УХВАЛА

12 листопада 2025 року

м. Київ

справа № 359/9679/21

провадження № 51-108ск25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2023 року щодо нього,

встановив:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою на указане вище судове рішення щодо нього, перевіривши яку на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її необхідно залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції. При цьому такі вимоги повинні відповідати положенням ст. 436 цього Кодексу.

Статтею 436 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги. Відповідно до її змісту, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:

- залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення;

- скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;

- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;

- змінити судове рішення.

У касаційній скарзі засуджений просить вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2023 року скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, водночас у скарзі не зазначено, яке рішення має ухвалити Касаційний кримінальний суд за результатом перегляду рішення апеляційного суду, постановленого щодо вироку Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2023 року.

Таким чином, зазначені засудженим вимоги до суду касаційної інстанції не узгоджуються з приписами ст. 436 КПК у взаємозв`язку з положеннями ст. 424 цього Кодексу.

Разом з тим, за умови, якщо особа, яка звертається з касаційною скаргою, висуває вимогу про скасування судових рішень та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, то у такому разі касаційна скарга має містити відповідне обґрунтування в аспекті положень ст. 415 КПК, тобто обґрунтування щодо тих порушень кримінального процесуального закону, які б відповідно до указаної норми КПК слугували підставою для призначення нового розгляду саме у суді першої інстанції та не можуть бути виправлені апеляційним судом, проте такого обґрунтування засудженим в касаційній скарзі не наведено.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК в касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, під час перевірки доводів, наведених у касаційній скарзі, керується фактичними обставинами, встановленими місцевим та апеляційним судами, та, відповідно до приписів ст. 433 КПК, перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

У касаційній скарзі засуджений стверджує про невідповідність призначеного судом апеляційної інстанції покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі через суворість.

Відповідно до приписів ст. 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке би мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Проте касаційна скарга не містить обґрунтування явної невідповідності призначеного судом за ч. 3 ст. 305 Кримінального кодексу України (далі - КК) покарання, яке призначене у мінімальному розмірі, визначеному в санкції цієї норми КК, та в ній відсутні мотиви до спростування висновків судів попередніх інстанцій в цій частині.

Серед іншого, засуджений стверджує, що у цьому провадженні безпідставно не враховано обставин, які, на його переконання, пом`якшують покарання, як то визнання ним вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, натомість не обґрунтовує яких саме порушень норм кримінального та кримінального процесуального закону припустився суд, оцінюючи матеріали кримінального провадження та докази, які би такі обставини могли підтвердити чи спростувати, враховуючи, що суд першої інстанції не встановив обставин, які пом`якшують покарання.

Також у касаційній скарзі засуджений наполягає на наявності підстав для застосування до нього при призначенні покарання положень ст. 69 КК, а також звільнення від відбування покарання з випробуванням в порядку ст. 75 цього Кодексу.

За усталеною судовою практикою підставою для застосування приписів ст. 69 КК є встановлена судом сукупність обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, де для застосування її положень достатньо встановити принаймні дві обставини, що пом`якшують покарання, за умови, що одна із них істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Таким чином, в касаційній скарзі має бути наведене обґрунтування не тільки щодо обставин, які пом`якшують покарання, а й зазначено про те, яка із встановлених судом обставин істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину, проте такого обґрунтування в касаційній скарзі не наведено. Виходячи з того, що судами попередніх інстанцій не встановлено обставин, які пом`якшують покарання, доречно посилатися на докази, які підтверджують вимоги касаційної скарги, проте отримали неправильну оцінку судами попередніх інстанцій та навести спростування їх висновків.

Що стосується доводів про наявність підстав до звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з встановленням іспитового строку, то про передбачені ст. 75 КК підстави і умови для звільнення особи від відбування покарання в касаційній скарзі також не вказано, як і не зазначено про те, яких порушень в цій частині допустили суди попередніх інстанцій.

Суд звертає увагу, що предметом перевірки суду касаційної інстанції, відповідно до положень ч. 1 ст. 424 КПК, окрім вироків суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, є й судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначеного судового рішення суду першої інстанції.

До касаційної скарги засуджений додає копію ухвали Київського апеляційного суду від 20 серпня 2025 року, постановленої за результатом перегляду вироку Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2023 року, однак про те, чи були питання, наведені у його касаційній скарзі, предметом перевірки суду апеляційної інстанції та яких порушень, з огляду на положення статей 404, 405 КПК, цей суд припустився, у касаційній скарзі не йдеться.

Крім того, до касаційної скарги не долучено копії оскарженого ним вироку Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2023 року, як того вимагає ч. 5 ст. 427 КПК.

З огляду на те, що відповідно до приписів ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, викладене вище перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу було подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, котра подала касаційну скаргу.

Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.

Керуючись ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2023 року щодо нього залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги - п`ятнадцять днів із дня її отримання.

Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3