Житомирський апеляційний суд
Номер провадження №11-сс/4805/854/25
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2025 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі матеріали судового провадження №295/15424/25 в межах кримінального провадження №0000475 від 17.06.2024 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 08.12.2025,,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою відмовлено в задоволені клопотання ОСОБА_7 , інтереси якого представляє захисник ОСОБА_8 про заміну запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання в межах кримінальному провадженні №0000475 від 17.06.2024.

Продовжено застосований ухвалою Богунського районного суду м. Житомир від 04.11.2025 відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю.

Заборонено ОСОБА_7 , залишати місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період часу із 18.00 год. до 06.00 год. в межах строку досудового розслідування до 30.12.2025 р. (включно).

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 такі обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді та/або суду;

2) не відлучатися за межі Київської та Житомирської областей без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

3) утримуватися від спілкування з будь-ким із представників AT «Житомиробленерго», зі свідками ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Встановлено строк дії ухвали до 30.12.2025.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постанови нову, якою задовольнити клопотання захисника та змінити застосований до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладанням на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб; повідомляти слідчого, прокурора про зміну місця проживання. При цьому, зазначає, що в клопотанні про зміну запобіжного заходу та під час судового засідання захист надав детальні аргументи про те, що інкримінований розмір шкоди (365 049 кВт/год) ґрунтується на хибному твердженні, нібито весь обсяг «небалансу» по фідеру ПЛ-10 кВ «Житомирська» є наслідком дій однієї особи - ОСОБА_7 , хоча даний фідер живить значну кількість інших споживачів, а також має природні технічні втрати. Таким чином, інкримінування всього небалансу лінії одній особі без експертного відокремлення (сепарації) втрат є застосуванням принципу «колективної відповідальності», що є неприпустимим. Звертає увагу, що слідчий суддя в описовій частині ухвали зафіксував цей довід захисту, однак у мотивувальній частині не навів жодного мотиву його відхилення. Також, наголошує, що в клопотанні та під час судового розгляду сторона захисту наголошувала, що станом на 05.12.2025 сторона обвинувачення так і не надала висновок судової економічної експертизи, який є єдиним належним доказом розміру шкоди у цій категорії справ. Разом з цим, розмір шкоди у цьому провадженні наразі обгрунтовується виключно Довідкою потерпілої сторони - AT «Житомиробленерго» № 013/25030 від 28.07.2025 року, згідно з якою розрахунок інкримінованої ОСОБА_7 матеріальної шкоди у розмірі 2 292 099,65 грн з ПДВ, здійснено виходячи з середньої вартості обсягу електричної енергії, що є приблизним і недопустимим у кримінальному процесі. Звертає увагу і незаконність включення до розміру інкримінованої матеріальної шкоди суми Податку на додану вартість (ПДВ). Також слідчий суддя проігнорував той факт, що за 30 днів перебування під запобіжним заходом ОСОБА_7 продемонстрував бездоганну процесуальну поведінку, не порушив жодного обов`язку та вчасно з`являвся на всі виклики. Таким чином, фактична поведінка підозрюваного спростовує абстрактні припущення про ризик переховування.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення прокурора щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених, ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, згідно ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.6 ст.22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд вправі обрати підозрюваній менш суворий запобіжний захід.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.1 ст.176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, згідно із ст.178 КПК України та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній особі у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Згідно з положеннями ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч.6 ст.181 КПК України, у разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Як убачається з матеріалів провадження №296/779/25, 05.12.2025 адвокат ОСОБА_8 , діючий в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , звернувся до Богунського районного суду м.Житомира з клопотанням про заміну запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання в межах кримінальному провадженні №0000475 від 17.06.2024 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.188-1 КК України.

При вирішенні вказаного клопотання, слідчим суддею встановлено, що докази, надані органом досудового розслідування, свідчать про існування обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, яка дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може бути причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.188-1 КК України.

Наявні у провадженні докази, також на думку апеляційного суду, вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення, у об`ємі, як того вимагає закон, на момент вирішення питання про зміну запобіжного заходу, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_7 міг вчинити вище зазначене кримінальне правопорушення.

При цьому, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, апеляційний суд вважає, що сукупність доказів, наданих стороною обвинувачення (в попередньому, при застосуванні запобіжного заходу ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 04.11.2025, та при апеляційній перевірці цього рішення - ухвала Житомирського апеляційного суду від 18.11.2025), на даному етапі кримінального провадження при вирішенні питання про зміну запобіжного заходу, свідчать про обґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_7 , і є достатніми для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Апеляційні посилання сторони захисту на відсутність прямих доказів вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому правопорушення, що ставить під сумнів обґрунтованість підозри оголошеної останньому, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки це жодним чином не спростовує відповідної доказової бази можливої причетності підозрюваного до інкримінованих дій.

При цьому, основні апеляційні посилання сторони захисту зводяться до не згоди з інкримінованим розміром шкоди завданої злочинними діями підозрюваного, її некоректності, за відсутності експертної оцінки завданої шкоди. Разом з цим, як встановлено слідчим суддею та підтверджено в суді апеляційної інстанції, органом досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000475 від 17.06.2024 призначено судово-економічну експертизу (постанова старшого слідчого СВ Житомирського РУП №1 від 14.11.2025, а.п.33-34).

За таких умов, апеляційні посилання (розмір шкоди завданої правопорушенням) сторони захисту, що спростовує обґрунтованість підозри ОСОБА_7 , є передчасними, як і об`єктивно не спростовують даних, що ОСОБА_7 може бути причетним до інкримінованого кримінального правопорушення.

В свою чергу, при розгляді клопотання про зміну ОСОБА_7 запобіжного заходу, слідчим суддею було встановлено обставини, які свідчать про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які не зменшились на час застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби відносно останнього.

В даному випадку, відмовляючи стороні захисту в зміні запобіжного заходу та продовжуючи запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби, слідчий суддя виходив з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні (п.п.1, 2 ч.1 ст.177 КПК України). З такими висновками погоджується і апеляційний суд.

Апеляційні посилання захисника на не доведеність таких ризиків є об`єктивно необґрунтованими, та такими що не підтверджені відповідними доказами. Посилання захисника на відсутність ризиків позапроцесуальної поведінки його підзахисного є формальними.

Вирішуючи питання про зміну застосованого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби, слідчий суддя, належно враховував тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення (нетяжке, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 3-ох років), дані про особу підозрюваного (має постійне місце проживання, на утриманні двох неповнолітніх дітей, є особою з інвалідністю ІІ групи, займається підприємницькою діяльністю, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався), стадію досудового розслідування, у зв`язку із чим вважав за доцільне відмовити у зміні запобіжного заходу (особисте зобов`язання) та продовжити застосування до останнього передбачений ст.181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, з покладенням відповідних процесуальних обов`язків.

Таким чином, при вирішенні питання про зміну запобіжного заходу та продовження застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту в певний період доби, слідчим суддею були враховані доводи сторони захисту (аналогічні апеляційним вимогам) щодо обґрунтованості підозри, особи ОСОБА_7 , соціальних зв`язків, стану здоров`я, тощо, а також фактичні обставини інкримінованого останньому кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, слідчий суддя, дійшов правильного висновку, що підозрюваному необхідно продовжити цілодобовий домашній арешт, оскільки такий запобіжний захід зможе запобігти ризикам можливості переховуватися від органів досудового розслідування, можливість незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, та забезпечить належну поведінку.

За наведених вище обставин саме запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби може запобігти наведеним вище ризикам в кримінальному провадженні, відповідає особі підозрюваного та може забезпечити його належну процесуальну поведінку.

У зв`язку з наведеним, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в визначений період доби, з покладанням обов`язків, визначених ст.194 КПК України, оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують достатність такого виду забезпечення кримінального провадження, який на цьому етапі кримінального провадження є найбільш дієвим для підозрюваного.

Як вважає апеляційний суд, саме обмеження свободи пересування підозрюваного шляхом його ізоляції в житлі через заборону залишати житло зможе гарантувати забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 та відповідатиме меті застосування запобіжного заходу з тим щоб орган досудового розслідування зміг виконати завдання передбачені ст.2 КПК України.

При цьому, всі викладені захисником апеляційні доводи були об`єктом дослідження при продовженні підозрюваному запобіжного заходу і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги на зміну запобіжного заходу, не встановлено.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону, та винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

На момент апеляційної перевірки матеріалів провадження, вказаний запобіжний захід є необхідним у зазначеному кримінальному провадженні, буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного та достатні гарантії його явки в суд/орган досудового слідства, забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування, а також виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі прокурора, не вбачається.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 08.12.2025, якою відмовлено в задоволені клопотання ОСОБА_7 , інтереси якого представляє захисник ОСОБА_8 про заміну запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, та продовжено підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 в період часу із 18.00 год. до 06.00 год. в межах строку досудового розслідування, з покладанням відповідних процесуальних обов`язків, до 30.12.2025 (включно), - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :