Справа № 147/2012/25
Провадження № 1-кп/147/409/25
УХВАЛА

24 грудня 2025 року с-ще Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

із секретарем ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003641 від 11.08.2025, про обвинувачення ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.407, ч.1 ст.382 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді у Тростянецькому районному суді Вінницької області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0003641 від 11.08.2025, про обвинувачення ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.407, ч.1 ст.382 КК України.

Ухвалою судді від 19.11.2025 призначено судовий розгляд даного кримінального провадження.

24.12.2025 прокурором було подано клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 строком на 60 днів без визначення застави. Клопотання вмотивоване тим, що ризики, передбаченні ст. 177 КПК України, які слугували підставою для застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даний час продовжують існувати та жодним чином не зменшилися. Зокрема, ОСОБА_4 може переховуватися від суду. Крім того, враховуючи ситуацію, яка склалась в Україні, підозрюваний, перебуваючи на волі, може розголосити відомі йому відомості, що містять державну таємницю, громадянам та військовослужбовцям інших держав, що може завдати істотної шкоди суверенітету та територіальній цілісності України, а також підірвати боєздатність Збройних Сил України. Питання щодо обґрунтування необхідності покладення на обвинуваченого ОСОБА_4 обов?язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України не ставиться, оскільки лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить в подальшому виконання обвинуваченим ОСОБА_4 усіх процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Прокурор підтримав клопотання про продовження дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого строком на 60 днів, без визначення розміру застави, посилаючись на наявність ризиків у вказаному кримінальному провадженні, передбачених ст. 177 КПК України.

Обвинувачений відмовився висловити свою позицію щодо поданого прокурором клопотання.

Захисник обвинуваченого заперечила проти продовження дії запобіжного заходу.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши клопотання з доданими до нього матеріалами, суд вважає, що клопотання сторони обвинувачення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваного, обвинуваченого покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язана із необхідністю запобігання ризикам, передбачених ст.177 КПК України.

Підставами застосування запобіжних заходів є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1-5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Відповідно до положень ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством, тримання особи під вартою з метою до провадження її до компетентного судового органу, за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення, або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення, чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистою свободи.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу судом встановлено, що стороною обвинувачення доведено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.407, ч.1 ст.382 КК України.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, суд виходить з практики Європейського суду з прав людини та вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів щодо можливого вчинення ОСОБА_4 інкримінованих йому злочинів, містяться в матеріалах, здобутих під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0003641 від 11.08.2025, на які посилається сторона обвинувачення.

Також, 12 вересня 2022 року набрав чинності прийнятий Верховною Радою України Закон України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо обрання запобіжного заходу до військовослужбовців, які вчинили військові злочини під час дії воєнного стану» від 16 серпня 2022 року №2531-ІХ, спрямований на унеможливлення застосування будь-яких інших запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою, до військовослужбовців, які вчинили окремі військові злочини під час дії воєнного стану.

Варто звернути увагу, що військовий злочин, вчинений військовослужбовцем під час дії правового режиму воєнного стану свідчить про максимальний ступінь суспільної небезпеки як самого діяння, так і особи, що його вчинила, а отже до такого військовослужбовця повинно бути застосовано тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Відповідно до частини сьомої статті 176 КПК України, під час дії воєнного стану застосування виключно запобіжного заходу, визначеного пунктом 5 частини першої цієї статті (тобто тримання під вартою), можливе до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються тільки у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України.

Так, запобіжний захід щодо ОСОБА_4 застосовано слідчим суддею Вінницького міського суду Вінницької області від 11.09.2025, який було продовжено до 03.01.2026.

Слідчим суддею враховано те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.407 та ч.1 ст.382 КК України, які відносяться до категорії тяжкого злочину (ч.4 ст.407 КК України), та відповідно - нетяжкого злочину (ч.1 ст.382 КК України). Разом з тим, санкція ст. 407 КК України передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі, а тому ризики, передбачені ст.177 КПК України, об`єктивно існують.

Зокрема, усвідомлюючи відповідальність, яка йому загрожує у випадку доведеності його вини, існує реальний ризик того, що перебуваючи на волі, обвинувачений може переховуватися від суду, з метою уникнення покарання.

Крім того, враховуючи стадію судового провадження, коли свідки не допитані, докази не досліджені, існує висока вірогідність вчинення з боку ОСОБА_4 впливу на них з метою схилити свідків до зміни показів на користь обвинуваченого.

Таким чином, вказане свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою забезпечить запобігання ризикам передбаченим ст.177 КПК України.

За таких обставин, виходячи з вимог ст. ст.177, 178,183 КПК України та з огляду на тяжкість ймовірного покарання, конкретні обставини кримінального правопорушення, встановлений ризик, що оцінений в сукупності із даними про особу обвинуваченого, суд вважає, що належний контроль за поведінкою ОСОБА_4 та дієве запобігання встановленому в провадженні ризику неможливе шляхом застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, а відтак клопотання сторони обвинувачення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою є підставним та підлягає задоволенню.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі провадження, не встановлено та сторонами кримінального провадження не наведено.

Обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, визначеними КПК України, конкретними підставами і метою його застосування. Тому, на переконання суду, наявні підстави для продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , що обумовлено необхідністю завершення судового розгляду кримінального провадження та відсутністю на даний час підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід. Відтак, суд прийшов до висновку, що строк тримання під вартою відносно обвинуваченого слід продовжити на період судового розгляду справи, але не більше ніж на 60 днів.

Крім того, враховуючи те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, вчинених в умовах воєнного стану, з урахуванням вищенаведених ризиків, обставин справи, даних про особу, суд не вбачає підстав для визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Керуючись статтями 177, 183, 199, 327, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави на строк 60 (шістдесят) днів, а саме до 21 лютого 2026 року включно.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 24.12.2025 о 11.30 год.

Суддя ОСОБА_1