УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/248/23

02 жовтня 2025 року м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1

з участю секретаря: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Костопіль клопотання прокурора про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Костопіль, Рівненської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, непрацюючого, державних нагород та пільг не має, раніше судимого вироком Костопільського районного суду від 05.10.2022 за ч.1 ст.185 КК України до 80 год. громадських робіт, обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_3 , будучи засудженим Костопільським районним судом Рівненської області 05.10.2022 за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт, та 16 листопада 2022 року ознайомившись під підпис у Рівненському районному відділі №3 філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області у відповідності до ст.2, 3 розділу VII Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції 29.01.2019 №272/50, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31 січня 2019 року за №120/33091, про виконання покарання у виді громадських робіт та повідомлений, що останній у відповідності до ч.1 ст.37 КВК України зобов`язаний додержуватися встановлених відповідно до закону порядку і умов відбування покарання, сумлінно ставитися до праці, працювати на визначених для них об`єктах і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, з`являтися за викликом до уповноваженого органу з питань пробації, попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування зазначеного вище покарання (ст. 40 КВК України), та якому 16.11.2022 видано направлення на відбуття покарання з 17.11.2022 до КП "Управляюча компанія "Костопільське БЖКП" Костопільської міської ради, що за адресою: м.Костопіль, вул.Грушевського, 4, Рівненського району Рівненської області.

Однак, ОСОБА_3 , маючи умисел на ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт та в порушення обов`язків, визначених ст.37 КВК України, з 17 листопада 2022 року не приступив до виконання призначеного судом покарання у виді громадських робіт без поважних причин, за викликом до уповноваженого органу з питань пробації 30.11.2022 та 08.12.2022 не з`явився, при відвідуванні засудженого 09.12.2023 за місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , двері квартири фахівцю Рівненського районного відділу №3 філії Державної установи "Центр пробації" у Рівненській області, ніхто не відчинив.

У зв`язку з цим, 14 грудня 2022 року, працівниками пробації було здійснено повторний вихід до місця проживання засудженого, що в АДРЕСА_1 , де ОСОБА_3 у відповідності до ч.1 ст.40 КВК України, був письмово попереджений про притягнення до кримінальної відповідальності у разі подальшого ухилення від відбування вищевказаного покарання та його повторно направлено для відбування покарання у виді громадських робіт до КП "Управляюча компанія "Костопільське БЖКП" Костопільської міської ради, починаючи з 15 грудня 2022 року.

Однак, ОСОБА_3 , продовжуючи свій умисел, спрямований на ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, в порушення обов`язків, визначених ст.37 КВК України, з 15 грудня 2022 року, не приступив до виконання призначеного судом покарання у виді громадських робіт без поважних причин, чим ухилився від відбування покарання у виді 80 годин громадських робіт та продовжує ухилятися від відбування вказаного покарання по даний час.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст.389 КК України, у вчиненні кримінального проступку, а саме в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Під час судового розгляду прокурором заявлено клопотання про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_3 на підставі ст.48 КК України, у зв`язку із зміною обстановки.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 заявлене клопотання підтримала, просила його задоволити.

Обвинувачений ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення клопотання та звільнення його від кримінальної відповідальності.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 , в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання та звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності.

Суд заслухавши сторони кримінального провадження та дослідивши клопотання приходить до висновку, що останнє підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, відповідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Суд враховує, що за час судового розгляду кримінального провадження, а саме 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України №3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

У зв`язку з цим, за результатами розгляду подання Рівненського районного відділу №3 філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області, ухвалою Костопільського районного суду від 27.11.2024, засудженого за вироком Костопільського районного суду Рівненської області у справі №564/833/22 від 05.10.2022, ОСОБА_3 за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк вісімдесят годин звільнено від призначеного покарання у зв`язку з декриміналізацією вчиненого ним діяння.

Відповідно до ч.1 ст.44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.48 КК України, особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.389 КК України, яке інкримінується ОСОБА_3 передбачає міру покарання у виді пробаційного нагляду на строк до трьох років або обмеженням волі на той самий строк, і, відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії проступків та не відноситься до корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до правових висновків, що містяться в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки (ст.48 КК) можливе в разі вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості.

Згідно абз.2 п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», такою, яка вчинила злочин уперше, вважається особа, котра раніше не вчиняла злочинів або раніше вчинила злочин, що вже втратив правове значення.

Згідно правових висновків Верховного Суду, що містяться в його постановах від 16.12.2021 року (справа №346/4094/20), від 20.04.2023 року (справа №206/1127/21) та від 02.10.2023 року (справа №756/5360/15-к), припинення судимості анулює всі кримінально-правові та загально-правові наслідки засудження та призначення покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 був раніше засуджений, зокрема:

вироком Костопільського районного суду від 08.06.2012 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до арешту на строк 4 місяці. Звільнений по відбуттю покарання з Катеринівської ВК 08.10.2012;

вироком Костопільського районного суду від 14.01.2014 року за ч.2 ст.190 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 1 рік та 6 місяців. За ухвалою Костопільського районного суду від 04.08.2015, звільнений від відбування призначеного покарання, після закінчення іспитового строку;

вироком Костопільського районного суду від 26.12.2013 за ч.1 ст.128 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі, на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.

Відповідно до ч.1 ст.89 КК України, такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені відповідно до статті 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового кримінального правопорушення і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом. Якщо строк додаткового покарання перевищує тривалість іспитового строку, особа визнається такою, що не має судимості, після відбуття цього додаткового покарання;

У період іспитових строків за вказаними вироками, ОСОБА_3 нових кримінальних правопорушень не вчиняв; обвинувачувався у вчиненні кримінальних проступків або нетяжких злочинів; з моменту засудження останнього пройшло більше 10 років, тобто кримінальні правопорушення, за які засуджувався останній втратили правове значення.

ОСОБА_3 останній раз засуджений вироком Костопільського районного суду від 05.10.2022 до покарання у виді 80 годин громадських робіт, проте ухвалою Костопільського районного суду від 27.11.2024 ОСОБА_6 звільнено від призначеного покарання за вказаним вироком, у зв`язку з декриміналізацією вчиненого ним діяння.

Тобто, згідно вимог Кримінального кодексу України, ОСОБА_3 вважається не судимим.

У даному кримінальному провадженні за ч.2 ст.389 КК України, ОСОБА_3 обвинувачується у невиконанні призначеного судом покарання у виді 80 годин громадських робіт за ч.1 ст.185 КК України, однак останній судом звільнений від даного покарання, у зв`язку з декриміналізацією вчиненого ним діяння.

Станом на 27.01.2023 на дату направлення обвинувального акту до суду, ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачувався у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, призначене покарання не відбув.

Однак, у зв`язку з декриміналізацією за ч.1 ст.185 КК України і звільнення останнього від призначеного покарання у виді громадських робіт, останній не може нести відповідальність за ч.2 ст.389 КК України, у зв`язку із зміною обстановки.

В пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 №12 зокрема роз`яснено, що судам слід мати на увазі, що в статті 48 КК України передбачено дві самостійні підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності втрата суспільної небезпечності внаслідок зміни обстановки на час розслідування чи розгляду справи в суді або діянням, або особою, яка його вчинила.

При цьому потрібно розрізняти зміну обстановки в широкому розумінні, тобто соціальних, економічних, політичних, духовних, міжнаціональних, воєнних, міжнародних, природних, організаційних, виробничих та інших процесів у масштабах країни, регіону, області, міста, району, підприємства, установи, організації, та у вузькому, - тобто об`єктивних (зовнішніх) умов життя, в яких перебувала особа на час вчинення злочину та які значною мірою позначались на її суспільній небезпечності.

Для застосування ст.48 КК України необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним.

Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину.

Так, судом встановлено, що за період судового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_3 за ч.2 ст.389 КК України відбулася істотна зміна обстановки внаслідок якої вчинене ОСОБА_3 діяння втратило свою суспільну небезпечність, оскільки ОСОБА_3 , який останній раз був засуджений вироком Костопільського районного суду від 05.10.2022 за ч.1 сть.185 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт та від виконання якого ухилявся, ухвалою Костопільського районного суду від 27.11.2024 звільнений від призначеного йому покарання за вказаним вироком, у зв`язку з декриміналізацією вчиненого ним діяння.

Суд також враховує, що обвинуваченому ОСОБА_3 роз`яснено суть підозри, обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Будучи ознайомленим із своїми правами, ОСОБА_3 не заперечував проти звільнення його від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, наявні всі умови та підстави, передбачені кримінальним законом для звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.389 КК України на підставі ст.48 КК України, а саме у зв`язку із зміною обстановки.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Таким чином, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000005 від 13 січня 2023 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись статтями 44, 48 КК України, статтями 284, 285, 286, 288 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України на підставі ст.48 КК України, тобто у зв`язку із зміною обстановки.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000005 від 13 січня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СуддяОСОБА_1