г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/5890/25
Номер провадження 1-кс/213/586/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2025 року м. Кривий Ріг

Слідчий суддя Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника - ОСОБА_5 , розглянув у судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі в Дніпропетровській області в режимі відеоконференцзв`язку клопотання слідчого ВП №7 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , яке подане в межах кримінального провадження №0000060 від 15 січня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч.5 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Новомосковськ Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, військовослужбовця, розвідника - радіотелефоніста розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», раніше судимого: 15 травня 2019 Захарівським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 186 КК України до 04 років позбавлення волі. Звільнений 03 лютого 2023 року по відбуттю строку покарання, не маючого зареєстрованого в законному порядку місця проживання, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

У С Т А Н О В И В:

Обставини, викладені в клопотанні слідчого.

ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час загальної мобілізації військової частини НОМЕР_1 , підрозділ якої дислокується у АДРЕСА_2 , перебуваючи на посаді розвідника - радіотелефоніста розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, маючи військовий обов`язок нести військову службу, у порушення вимог абзаців 2, 3, 5, 7 ст. 11, ст. 16, абзаців 5, 8, 9 ст. 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24 березня 1999 року, та абзаців 2 та 6, ст. 4, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24 березня 1999 року, о 08.00 годині 26 грудня 2024 року був відсутній під час ранкової перевірки особового складу військової частини НОМЕР_1 , за місцем дислокації підрозділу, а саме у АДРЕСА_2 , тобто самовільно залишив військову частину, командуванню про причини свого вибуття не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а став проводити час на власний розсуд поза межами місця несення служби, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину чи звернення до органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, та 17 листопада 2025 року о 17.23 годині був затриманий працівниками правоохоронних органів за адресою АДРЕСА_3 , та тим самим вчинення ОСОБА_4 , кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби (військовий злочин) було припинене.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ст. 407 ч. 5 КК України, як самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах воєнного стану.

17 листопада 2025 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст.208 КПК України.

18 листопада 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч.5 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлена наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховатись від органу досудового розслідування та/або суду, неаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

В обґрунтування зазначених ризиків слідчий в клопотанні вказує таке.

Ризик переховування ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що останній вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ч. 5 ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, санкція яких передбачає виключно позбавлення волі на строк від 05 до 10 років. За місцем проживання, встановлена відсутність міцних соціальних зв`язків, та осіб, які б могли на нього впливати, оскільки досудовим розслідуванням встановлено, що він не є особою з інвалідністю таособою похилого віку, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, офіційно тривалий час не працює, постійних джерел доходів не має і це дає можливість йому виїхати за межі міста Кривого Рогу, враховуючи ситуацію у країні щодо вторгнення РФ на територію України та введенням воєнного стану та усвідомлюючи тяжкість покарання, яке може бути призначено у разі визнання винуватим, має реальну можливість переховуватися від органу досудового розслідування та суду і це ускладнить встановити його місцезнаходження та суттєво впливатиме на строки досудового розслідування та судового розгляду.

Також, ОСОБА_4 відповідно до акту службового розслідування затвердженого командиром ВЧ НОМЕР_1 , здійснив самовільне залишення військової частини з метою ухилення від військової служби. У зв`язку із цим останній може і у подальшому вчиняти дії щодо переховування від органів досудового розслідування та від суду, так як вже вчиняє активні дії, щодо переховування від органів ВСП. Окрім цього, 11 жовтня 2024 року стосовно ОСОБА_4 був направлений обвинувальний акт до Новомосковського міського суду Дніпропетровської області за ч. 5 ст. 407 КК України. Відповідно до ч. 5 ст. 401 КК України дане кримінальне провадження було закрите. Тобто встановлено, що ОСОБА_4 вже неодноразово вчиняє аналогічне кримінальне правопорушення. Будучи звільнений від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК України, у зв`язку із поверненням його до військової частини, ОСОБА_4 вчиняє новий військовий злочин. Отже останній може продовжувати переховуватися від органів досудового розслідування.

В обґрунтування ризику вчинити нове кримінальне правопорушення слідчий вказує, що ОСОБА_4 раніше судимий, має непогашену та не зняту в установленому законом порядку судимість, раніше перебував у місцях позбавлення волі, підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. Окрім цього, будучи звільненим від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК України, у зв`язку із поверненням його до військової частини, ОСОБА_4 вчиняє новий військовий злочин. Тобто останній на шлях виправлення не стає та продовжує вчинять умисні злочини і може далі продовжувати їх вчиняти.

Вказані факти свідчать про те, ОСОБА_4 , особа, яка схильна до вчинення кримінальних правопорушень, будучи обізнаний щодо належної поведінки у суспільстві відповідно до законодавства, з урахуванням судимості, останній продовжує вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Ризик незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні підтверджується тим, що у ході досудового розслідування необхідно допитати військовослужбовців ВЧ НОМЕР_1 , які можуть підтвердити факт вчинення ОСОБА_4 даного кримінального правопорушення, на яких буде ґрунтуватися обвинувачення останнього, тому існує ризик того, що підозрюваний може впливати на даних свідків шляхом умовлянь та погроз з метою уникнення покарання за вчинення тяжкого злочину, так як йому відомі анкетні дані осіб, які разом із ним проходили військову службу. ОСОБА_4 в ході досудового розслідування, з додатків до клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, стане відоме місце проживання та повні анкетні дані свідків, що, як наслідок, може призвести до зміни показів свідків під час судового розгляду, що перешкоджатиме встановленню істини у справі, тобто повністю підтверджується наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Просить застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 строком на 60 діб із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

У судовому засіданні:

- прокурор дане клопотання підтримав, вважав, що є достатні підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою за наявності ризиків вказаних в клопотанні.

- підозрюваний, його захисник просили вирішити клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою на розсуд суду.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Заслухав думку сторін кримінального провадження, дослідив копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, приходжу до висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанням.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Відповідно до ст. 178 ч. 1 п. 2 КПК України - слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі і тяжкість покарання, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобіганню ризикам, зазначеним у статті 177 КПК України.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

В ході розгляду клопотання встановлено, що пред`явлена органами досудового розслідування ОСОБА_4 підозра за ст. 407 ч. 5 КК України відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 вересня 1990 року, п. 32, Series A, N 182).

В клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо фактів та інформації, які дають підстави дійти висновку про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому в провину кримінального правопорушення, яке розслідується, зокрема: копією наказу тво командира військової частини НОМЕР_1 за №1211 від 26 грудня 2024 року, змістом рапорту головного сержанта військової частини НОМЕР_1 від 26 грудня 2024 року від 26 грудня 2024 року, копією довідки-доповіді тво командира військової частини НОМЕР_1 від 26 грудня 2024 року, копією витягу з наказу тво командира військової частини НОМЕР_1 №267 від 21 грудня 2024 року, копією витягу з наказу тво командира військової частини НОМЕР_1 №273 від 26 грудня 2024 року, копією пояснювальної сержанта командування військової частини НОМЕР_1 за №273 від 26 грудня 2024 року, копією пояснювальної інструктора групи підготовки штабу військової частини НОМЕР_1 за №273 від 27 грудня 2024 року, копією Акту службового розслідування військової частини НОМЕР_1 , копією наказу тво командира військової частини НОМЕР_1 за №2 від 01 січня 2025 року.

При вирішенні питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи характер та обставини вчинення злочину, як про те сформульовано в повідомлені про підозру, приходжу до висновку про наявність обставин, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України, та достатньої підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може: переховатись від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, а також продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, оскільки підозрюваний не одружений, має судимість, яка відповідно до закону не знята та не погашена, не має зареєстрованого в законному порядку місця проживання, за місцем служби характеризується посередньо, не має міцних соціальних зв`язків, що в сукупності дає підстави для висновку про схильність ОСОБА_4 до скоєння злочинів та неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402 - 405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою.

З огляду на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, що відповідно до вимог ч. 8 ст. 176 КПК України, передбачає застосування виключного запобіжного заходу, слідчий суддя приходить до висновку про неможливість застосування іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Відповідно до п.5 ч.4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Враховуючи вищевикладені норми законодавства, а також обставини вчинення кримінального правопорушення, його тяжкість, характеризуючі дані підозрюваного, відсутність міцних соціальних зв`язків, наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для визначення розміру застави.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 193-194, 196, 197, 309, 310, 395 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого ВП №7 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , яке подане в межах кримінального провадження №0000060 від 15 січня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч.5 КК України про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів - по 15 січня 2026 року включно, в умовах Державної установи «Криворізька установа виконання покарань №3» .

Розмір застави не визначати.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 05 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1