Справа № 526/175/26
Провадження № 1-кс/526/32/2026
У Х В А Л А

іменем України

27 січня 2026 року слідчий суддя Гадяцького районного суду Полтавської області ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гадяч клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000059 від 24.01.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України про арешт майна,

встановив:

26 січня 2026 року до Гадяцького районного суду Полтавської області надійшло клопотання слідчого СВ Відділення поліції №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна.

Клопотання мотивує тим, що 24.01.2025 року в с. Високе Миргородського району Полтавської області, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зберігав та переносив при собі без передбаченого законом дозволу, вибуховий пристрій ручну осколкову гранату, шляхом підриву якої він цього ж дня покінчив життя самогубством.

За даним фактом 24.01.2026 року відомості внесені до Єдиного реєстру досудового розслідування № 0000059, заознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

24.01.2026 року з письмового дозволу власника ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 по АДРЕСА_1 було проведено огляд господарства, в якому проживав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , котрий вчинив самогубство 24.01.2026 року близько 13:00 год на зупинці громадського транспорту по вул. Лесі Українки в с. Високе Миргородського району. Так, під час огляду будинку, у спальній кімнаті останнього було виявлено сумку з особистими речами ОСОБА_4 , всередині якої малася страйкбольна граната ПІРО-5. Дану гранату оглянуто вибухотехніком та віднесено до3 категорії вибухонебезпечності, після чого поміщено до сейф-пакету НПУ № АВ 1159753 та вилучено до камери зберігання речових доказів ВП №2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області.

Вилучена в ході огляду граната 24.01.2026 року постановою слідчого визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження.

Таким чином, у відповідності до ч.1 ст.170, ч.5 ст.171 КПК України, виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказаний велосипед, для його подальшого використання під час проведення експертних досліджень та слідчих дій, унеможливлення втрати слідів злочину.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 10 ст.170 КПК України передбачено, що не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З огляду на вищевказані положення КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна, яке має ознаки речового доказу, по суті являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Виходячи з того, що для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вищезазначеного кримінального правопорушення, для збереження речових доказів, слідової інформації, у зв`язку з необхідністю проведення судових експертиз, для встановлення всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, для відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення та в подальшому для забезпечення відшкодування заявлених в ході досудового розслідування цивільних позовів, є потреба у накладенні арешту на вищевказаний у клопотанні майно.

У судове засідання прокурор та слідчий не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, заявлене клопотання повністю підтримали та просили його задовольнити.

Згідно ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно витягу з кримінального провадження № 0000059 від 24.01.2026 року внесено відомості до ЄРДР, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 та 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

У відповідності до ч. ч. 2 4 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна , можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд, зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

У клопотанні слідчим доведено, що вилучене майно може бути використане як доказ у даному кримінальному провадженні, тому є підстави для задоволення клопотання, а саме: шляхом накладення арешту на вказане майно, до скасування арешту у встановленому КПК України порядку.

Керуючись ст.ст. 170 -173 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:

Клопотання слідчого СВ Відділення поліції №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000059 від 24.01.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на вилучене майно, а саме: страйкбольну гранату ПІРО-5, яка буде зберігатися у камері зберігання речових доказів ВП №2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області по вулиці Гоголя,19 м. Лохвиця Миргородського району Полтавської області з необхідністю проведення судових експертиз, для встановлення всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення до вирішення справи по суті або до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1