Справа № 635/7119/25
Провадження № 1-кп/635/1226/2025
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2025 року с-ще. Покотилівка Харківської області Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Харківського районного суду в селищі Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження, відомості про, яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001738 від 06 лютого 2025 року за обвинуваченням :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, уродженця с. Максима Горького,

Бериславського району, Херсонської області,

фактично мешкає за адресою:

АДРЕСА_1 , одруженого, на утриманні

малолітніх або неповнолітніх дітей не має,

військовослужбовця за контрактом, який на

момент вчинення кримінальних правопорушень

обіймав посаду стрільця ІНФОРМАЦІЯ_4 військової частини НОМЕР_1 ,

солдата, раніше не одноразово судимого:

19.04.2019 Бериславським районним судом Херсонської області за ч.ч. 2,3 ст. 185 КК України, ч.І ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений 06.03.2022 на підставі Указу Президента України про помилування від 04.03.2022 №106/2022;

30.05.2023 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 4 ст. 186 КК України, ч. 5 ст.407 КК України до 7 років позбавлення волі, звільнений 29.05.2024 на підставі ухвали Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 23.05.2024 для проходження військової служби за контрактом (невідбутий термі 5 років 2 місяці 27 днів).

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.407 КК України, ч.2 ст.190 КК України, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001738 від 06 лютого 2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.407 КК України, ч.2 ст.190 КК України

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 вересня 2025 року призначено підготовче засідання у справі, ухвалою від 13.11.2025 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001738 від 06 лютого 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.407 КК України, ч.2 ст.190 КК України призначений до судового розгляду.

Формулювання обвинувачення:

06.10.2024 відповідно до витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_1 №288 солдата ОСОБА_4 , який прибув для подальшого проходження служби із в/ч НОМЕР_2 АДРЕСА_2 , з 06.10.2024 зараховано до списків особового складу в/ч НОМЕР_1 , на всі види забезпечення та призначено наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 06.10.2024 №299-РС на посаду стрільця ІНФОРМАЦІЯ_5, та останній вважається таким, що приступив до прийому справ та посади, цього ж числа прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Таким чином, відповідно до ст.ст.2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», останній вважається військовослужбовцем військової служби за контрактом.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підстав; пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункт) 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Пре правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який на теперішній час продовжено.

Відповідно до вимог ст.ст.17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закон) України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст.11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято та нелорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконував військовий обов`язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України, н допускати негідних вчинків та стримувати від них інших, про все, що сталося ним і стосується виконання службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження зобов`язаний доповідати безпосередньому начальникові.

Крім цього, згідно вищевказаних положень нормативно-правових актів, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служб Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримань внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Так, точного часу в ході судового розгляду не встановлено, однак не пізніше 07:00 10.12.2024 солдат ОСОБА_4 в умовах воєнного стану, без поважних причин, самовільно залишив військову частину (місце служби) із АДРЕСА_3 , у порушення ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст.11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, а саме, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів і начальників, без поважних причин, в умовах воєнного стану, самовільно залишив місце служби, та до 06:00 25.12.2024 перебував поза службою, проводячи час на власний розсуд.

Крім того, Згідно витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 25.12.2024 солдат ОСОБА_4 поновлений на посаді стрільця ІНФОРМАЦІЯ_6 в/ч НОМЕР_1 .

Таким чином, відповідно до ст.ст.2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», останній вважається військовослужбовцем військової служби за контрактом.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який на теперішній час продовжено.

Відповідно до вимог ст.ст.17, 65 Конституції України, ст.ст.1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст.11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших, про все, що сталося з ним і стосується виконання службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження зобов`язаний доповідати безпосередньому начальникові.

Крім цього, згідно вищевказаних положень нормативно-правових актів, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійно! бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійне знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його буле направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Так, у точно не встановлений час в ході судового розгляду , однак не пізніше 20:00 26.12.2024 солдат ОСОБА_4 в умовах воєнного стану без поважних причин, самовільно залишив місце служби із н.п. Черкаські Тишки, Харківської області, у порушення ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньо' служби Збройних Сил України, ст.ст. 1,2,3,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, а саме, усвідомлюючи суспільне небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення де виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів начальників, без поважних причин, в умовах воєнного стану, самовільне залишив місце служби та у період часу з 26.12.2024 по 27.08.2025 перебував поза службою, проводячи час на власний розсуд.

Крім цього, 27.06.2025 приблизно о 11:00 годині, точного часу в ході судового ,розгляду встановити не представилось за можливе ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуваючи на пункт приймання вторинної сировини в м. Харкові, що розташована на перехресті вул. П`ятихатської та проспекту Героїв Харкова в м. Харкові побачив раніше не знайомого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 який мав при собі велосипед, який належить потерпілому - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 на той час здавав до вказаного пункту скляні пляшки. ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_6 та запропонував свою допомогу в здачі пляшок до пункту. Останній, погодився та поїхав на велосипеді марки «Самаго» разом з ОСОБА_4 до свого дому, що розташований за адресою: АДРЕСА_4, для того щоб взяти інший велосипед. Після чого ОСОБА_6 дав у користування ОСОБА_4 велосипед марки «Саmaro ONYX 26"» червоно-чорного кольору, номер рами НОМЕР_3 в тимчасове користування.

У подальшому, приблизно о 14:00 годині, точного часу в ході судового розгляду встановити не представилось за можливе ОСОБА_4 прямуючи на вказаному велосипеді опинився разом з ОСОБА_6 на пункті приймання вторинної сировини, що розташована на перехресті вул. П`ятихатської та проспекту Героїв Харкова в м. Харкові, де ОСОБА_6 залишив ОСОБА_4 з велосипедом марки «Саmaro ONYX 26"» червоно- чорного кольору, номер рами НОМЕР_3 на вказаному пункті з метою очікування повернення ОСОБА_6 з іншого пункту приймання вторинної сировини в м. Харкові.

У цей час у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, розуміючи, що його діями потерпілому буде завдано матеріальні збитки, діючи умисно, протиправно, поїхав з пункту приймання вторинної сировини, що розташована на перехресті вул. П`ятихатської та проспекту Героїв Харкова в м. Харкові на велосипеді «Саmaro ONYX 26"» червоно- чорного кольору, номер рами SТ1422711.

Далі, ОСОБА_4 реалізуючи свій раптово виниклий умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою з метою протиправного збагачення за рахунок інших осіб, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, отримавши довіру ОСОБА_6 під час тимчасового користування вказаним велосипедом - залишив місце скоєння кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд та обернувши його на свою користь, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальні збитки на суму 6600,00 грн.

Статті ( частини статей) Закону України про кримінальну відповідальність, що

передбачають відповідальність за кримінальне правопорушення винним у

вчиненні якого визнається обвинувачений:

Встановивши обставини кримінального провадження та перевіривши їх доказами, суд за наведених нижче висновків визнає винним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 407 КК України, тобто у самовільному залишенні місця служби тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану та ч.2 ст.190 КК України, тобто у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайстві), вчиненому повторно.

Узагальнені позиція сторін та доводи учасників судового розгляду:

Сторона обвинувачення - прокурор підтримав обвинувачення у повному обсязі. Вважає що вина обвинуваченого доведена у повному обсязі, зазначає, що обставиною, яка пом`якшує покарання є щире каяття, обставин, які обтяжують покарання - немає, просить призначити покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у виді двох років позбавлення волі, за перший епізод СЗЧ за ч. 5 ст. 407 КК України - у виді шести років позбавлення волі, за другий епізод СЗЧ за ч.5 ст. 407 КК України - у виді шести років позбавлення волі, а загалом за ці три епізоди у виді шести років позбавлення волі до яких шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання у 5 років 2 місяців 27 днів, від відбування якого обвинувачений був звільнений згідно із ст.. 81-1 КК України для проходження військової служби за контрактом.

Потерпілий у судове засідання не з`явився. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти розгляду справи в порядку ч. 3 статті 349 КПК України не заперечував.

Сторона захисту - обвинувачений ОСОБА_4 вину у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю, обставин вчинення ним кримінальних правопорушень не оспорював.

Суд, пересвідчившись у тому, що сторони правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, що немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів, що доводять обставини, які не ніким не оспорюються та за клопотанням прокурора визнав за необхідне обмежитися допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, які характеризують особу обвинуваченого та мають значення для визначення початку відбування покарання, долю речових доказів та розмір судових витрат.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин,

Висновки суду щодо доведеності вини, правильності

Кваліфікації дій обвинуваченою допустимості доказів

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти викладеного у обвинувальному акті порядку розвитку подій та вчинення ним кримінальних правопорушень. Він також пояснив, що знаходився у зоні бойових дій близько семи місяців та дуже втомився, це й стало головною причиною самовільного залишення ним військової служби обидва рази. Щодо вчинення ним шахрайства обвинувачений пояснив, що не може пояснити причин своє поведінки але розуміє її незаконність та неприпустимість. ОСОБА_4 показав також, що скоєне ним стане для нього уроком на все життя та він ніколи не вчинить кримінальних правопорушень у майбутньому. Своє щире каяття, а також намір уникнення кримінальної поведінки, обвинувачений повторив у останньому слові.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що обвинувачений на обліку у наркологічних та психіатричних закладах не перебуває, одружений, має дитину від попереднього браку та з його слів надає їй матеріальну допомогу.

Судом досліджені, надані прокурором копії ухвали суду про звільнення ОСОБА_4 у порядку ст.. 81-1 КК України для проходження військової служби за контрактом, дані про притягнення його до відповідальності, документи, які підтверджують розмір судових витрат на проведення експертизи та місцезнаходження речових доказів.

Статті (частини статей) Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винним у вчиненні яких визнається обвинувачений

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 407 КК України - як самовільне залишення місця служби, вчинене в умовах воєнного стану, а також за ч. 2 ст. 190 КК України - як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно. Зміст пред`явленого обвинувачення підтверджено обвинувальним актом, який суд дослідив у скороченому порядку відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Докази на підтвердження встановлених обставин і висновки щодо

доведеності вини та допустимості доказів

Під час судового розгляду обвинувачений беззастережно визнав вину у пред`явлених обвинуваченнях, не оспорював фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, підтвердив, що усвідомлює зміст інкримінованих діянь та наслідки розгляду за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України. Потерпілий ОСОБА_7 письмово повідомив суд про відсутність заперечень проти розгляду провадження без його участі й підтримав обвинувачення; цивільний позов не заявляв. Суд враховує цю заяву як належне підтвердження позиції потерпілого.

З урахуванням визнання вини обвинуваченим, відсутності спору щодо фактичних обставин, а також роз`яснених сторонам наслідків спрощеного порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів у повному обсязі та обмежився допитом обвинуваченого і дослідженням письмових матеріалів, що характеризують особу та мають значення для призначення покарання, вирішення питань про речові докази і процесуальні витрати (ч. 3 ст. 349 КПК України).

Надані письмові матеріали - обвинувальний акт із викладом обставин двох епізодів самовільного залишення служби в умовах воєнного стану та епізоду шахрайства; дані щодо статусу обвинуваченого як військовослужбовця; відомості про повернення потерпілому велосипеда й розмір витрат на судово-товарознавчу експертизу - є належними й допустимими, отримані в передбаченому законом порядку, сумніви в їх достовірності відсутні.

Таким чином, сукупність досліджених відомостей у поєднанні з беззастережним визнанням вини переконливо підтверджує доведеність обвинувачення за ч. 5 ст. 407 КК України (з урахуванням повторності діянь) та за ч. 2 ст. 190 КК України.

Мотиви призначення покарання, оцінка доводів сторін і визначення правила складання

Призначаючи покарання, суд виходить із вимог ст. 50, 65 КК України про його справедливість, необхідність і достатність для виправлення особи та запобігання новим злочинам. Суд враховує:

- характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів: злочин проти встановленого порядку несення військової служби (ч. 5 ст. 407) в умовах воєнного стану є тяжким і становить підвищену суспільну небезпеку; злочин проти власності (ч. 2 ст. 190) - середньої тяжкості;

- обставини, що пом`якшують покарання: щире каяття, визнання вини, сприяння розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, відсутність цивільного позову та фактичне повернення потерпілому майна;

- обставини, що обтяжують покарання: згідно з обвинувальним актом обставин, що обтяжують, не встановлено; водночас суд критично оцінює повторність самовільних залишень служби як негативну характеристику правослухняності обвинуваченого у військовій сфері, хоча формально її не віднесено прокурором до обтяжуючих за ст. 67 КК;

Суд установив, що на час учинення нових умисних злочинів судимість обвинуваченого не погашена і не знята, а відтак наявний рецидив злочинів (ст. 34 КК України), що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України є обставиною, яка обтяжує покарання. Врахування рецидиву як обтяжуючої обставини не дублює приєднання невідбутої частини покарання за ст. 81-1, ст. 71 КК, оскільки це різні правові інститути (оцінка особи при призначенні покарання та правовий наслідок вчинення нового умисного злочину).

- дані про особу: раніше неодноразово судимий; був звільнений ухвалою суду у порядку ст. 81-1 КК України для проходження військової служби; на обліках у психіатра та нарколога не перебуває; сімейний стан та соціальні зв`язки формально наявні, однак стійкість правомірної поведінки не підтверджена (дві послідовні відсутності на службі в умовах воєнного стану);

- наслідки вчинених діянь: у справі за ч. 2 ст. 190 матеріальна шкода (велосипед) потерпілому фактично усунута шляхом повернення майна; у військових епізодах шкода полягає у підриві військової дисципліни й ризиках для обороноздатності, що з огляду на воєнний стан потребує реально-строкового покарання.

Визначаючи вид і міру покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо, суд приходить до такого:

- за ч. 5 ст. 407 КК України (з урахуванням двох епізодів у період 10.12.2024-25.12.2024 та 26.12.2024-27.08.2025): покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років. Така міра, на переконання суду, є необхідною та достатньою з огляду на повторність порушень у воєнний час, але з урахуванням щирого каяття і відсутності додаткових обтяжуючих - не виходить за межі середини санкції;

- за ч. 2 ст. 190 КК України: покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки - з урахуванням того, що майно повернуто, шкоду відшкодовано, потерпілий цивільного позову не заявляв, а обвинувачений кається.

За правилами ч. 1 ст. 70 КК України (сукупність злочинів) остаточне покарання за цими двома кримінальними правопорушеннями визначається шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - 6 (шість) років позбавлення волі.

Разом із тим, у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 був звільнений від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом (ст. 81-1 КК України) і в період звільнення вчинив нові умисні злочини, суд відповідно до приписів ст. 81-1 КК України у поєднанні з правилами ст. 71 КК України (сукупність вироків) вважає за необхідне частково приєднати до призначеного покарання невідбуту частину покарання за попереднім вироком (невідбуте - 5 років 2 місяці 27 днів), і визначає обсяг приєднання в 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі. Така частка приєднання є пропорційною тяжкості нових злочинів, враховує дані про особу, пом`якшуючі обставини і водночас забезпечує превентивну мету покарання.

Суд вважає, що призначення ОСОБА_4 покарання у виді 7 (сім) років 6 (шість) місяців позбавлення волі буде відповідати загальним вимогам до призначення покарання.

Питання про речові докази і процесуальні витрати

Велосипед «Camaro ONYX 26"», рама № НОМЕР_4 , який був предметом злочину за епізодом ч. 2 ст. 190 КК України, повернуто потерпілому ОСОБА_7 ; вважати його таким, що перебуває у власника за належністю. Інші речові докази (документи, носії інформації, процесуальні носії) - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-25/17710-ТВ від 15.07.2025 у сумі 2 674,20 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави (код доходів 24060300).

Зарахування попереднього ув`язнення і запобіжний захід

Строк попереднього ув`язнення зарахувати у строк покарання з розрахунку «день за день» у порядку ст. 72 КК України за періоди фактичного тримання під вартою, у тому числі починаючи з 27.08.2025 (та інші періоди, підтверджені матеріалами провадження). Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, ст. ст. 50, 65, 70, 71, 72, 81-1, ч. 5 ст. 407, ч. 2 ст. 190 КК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 та ч. 2 ст. 190 КК України.

Призначити покарання:

- за ч. 5 ст. 407 КК України - 6 (шість) років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 190 КК України - 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

На підставі ст. 81-1 КК України скасувати звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання, надане ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 23.05.2024, у зв`язку з вчиненням у період звільнення нових умисних кримінальних правопорушень та з урахуванням правил ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком (5 років 2 місяці 27 днів) і остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити до моменту набрання вироком законної сили.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

На підставі частини 5 статті 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з дати його затримання 27 серпня 2025 року з подальшим обранням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з 27 серпня 2025 року по день набрання вироком законної сили включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речові докази: велосипед «Camaro ONYX 26"», рама № НОМЕР_4 - повернути власнику ОСОБА_7 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-25/17710-ТВ від 15.07.2025 у сумі 2 674,20 (дві тисячі шістсот сімдесят чотири гривні 20 коп.) - код доходів 24060300.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Роз`яснити учасникам кримінального провадження право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Інформацію щодо справи, що розглядається, учасники справи можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, веб-адреса сторінки: http://court.gov.ua.

Суддя: ОСОБА_1