КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

Іменем України

Справа №133/387/24

Провадження 1-кп/133/435/25

25.12.25 м. Козятин

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області

в складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Козятин обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000027 від 01.02.2024 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м. Шепетівка Хмельницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою спеціальною освітою, працючого оператором котельної комунального закладу «Юрівська гімназія Махнівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області», раніше не судимого, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України від 07.12.2017 № 2229- VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнім насильством є діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству» фізичне насильство форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на осіб, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою.

Так, 30.01.2024 близько 20 години 00 хвилин в приміщенні будинку за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з якою він проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу, виникла суперечка. Під час суперечки ОСОБА_4 виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 з мотивів особистої неприязні.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 підібрав з підлоги дерев`яну палку та завдав нею один удар ОСОБА_5 в область грудної клітини зліва, внаслідок чого спричинив останній тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 10 від 07.02.2024 у ОСОБА_5 виявлено тілесне ушкодження у вигляді синця в ділянці задньої поверхні грудної клітини зліва, яке мало незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше, як шість днів, і за цим критерієм відноситься до легких тілесних ушкоджень (п. 2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.06.1995 №6).

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України - тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, за згодою всіх учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та визначив обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження допитом обвинуваченого, дослідженням відомостей, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, чи правильно обвинувачений розуміє зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є його позиція, а також йому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

У судовому засіданні ОСОБА_4 підтвердив час, місце, обставини вчинення кримінального правопорушення, беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Заслухавши пояснення обвинуваченого, потерпілої, дослідивши визначений судом обсяг доказів, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доказана і його дії правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому є його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання є вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах.

Призначаючи покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, а також пом`якшуючі та обтяжуючі обставини.

Прокурор у судових дебатах просив суд призначити покарання для обвинуваченого у виді штрафу у розмірі 850 грн. Обвинувачений погодився з прокурором; вказав, що шкодує про вчинене та запевняє, що у подальшому подібних вчинків не допускатиме.

Тому, з огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку про те, що мірою виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень має бути кримінальне покарання у виді штрафу, як це визначено санкцією ч. 1 ст. 125 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Судові витрати у цьому кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 349, 367, 368, 370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Визнати винним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Скасувати арешт речового доказу, накладений ухвалою слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 05.02.2024.

Речовий доказ - дерев`яну палицю (уламок), вилучену 01.02.2024 під час проведення огляду місця події - знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_6