Справа № 307/1210/25
Провадження № 1-кп/307/94/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2025 рокум. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

представника потерпілої, адвоката - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Тячів кримінальне провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000522 від 12.11.2024 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Тячівського районного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000522 від 12.11.2024 р. за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України.

Судове засідання у даному кримінальному провадженні призначено о 10 год 30 хв. на 29 грудня 2025 року.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

В обґрунтування клопотання прокурор вказує, що 11 листопада 2024 року, близько 21 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи автомобілем марки «Nissan» моделі «Patrol» іноземної реєстрації НОМЕР_1 республіки Румунія, разом з пасажирами ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який сидів на передньому пасажирському сидінні, а також ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які сиділи на задньому пасажирському сидінні, рухаючись у підйом по ґрунтовій дорозі поміж лісового масиву в урочищі «Підкопинець» села Велика Уголька, Тячівського району у напрямку полонини «Менчул», не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, грубо порушуючи вимоги п.п. 1.3, 1.5, 1.9, 2.3 «б», 2.9 «а» та п. 12.1 Правил дорожного руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року будучи самовпевненим, розраховуючи на свій водійський досвід та навички керування транспортним засобом, маючи можливість завчасно оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, не забезпечив безпеку дорожнього руху не врахував дорожню обстановку та дорожні умови, не впорався із керуванням свого транспортного засобу, в результаті чого з`їхав у прірву, в якій вказаний транспортний засіб декілька разів перекинувся вниз по схилу та здійснив наїзд на сироростучі дерева, при цьому всіх учасників дорожнього руху розкинуло на тверду поверхню землі.

Унаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди:

- пасажир автомобіля марки «Nissan» моделі «Patrol», ОСОБА_8 , отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми грудної клітки, забою серця з трансмуральним крововиливом в товщу передньої стінки лівого шлуночка серця, крововиливу у серцеву сумку та органи середостіння, переломів 7, 8, 9, 10-го ребер з права, забоїв легень, тупої травма черевної порожнини, розриву правої долі печінки, гемоперитонеуму - 150-200 мл рідкої крові, забійно-рваної рани м`яких тканин лівої половини голови, частковий відрив лівої вушної раковини, садин обличчя та правої гомілки. Враховуючи характер ушкоджень та їх локалізацію вказані вище тілесні ушкодження спричинені масивними тупими твердими та тупо-гранними предметами, можливо деталями салона автомобіля марки "Nissan Patrol» та виступаючими предметами землі в момент ДТП, де мало місце опрокидування та перекидання автомобіля вниз по схилу гори, з подальшим випадінням потерпілого з салону автомобіля. Згідно Наказу №6 МОЗ України п.п.2.1.2. від 17.01.1995 року відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень так як знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю потерпілого.

- пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_12 , отримав тілесні ушкодження у вигляді важкої тупої травми тулуба з пошкодженням: а) органів черевної порожнини, а саме: травматичного повного поперечного розриву тіла підшлункової залози та продольних розривів правої долі печінки, гемоперитонеум - 100-150мл; б) органів грудної клітки, а саме переломів 7, 8, 9, 10, 11 ребер зліва на проміжку між задньо-підпахвинною та хребетною лініями, садин нижньої губи. Враховуючи характер ушкоджень та їх локалізацію, вони спричинені масивними тупими твердими предметами, можливо деталями салону автомобіля марки "Nissan Patrol» та виступаючими предметами землі в момент ДТП, де мало місце опрокидування та перекидання автомобіля вниз по схилу гори, з подальшим випадінням потерпілого з салону автомобіля. Згідно Наказу №6 МОЗ України п.п.2.1.2. від 17.01.1995 року відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя потерпілого та знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням його смерті.

- пасажир вказаного автомобіля, ОСОБА_10 , отримала тілесні ушкодження у вигляді 3ЧМТ, струс головного мозку, перелом поперечних відростків 2-го та 3-го поперекових хребців, забій колінних суглобів та тазових ділянок. Вказані тілесні ушкодження спричинені твердими тупими предметами, можливо такими предметами салону легкового автомобіля марки "Nissan" моделі "Patrol» в момент ДТП, яке мало місце 11 листопада 2024 року. Згідно Наказу №6 МОЗ України п.п.2.2.2. від 17.01.1995 року вказані тілесні ушкодження відносяться до групи тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, так-як подібного характеру тілесні ушкодження викликають розлад здоров`я більше 21-го дня.

Прокурор зазначає, що своїми діями ОСОБА_13 порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 1.9, 2.3 «б», 2,9 та п. 12.1 затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року Правил дорожнього руху, що знаходиться в прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, а саме: смертю пасажирів ОСОБА_8 та ОСОБА_12 та отриманням тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості пасажиркою ОСОБА_10 .

Стверджуючи про обгрунтованість обвинувачення ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України прокурор зазначає, що вина ОСОБА_6 , підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 12.11.2024 року та схемою до нього, висновками судово-медичної експертизи ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_14 , показами потерпілої ОСОБА_10 , а також висновком інженерно-транспортної експертизи по дослідженню механізму та обставин ДТП. При цьому вважає, що заявлені та враховані на момент застосування запобіжного заходу ОСОБА_6 ризики на даний час не зменшилися та продовжують існувати, а тому є необхідність у продовженні обраного відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю, який закінчується.

Вказує, що необхідність у продовженні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту викликана метою запобіганню ризикам, зокрема:

- переховуватися, що підтверджується тим, що він вчинив кримінальне правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з позбавленням права керувати транспортними засобоми на строк до 10 років, а також те, що Закарпатська область межує з чотирьма кордонами різних країн і у зв`язку з цим існують ризики, що він може покинути територію України. На підтвердження існування цього ризику прокурор також вказує, що для участі у розгляді клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу, постановлялася ухвала про надання дозволу на затримання ОСОБА_6 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки підозрюваний не з`явився до суду.

- незаконного впливу на свідків, потерпілих, виходячи з того, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні розпочався, ОСОБА_6 , детальне пояснення з приводу всіх фактів та обставин настання вище вказаної дорожньо-транспортної пригоди, не сприяв органу досудового розслідування у встановленні об`єктивних обставин вчинення кримінального правопорушення. З цих підстав, ОСОБА_6 може незаконно впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні, а також їх родичів з метою дачі, зміни ними показань на його користь, зможе здійснити підкуп чи іншим способом вплинути на сторін з метою схиляння їх до зміни даних слідству показань. Це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань , або відмови від надання таких.

Враховуючи існування наведених ризиків, прокурор зазначає, що продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з обов`язком не залишати місце фактичного проживання, відповідає меті, з якою він застосовується, а тому просить клопотання задовольнити та продовжити ОСОБА_6 строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у період часу з 22.00 год. до 06.00 год. строком на шістдесят днів.

Захисник ОСОБА_15 будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляд у справи в судове засідання не з`явився.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні не заперечили щодо задоволення клопотання.

Потерпіла ОСОБА_16 та її представник ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримали заявлене прокурором клопотання щодо продовження раніше обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Потерпіла ОСОБА_17 , а також потерпіла ОСОБА_10 та її представник ОСОБА_18 в судове засідання не з`явилися. У матеріалах справи містяться заяви про розгляд справи без їх участі.

Розглянувши заявлене прокурором клопотання, заслухавши думку учасників судового провадження суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Судом встановлено, що ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 14.11.2025 року клопотання сторони обвинувачення про продовження запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту на шістдесят днів, відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України задовольнити частково. Клопотання сторони захисту про зміну обраного відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною не залишати місце фактичного проживання у нічний час доби, задоволено та продовжено обраний ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 22.09.2025 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 286-1 КК України, запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 22.00 год. до 06.00 год. наступної доби.

Під час розгляду судом клопотання про продовження щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу було встановлено існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду, можливість незаконного впливу на потерпілих та свідків.

Вказані ризики, на думку суду, з урахуванням встановлених судом обставин продовжують існують і продовжують бути реальними, а тому клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у період часу з 22.00 год. до 06.00 год. строком на шістедесят днів, підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 131 КПК України запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Статтею 177 КПК України регламентовано, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_6 суд також враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України та наявність встановлених судом ризиків, які на даній стадій судового розгляду не відпали, суд вважає достатнім та необхідним продовжити відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 22.00 год. до 06.00 год. наступної доби строком на шістедесят днів з покладенням на обвинуваченого ОСОБА_6 , передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України процесуальних обов`язків.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі не встановлено та сторонами кримінального провадження не наведено.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Згідно з ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Разом з тим, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України наступні процесуальні обов`язки: прибувати до суду на першу вимогу; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та фактично проживає, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання; з метою уникнення будь-якого тиску на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, спілкуватися з такими лише з дозволу прокурора та суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Керуючись ст. ст. 177,178, 181,186,193, 309, 350, 371, 372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання сторони обвинувачення про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту на шістдесят днів, відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України задовольнити.

Продовжити обраний ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 14.11.2025 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 286-1 КК України, запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 22.00 год. до 06.00 год. наступної доби.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України наступні процесуальні обов`язки:

прибувати на виклики суду на кожну вимогу;

не залишати в період часу з 22.00 год. до 06.00 год. наступної доби житло за адресою АДРЕСА_1 ;

не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та фактично проживає, без дозволу прокурора або суду;

повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

з метою уникнення будь-якого тиску на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, спілкуватися з таким лише з дозволу прокурора та суду;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади - ДМС у Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про необхідність негайного вибуття до місця проживання за адресою АДРЕСА_1 .

Встановити строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту до 26 лютого 2026 року.

Згідно з ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурорів Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_3 .

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захисникам, потерпілій, представнику потерпілої та прокурору.

Відповідно до ч.2 ст. 392 КПК України, ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення передбачене частиною першою ст. 392 КПК України.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 30 грудня 2025 року о 8 год. 30 хв.

Головуючий ОСОБА_1