БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №497/3034/25
Провадження №1-кс/497/973/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про розгляд клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу

19.11.25 року м. Болград

Слідчий суддя Болградського районного суду Одеської області, ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 (ВКЗ),

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград, клопотання слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області про дозвіл на затримання з метою приводу, -

ВСТАНОВИВ:

18.11.2025 року слідчий СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді з клопотанням, погодженим із керівником Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_5 про дозвіл на затримання з метою приводу в зв`язку з досудовим розслідуванням по кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001918 від 30.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, яке у подальшому в частині обґрунтування було уточнено слідчим 19.11.2025 року.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що з 26.06.2015 Шосткінсько-Середнобудським РВК Сумської області, з урахуванням стану здоров`я та інших даних, а також відсутності визначених підстав для відстрочки або звільнення від призову на строкову військову службу, ОСОБА_6 призвано на військову службу за контрактом та направлено для проходження до військової частини.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відтак, з 26.06.2015, тобто з дня направлення ІНФОРМАЦІЯ_1 до військової частини, ОСОБА_6 набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання свого військового обов`язку проходження військової служби за призовом під час мобілізації.

Наказом командира НОМЕР_1 від 27.06.2015 №180, ОСОБА_6 зарахований до списків військової частини та поставлений на всі види забезпечення.

Далі, наказом командира НОМЕР_2 від 23.01.2025 №26, ОСОБА_6 зарахований до списків військової частини та поставлений на всі види забезпечення.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Батьківщини, незалежності і територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці зобов`язані свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати і виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати і утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.

Згідно із вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.

Відповідно до вимог ст. ст. ст. ст. 11, 16, 125-130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 14 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, матрос ОСОБА_6 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно та неухильно виконувати накази командирів (начальників) у встановлений термін, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Проте, матрос ОСОБА_6 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеними вище вимогами законодавства, що регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи реальну можливість належно їх виконувати, свідомо, допустив їх порушення, вирішивши стати на злочинний шлях за наступних обставин.

Згідно із ст. 40 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці самостійно відрекомендовуються своєму безпосередньому начальникові у разі, зокрема, відбуття чи повернення з відрядження відпустки або лікування.

Однак, ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, та проходячи службу на посаді стрільця-снайпера відділення морської піхоти взводу морської піхоти роти морської піхоти військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні «матрос», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 125-130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, 26.01.2025 у невстановлений досудовим розслідуванням час, самовільно залишив місце дислокації військової частини НОМЕР_2 , яка тимчасово дислокувалась за адресою: АДРЕСА_1 (більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах правового режиму воєнного стану), та ухиляється від проходження військової служби проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з обов`язками військової служби до теперішнього часу.

Так, 19.09.2025 слідчим слідчого відповідно до п.3 ч.1. ст.276 КПК України повідомлено про підозру ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчинені кримінального правопорушення у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України - самовільне залишення військової частини військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану

Вина ОСОБА_6 підтверджується доказами, зібраними під час досудового розслідування, а саме: матеріалами службового розслідування, результати якого затверджені наказом командира військової частини НОМЕР_2 , допитами свідків, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Беручи до уваги, що підозрюваний ОСОБА_6 перебуваючи на волі, переховується від органу досудового розслідування, чим перешкоджає проведенню слідчих дій та процесуальних рішень за кримінальним провадженням, виникла необхідність отримати дозвіл на затримання останнього з метою приводу до Болградського районного суду Одеської області для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відтак, орган досудового розслідування вважає за необхідне отримати стосовно ОСОБА_6 дозвіл на затримання, з метою приводу останнього для участі у розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання слідчого підтримав, наполягав на його задоволенні, та надала пояснення з підстав зазначених в клопотанні.

Розглянувши подане клопотання, дослідивши обставини та підстави наведені в клопотанні, матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення прокурора з підстав та доводів зазначених в клопотанні, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що Слідчим відділом Болградського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні за №0001918 від 30.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України (а.с.5).

Постановою керівника Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 від 08.09.2025 року підслідність вказаного кримінального провадження визначено за СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області.

15.09.2025 року в рамках цього кримінального провадження відносно ОСОБА_6 складено текст підозри у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

По твердженню слідчого та прокурора про вказану підозру повідомлено ОСОБА_6 заочно шляхом направленням поштового рекомендованого листа з повідомленням за адресою реєстрації: АДРЕСА_2 (а.с.61).

До клопотання додано копію поштового конверта, з якого слідує, що лист було сформовано і він направлявся адресату. Втім доказів, що вказаний лист з текстом підозри був вручений, до клопотання не додано.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

За положеннями ч.4 ст.189 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що:

1) підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду;

2) одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

Жодної із зазначених підстав слідчий у клопотанні не наводить.

В клопотанні слідчий посилається на те, що «…вина ОСОБА_6 підтверджується доказами, зібраними під час досудового розслідування, а саме: матеріалами службового розслідування, результати якого затверджені наказом командира військової частини НОМЕР_2 , допитами свідків, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності…», однак слідчий суддя звертає увагу, що питання вини не вирішується під час розгляду такого клопотання як надання дозволу на затримання підозрюваної особи.

Тоді як обґрунтованість підозри ОСОБА_6 , якщо така була вручена, слідчим не доводиться.

Уточнення клопотання за підписом слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 19.11.2025 року, слідчий суддя до уваги не приймає, оскільки вони не були погоджені у процесуальний спосіб з прокурором (а.с.69-77).

Не містять матеріали кримінального провадження і відомостей про вручення ОСОБА_6 повідомлення про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, у тому числі у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно до частини першої статті 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Стаття 111 КПК України містить поняття повідомлення у кримінальному провадженні:

1. Повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

2. Повідомлення учасників кримінального провадження з приводу вчинення процесуальних дій здійснюється у випадку, якщо участь цих осіб у таких діях не є обов`язковою.

3. Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Відповідно до порядку здійснення виклику в кримінальному провадженні, визначеного ст.135 КПК України глави 11 - особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою (ч.1).

Згідно з частиною другою статті 135 КПК України, у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом (ч.1 ст.136 КПК України).

Разом з цим, до клопотання не додано доказів належного повідомлення ОСОБА_6 про підозру, а відтак відсутні належні, допустимі і достатні докази підтверджуючі, що дана особа набула статусу підозрюваного.

Тоді як згідно ч.1 ст.188 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання не будь-якої особи, а саме підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З огляду на аналіз зазначених вище положень КПК України вбачається, що слідчим та прокурором не доведено факт набуття ОСОБА_6 статусу підозрюваного, що перешкоджає розгляду даного клопотання про вирішення питання про дозвіл на його затримання з метою приводу до суду для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи, що зареєстроване місце проживання ОСОБА_6 знаходиться на території України, а саме: АДРЕСА_2 (а.с.18), то до клопотання не додані докази щодо вжиття слідчим заходів в порядку частини шостої статті 218 КПК України передоручити вручення повідомлення про підозру, у тому числі у випадку відсутності ОСОБА_6 за місцем проживання, вручити повідомлення про підозру дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи (частина друга статті 135 КПК України).

Відповідно до ч.4 ст.190 КПК України, слідчий суддя за клопотанням прокурора має право вирішити питання про повторне затримання з метою приводу в порядку, передбаченому цим Кодексом. Повторне звернення до суду з клопотанням про дозвіл на затримання однієї і тієї ж особи по тому самому кримінальному провадженню після винесення слідчим суддею, судом ухвали про відмову у задоволенні такого клопотання можливе лише при виникненні нових обставин, які підтверджують необхідність тримання особи під вартою.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.111, 131, 135, 184, 188, 189, 190, 191, 278 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області, лейтенанта поліції ОСОБА_4 про дозвіл на затримання з метою приводу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України в кримінальному провадженні №0001918 від 30.04.2025, з метою його приводу до суду для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Ухвала про відмову в наданні дозволу на затримання з метою приводу може бути оскаржена в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Повний текст даної ухвали складено і проголошено о 13:30 годині 25.11.2025 року

Слідчий суддя ОСОБА_1