У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 грудня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000174, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 , на вирок Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 12 серпня 2025 року, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Южноукраїнськ, Миколаївської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, офіційно не працюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого

- обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 4 ст. 186 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6

захисник ОСОБА_7

(в режимі відео-конференції з використанням власних технічних засобів в системі «EasyCon»)

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить зарахувати йому у строк відбуття покарання строк перебування в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» у розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Короткий зміст вироку.

Вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 4 ст. 186 КК України та призначено йому покарання:

за ч. 1 ст. 126 КК України - 100 (сто) годин громадських робіт;

за ч. 4 ст. 186 КК України - 7 (сім) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_5 , шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання 7 (сім) років позбавлення волі.

Ухвалено строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту затримання, тобто з 14 травня 2025 року, зарахувавши в строк відбування покарання строк досудового тримання під вартою.

Постановлено стягнути зі ОСОБА_5 на користь судового експерта ОСОБА_8 витрати пов`язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи № 1378/25 від 14 травня 2025 року в сумі 400 (чотириста) гривень. Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений не оспорюючи висновків суду щодо доведеності його вини, правильності кваліфікацій його дій, вважає, що вирок суду підлягає зміні в частині зарахування строку попереднього ув`язнення.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та визнано доведеним, що 14 травня 2025 року близько 16:50 год. ОСОБА_5 знаходився поруч з під`їздом № 6 багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , де у нього на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків виник конфлікт з ОСОБА_9 , в ході якого у ОСОБА_5 виник умисел, направлений на спричинення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень та завдання фізичного болю.

З метою реалізації свого умислу, спрямованого на спричинення тілесних ушкоджень та фізичного болю ОСОБА_9 , діючи з прямим умислом, ОСОБА_5 наніс ОСОБА_9 три цілеспрямовані удари кулаком правої руки в область голови, чим завдав останньому фізичного болю, проте не спричинив тілесних ушкоджень.

Одразу після цього, того ж дня у вказаний час, в період дії воєнного стану, ОСОБА_5 , у тому ж місці, одразу після сварки з ОСОБА_9 та подальшого побиття останнього, якого він повалив на дорогу і залишив у такому положенні на певний час, вирішив незаконно заволодіти його майном.

Підійшовши впритул до потерпілого ОСОБА_11 , який перебував в положенні сидячи, ОСОБА_5 перевірив вміст кишень його одягу, де в кишені куртки виявив мобільний телефон марки «Motorola», моделі «ХТ 2423-3 moto G24, 4/128 GB, Ice Green», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , P/N НОМЕР_3 , з sim-карткою мобільного оператору ПрАТ «ВФ Україна» з контактним номером НОМЕР_4 , яким він вирішив відкрито заволодіти.

З метою реалізації свого умислу, спрямованого на незаконне та відкрите заволодіння чужим майном, ОСОБА_5 , діючи умисно та повторно, в умовах воєнного стану, відкрито для потерпілого та інших сторонніх осіб, перебуваючи у вказаному вище місці та у вказаний час, підійшов до ОСОБА_9 та з внутрішньої кишені його куртки дістав мобільний телефон марки «Motorola», моделі «ХТ 2423-3 moto G24, 4/128 GB, Ice Green», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , P/N НОМЕР_3 , з sim-карткою мобільного оператору ПрАТ «ВФ Україна» з контактним номером НОМЕР_4 , вартістю 3554,10 грн.

Після цього ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що його дії помічені власником майна та іншими особами, ігноруючи цю обставину та не реагуючи на подальші зауваження потерпілого повернути викрадене, залишив місце події разом з викраденим мобільним телефоном, яким надалі розпорядився на свій розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду в розмірі 3554,10 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч. 1 ст. 126 КК України, а саме, умисне завдання побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, та ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, в умовах воєнного стану.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника та прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого в її межах, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Відповідно до вимог статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Фактичні обставини вчиненого ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, кваліфікація його дій за ч.1 ст. 126, ч. 4 ст.186 КК України апелянтом не оспорюється, внаслідок чого, відповідно до частини 1 статті 404 КПК України, апеляційним судом не перевірялись.

Щодо тверджень в апеляційній скарзі обвинуваченого про можливість зарахування судом до строку покарання строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, то колегія суддів вважає їх недоречними.

Ухвалюючи 12 серпня 2025 року вирок, суд зарахував у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 14.05.2025р. по час набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано застосував положення ч.5 ст.72 КК України у редакції відповідно до змін, внесених Законом України № 2046-VIII від 18.05.2017 року.

Така правова позиція викладена у рішенні Великої палати Верховного Суду від 29.08.2018 року у справі № 663/537/17 провадження № 13-31кс 18 щодо застосування норм ч.5 ст.72 КК України.

Тобто, якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання у виді позбавлення волі здійснюється із розрахунку день за день.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 вчинив кримінальна правопорушення вже після 20 червня 2017 року, а саме 14 травня 2025 року, тому строк його попереднього ув`язнення не підлягає зарахуванню у строк відбування покарання у виді позбавлення волі із розрахунку день за два і вже зарахований вироком із розрахунку один день за день.

Отже, зарахування судом першої інстанції строку попереднього ув`язнення ОСОБА_5 у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі відповідає вимогам Закону та правовій позиції Верховного Суду.

З огляду на наведене та відсутністю підстав для зміни вироку, передбачених ст.409 КПК України, з наведених апелянтом мотивів, апеляційний суд не вбачає підстав для пом`якшення призначеного судом покарання ОСОБА_5 , та зарахування у строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, зв`язку з чим апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 376, 405, 407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргуобвинуваченого ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Вирок Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 12 серпня 2025 року, стосовно ОСОБА_5 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді