.109-114).

ОСОБА_4 подав заяву про залучення його до провадження у якості потерпілого (а.с.116).

Постановою старшого слідчого від 23.05.2025 року ОСОБА_4 визнано потерпілим в даному кримінальному провадження (а.с.117).

Згідно постанови старшого слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області від 06.05.2025 року ОСОБА_5 залучено до провадження у якості представника потерпілого ОСОБА_4 (а.с.115).

06 травня 2025 року старшим слідчим СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_23 проведено слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була очевидцем події, що мала місце 03.05.2025 року (а.с.118-119).

Під час слідчого експерименту свідок ОСОБА_24 пояснила, що біля 19:00 години 03.05.2025 року вона разом з ОСОБА_4 йшла по дорозі вздовж домоволодіння АДРЕСА_2 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння та гучно розмовляв. З боку вищевказаного домоволодіння вибіг хлопець на ім`я ОСОБА_18 та зі словами «Ходиш п`яний та гучно говориш» наніс декілька (біля двох) ударів руками по голові ОСОБА_4 .

При цьому свідок продемонструвала на статисту як були нанесені удари потерпілому, що хлопець на ім`я ОСОБА_18 стояв обличчям до ОСОБА_4 , від удару останній впав на бетонну дорогу спиною, вдарившись головою об поверхню бетонних плит, був досить гучний звук. Свідок розташувала статиста в положенні в якому перебував потерпілий після того як упав.

Зазначене спростовує доводи обвинуваченого, що ОСОБА_25 наніс йому удар ззаду палкою, та наявність крові.

Судом було досліджено відеозапис слідчого експерименту, на якому зафіксовано пояснення свідка ОСОБА_24 на місці події, які відповідають змісту протоколу слідчого експерименту (а.с.120).

Згідно висновку експерта № 80 від 12.05.2025 року Південного міжрайонного відділення №5 (м.Ізмаїл) Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи вбачається, що при судово-медичній експертизі у гр. ОСОБА_4 , наявні наступні тілесні ушкодження: закрита черепно мозкова травма у формі геморагічного забою правих лобної тім`яної та скроневої часток, забою головного мозку лівої лобної частки; гострої епідуральної гематоми на рівні перелому; лінійного перелому лобної кістки справа, правих скроневої та тім`яної кісток; саден на лівій волосистій поверхні голови над лівим вухом (велична ділянка) лівій вушній раковині.

Характер, та особливості вказаних ушкоджень у гр. ОСОБА_4 утворились від

контактування тупого (-их) предмету (-ів), конструктивні особливості яких в ушкодженнях не відобразилися, за механізмом удару - можливо, за кілька діб до надходження його до лікувального закладу, у термін, який міг мати місце 03.05.2025 року, що не суперечить зазначеному потерпілою особою та даним медичної документації.

«Закрита черепно мозкова травма у формі геморагічного забою правих лобної, тім`яної та скроневої часток, забою головного мозку лівої лобної частки; гострої епідуральної гематоми на рівні перелому; лінійного перелому лобної кістки справа, правих скроневої та тім`яної кісток саден на лівій волосистій поверхні голови над лівим вухом (велична ділянка), лівій вушній раковині» - у гр. ОСОБА_4 у своєї сукупності в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу спричиняють загрозливі для життя явища за звичайним своїм перебігом можуть закінчитися смертю та оцінюється в комплексі та відповідно до п. 2.1.3 б), в), «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. № 6, відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за ознаками небезпеки для життя.

Характер ушкоджень і ступінь вираженості реактивних змін в області їх, вказують на те, що всі ушкодження могли утворитися одне за одним, вкрай обмежений інтервал часу, що підтверджується мінімальної виразністю реактивних, які пов`язані з наростаючими явища

мозкової травми.

Можливість утворення ушкоджень голови у гр. ОСОБА_4 , у своїй сукупності не характерні для утворення в результаті падіння з висоти власного зросту (з вертикального положення (стоячи) або з близького до такого) на ліву, а потім на праву поверхню голови (або навпаки) та контакту з тупим предметом з переважно плоскою контактною поверхнею.

Не виключається утворення зазначених ушкоджень голови у гр. ОСОБА_4 , в результаті падіння з висоти власного зросту (з вертикального положення (стоячи) або з близького до такого) на бокові поверхні та контакту на тупі предмети з переважною плоскою контактуючою поверхнею - мимоволі або з додачею попереднього прискорення.

Можливість утворення виявлених у гр. ОСОБА_4 , ушкоджень при умовах зазначених в обставинах в частині заподіяння тілесних ушкоджень, викладених у протоколі допиту свідка ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 06.05.2025 року, а саме:

- «... сын моей знакомой ОСОБА_26 , по имени ОСОБА_27 . Подбежав к ОСОБА_28 , ОСОБА_27 остановился напротив ОСОБА_13 и нанес ему два удара в область головы кулаками рук, один удар правой и один левой. От полученных ударов Ярослав сразу упал на спину и ударился об бетонные плиты спиной и головой»;

та у протоколі слідчого експерименту від 06.05.2025 за участю свідка ОСОБА_24 , а саме:

- «Після, ОСОБА_24 , запропоновано за допомогою статиста продемонструвати наглядно як саме впав ОСОБА_4 після нанесених ударів, остання погодилась, та за її вказівкою статист ОСОБА_29 ліг спиною на бетонні плити перекриття (голова ближче до краю будинку № 3) при цьому голова статиста ОСОБА_29 , потиличною та тім`яною частиною знаходилась на поверхні бетонних плит-перекриття» -

найбільш ймовірна, так як у потерпілого ОСОБА_4 , відмічається (закрита черепно мозкова травма у формі геморагічного забою правих - лобної, тім`яної та скроневої часток, забою головного мозку лівої лобної частки; гострої епідуральної гематоми на рівні перелому:

лінійного перелому лобної кістки справа, правих скроневої та тім`яної кісток; саден на лівій

волосистій поверхні голови над лівим вухом (велична ділянка), лівій вушній раковині).

Розбіжностей між даними експертизи та обставинами виникнення ушкоджень не мається (а.с.122-125).

Відповідно до картки виклику швидкої допомоги №629 від 03.05.2025 року було зафіксовано виклик о 20:02:20 за адресою: АДРЕСА_3 , виявлено чоловіка 45 років, прізвище не відомо, попередній діагноз «Алкогольне отруєння», наявне садно носа та вилиці зліва (а.с.128-129).

Картка виклику швидкої допомоги №275 від 04.05.2025 року за адресою: АДРЕСА_4 , викликала мати для ОСОБА_12 , 45 років: травма голови отримана понад 6 годин, запаморочення, блювота (а.с.130), встановлено діагноз «ЗЧМТ. Садно носа та вилиці з ліва». ОСОБА_14 відмовився від госпіталізації та медичної допомоги (а.с.131-132).

Постановою заступника начальника СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області від 23.05.2025 року змінено кваліфікацію діяння у цьому кримінальному провадженні з ч.1 ст.121 КК України на ст.128 КК України: необережне тяжке тілесне ушкодження (а.с.133-134).

29.05.2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру за ст.128 КК України (а.с.143-146).

Відповідно до чинного законодавства всі наявні в справі докази, які були зібрані органом досудового розслідування в підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_6 з метою з`ясування їх належності та допустимості були перевірені судом у відкритому судовому засіданні відповідно до ст. 23 КПК України за участі учасників кримінального провадження і кожному з них судом була дана оцінка як це вимагає ст. 94 КПК України, бо для прийняття правильного, неупередженого та остаточного рішення суду жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Вважаючи достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальних прав сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, суд виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.

Правова позиція ЄСПЛ щодо цього відображена, зокрема, у п.43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», де Суд зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм «поза розумним сумнівом».

Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

Оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.128 КК України при встановлених судом фактичних обставинах поза розумним сумнівом.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ст.128 КК України, за кваліфікуючими ознаками: необережне тяжке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.135-136), на час вчинення кримінального правопорушення був неповнолітньою особою (а.с.121), характеризується позитивно (а.с.142), на «Д» обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, інвалідом не являється (а.с.138, 139), раніше до кримінальної відповідальності не притягувався (а.с.137), проживає з матір`ю, яка його виховує одна (а.с.140).

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому відповідно до ст.66 КК України є щире каяття, відшкодування матеріальної шкоди потерпілому, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому в силу ст.67 КК України не встановлено.

Згідно досудової доповіді Болградського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області від 24.10.2025 року вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 оцінюється як правопорушник з середнім рівнем ймовірності вчинення повторних кримінальних злочинів.

Орган пробації вважає за можливе виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства. (а.с.72-79).

Служба у справах дітей Болградської міської ради Одеської області 23.10.2025 року надала Звіт про неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно якого під час останньої бесіди з матір`ю та сином з`ясовано, що ОСОБА_30 свою провину визнає та зобов`язується ніколи більше не вирішувати конфліктні ситуації за допомогою фізичної сили. Мати зі свого боку зобов`язується контролювати сина, сприяти його працевлаштуванню (а.с.80-90).

За загальним правилом, встановленим статтею 50 КК покарання має на меті:

кару за вчинений злочин;

виправлення засуджених;

запобігання вчиненню нових злочинів засудженими

запобігання вчиненню злочинів іншими особами.

При цьому покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до частини 2 статті 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Відповідно до пункту 10 Зауважень загального порядку №10 (2007) Комітету ООН з прав дитини «Права дітей у системі юстиції щодо дітей» у всіх рішеннях, які ухвалюються у контексті здійснення юстиції щодо дітей, головним міркуванням має бути якнайкраще забезпечення інтересів дитини... Якнайкраще забезпечення інтересів дитини означає, наприклад, що традиційні цілі кримінального правосуддя, такі як покарання, повинні поступатися місцем реабілітаційним та відновним цілям правосуддя у справах дітей-правопорушників.

Згідно з пунктом 23.2. Рекомендацій СМ/Rec(2008)11 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам «Про Європейські правила стосовно неповнолітніх правопорушників, щодо яких застосовуються санкції або заходи» перевагу слід надавати таким санкціям та заходам, які можуть мати виховний вплив, а також сприяти відшкодуванню збитків, завданих правопорушенням, яке вчинила неповнолітня особа.

Таким чином вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд враховує визначенні ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання, в тому числі: ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява N 10249/13) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Суд враховує відношення обвинуваченого до скоєного, а саме ОСОБА_6 визнав свою вину цілком і беззаперечно, у вчиненому щиро розкаявся, вчиняв активні дії для відшкодування матеріальної шкоди на лікування потерпілому.

Вчинив кримінальне правопорушення будучи неповнолітнім, разом з цим усвідомив протиправність свого діяння та зробив відповідні висновки, критично поставився до своєї поведінки та запевнив суд, що виніс урок з цієї ситуації.

Беручи до уваги вищевикладене, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, та наслідків, до яких привели неправомірні дії обвинуваченого, даних про його особу, поведінку обвинуваченого під час судового слідства та судового розгляду, враховуючи позицію прокурора і потерпілого, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції інкримінованої йому статті у вигляді позбавлення волі, із застосуванням ст.75, 104 КК України, тобто без ізоляції від суспільства, що буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Також суд вважає необхідним по даній справі з метою організації органами виконання покарань належного контролю за поведінкою обвинуваченого покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Призначаючи такий вид покарання обвинуваченому, суд виходив з того, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами (ст. 50 КПК України).

При цьому суд вважає що вказана думка суду узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 01.02.2018 року у справі N 634/609/15-к, яка є обов`язковою для застосування, у відповідності до якої судова дискреція (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість, зокрема, призначення покарання з випробуванням.

При цьому суд виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням всіх обставин справи та особи обвинувачуваного.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Речові докази - відсутні

Процесуальні витрати відсутні.

Міра запобіжного заходу до ОСОБА_6 - не застосовувалася.

Щодо цивільного позову.

Цивільний позов ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_6 про стягнення спричиненої матеріальної шкоди в розмір 50 000 гривень та моральної шкоди в розмірі 30 000.00 гривень підлягає частковому задоволенню.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 1ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Згідно з ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п. п. 8, 9 ч. 2ст. 16 ЦК України).

За змістом частин першої-другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З огляду на викладене, суд виходить з обсягу пред`явленого обвинувачення та доведеності вини обвинуваченого.

В обґрунтування свої позовних вимог, що стосується відшкодування матеріальної шкоди, позивач посилається на те, що внаслідок протиправних дій відповідача він зазнав тілесних ушкоджень, що підтверджується медичною довідкою від 23.10.2025 року. У зв`язку з чим він, позивач потребує подальшого лікування, реабілітації, проходження медичних обстежень, придбання медикаментів, що зумовлює необхідність матеріальних витрат.

Тобто, майнова шкода полягає у необхідності здійснення витрат на лікування, проведення медичних обстежень і реабілітаційних заходів. Незважаючи на відсутність квитанцій, сам факт необхідності стаціонарного та реабілітаційного лікування підтверджується медичною довідкою від 23.10.2025 року. Відповідно до статті 22 ЦК України, до складу збитків входять як фактично здійснені витрати, так і ті, які особа повинна буде здійснити у майбутньому для відновлення свого порушеного права.

На підтвердження вимог в цій частині позивачем надано довідку КНП «Болградський РЦПМСД» Болградської міської ради Одеської області від 23.10.2025 року (а.с.99) згідно якої ОСОБА_4 , 1980 року народження перебуває на «Д» обліку з діагнозом: ВУМТ. Перелом тім`яної кістки справа. Забій головного мозку. Епідуральна гематома тім`яної ділянки справа. 06.05.2025 року операція КПТУ в тім`яній ділянці справа. Видалення епідуральної гематоми, лівобічний гемінарез …

Хворий потребує подальшого стаціонарного та реабілітаційного лікування (а.с.99).

Втім, будь-яких доказів щодо вартості лікування та реабілітації, до позову не додано.

Потерпілим ОСОБА_4 та його представником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження майнової шкоди у визначеному ними розмірі. Тобто повинно мати місце не лише посилання на необхідність подальшого лікування та реабілітації, а й законні підстави для задоволення позову, які в цій частині свого підтвердження не знайшли.

Суд приймає до уваги той факт, що цивільним відповідачем було відшкодовано на лікування потерпілого 83504.16 гривень, що підтверджується доданими до відзиву доказами (а.с.163-173), та підтверджено в судовому засіданні потерпілим та його представником.

Разом з цим, цивільний відповідач на час цієї події був неповнолітньою особою, закінчував навчання в середній школі, ніде не працював і жодних доходів не мав, однак вживав заходів для добровільного відшкодування спричиненої матеріальної шкоди.

Отже, з огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що цивільним позивачем (потерпілим) не надано належних та допустимих доказів на підтвердження майнової шкоди у визначеному ним розмірі 50 000.00 гривень, а тому в задоволенні вимог про стягнення з цивільного відповідача (обвинуваченого) на його користь вказаної майнової шкоди слід відмовити.

Відповідно до вимоги чинного законодавства України особа, якій завдано збитків, має також право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди враховуються вимоги розумності та справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року із послідуючими змінами, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного життя. Суд при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди повинен врахувати стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, а також інші обставини, що мають значення для вирішення справи.

Внаслідок одержаних тяжких тілесних ушкоджень, потерпілий ОСОБА_4 зазнав як психологічних, так і моральних страждань, що полягають у фізичному болю та стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, хвилюванням за своє життя, за подальше життя в зв`язку, за можливість ускладнень стану здоров`я в зв`язку із перенесеною операцією, тривалим лікуванням; у душевних стражданнях, яких він зазнав та зазнає в зв`язку з не можливістю працювати так, як працював до цієї події, із погіршенням його здібностей, тощо.

Розмір моральної шкоди, який просить стягнути потерпілий ОСОБА_4 повністю визнається обвинуваченим, а відтак підлягає відшкодуванню саме в такому розмірі.

При цьому, суд враховує конкретні обставини цього кримінального провадження, характер та глибину моральних страждань потерпілого ОСОБА_4 їх наслідки й інші негативні впливи внаслідок отриманих тяжких тілесних ушкоджень, та вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди визначений у розмірі 30 000.00 гривень відповідатиме розумності і справедливості, та справедливій сатисфакції, закріплених у ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також сталій практиці Європейського Суду з прав людини.

Керуючись ст.ст.75, 76, 104, 127-129, 369 ч.1, 371, 373 ч.2-3, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.128 КК України і на підставі санкції цієї статті призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75, 104 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання,

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Міру запобіжного заходу до ОСОБА_6 не застосовувати.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення спричиненої кримінальним правопорушенням матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого і фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 виданий органом 5129 від 13.09.2021 року, РНОКПП НОМЕР_3 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , фактично проживає: АДРЕСА_4 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий Болградським РВ УМВС України в Одеській області від 21.11.1996 року, РНОКПП НОМЕР_5 - в рахунок відшкодування моральної шкоди 30000.00 гривень (тридцять тисяч гривень).

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення можуть бути подані апеляційні скарги до апеляційного суду Одеської області через Болградський районний суд Одеської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1