Справа № 750/990/22
Провадження № 1-кп/750/19/25
У Х В А Л А

23 жовтня 2025 року Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

представника потерпілих ОСОБА_5

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7

перекладача ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши в судовому засіданні клопотання прокурора про продовження застосування обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Деснянського районного суду міста Чернігова перебуває кримінальне провадження, по обвинуваченню ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Чернігова від 27.08.2025 відносно обвинуваченого ОСОБА_9 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У зв`язку з закінченням строку тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою, який закінчується 24 жовтня 2025 року, прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку дії обраного запобіжного заходу обвинувачену, мотивуючи клопотання тим, що обвинувачений ОСОБА_11 порушив умови попереднього обраного йому запобіжного заходу у вигляді застави, як альтернативи тримання під вартою, а саме після внесення застави та звільнення з під варти, останній 19.03.2022 року перетнув Державний кордон України та з того часу на територію України не повертався, у зв`язку з чим був оголошений в міжнародний розшук, а тому перебуваючи на волі, він може продовжувати переховуватись від суду. Також обвинуваченому достеменно відоме місце проживання свідків та потерпілих, а тому перебуваючи на волі, останній може чинити тиск на даних осіб, з метою зміни показів на свою користь та уникнення покарання.

Прокурор в судовому засіданні підтримав своє клопотання та просив його задовольнити з наведених в ньому підстав.

Потерпілі та їх представник також підтримали клопотання прокурора та просили його задовольнити.

Обвинувачений та його захисник заперечували щодо задоволення клопотання прокурора та просили обрати інший запобіжний захід, а саме домашній арешт, а в разі продовження тримання під вартою, застосувати заставу.

Заслухавши доводи прокурора, обвинуваченого, його захисника, думку представника потерпілих та перевіривши матеріали клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Особливість запобіжних заходів полягає у тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що обвинувачений зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

Крім того, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення дійсно не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

А тому, враховуючи тяжкість інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_10 кримінального правопорушення, з огляду на наявність та продовження існування заявлених у клопотанні прокурора ризиків, які обґрунтовують тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою, суд приходить до висновку про необхідність продовження строку дії обраного запобіжного заходу.

При цьому суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та не зможе запобігти вказаним ризикам.

Відповідна позиція міститься і в практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки право підозрюваного/обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства рішення № 11036/03 від 18.03.2008 у справі «Ладен проти Польщі» (Laden v. Poland).

Також, оскільки стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 в даному кримінальному провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з можливістю внесення застави, яку останній вніс та після цього порушив умови її застосування, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, суд не вбачає підстав для визначення повторного розміру застави.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 194, 197, 331 КПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою в ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» до 19 грудня 2025 року.

Судовий розгляд відкласти на 12 год. 00 хв. 30 жовтня 2025 року.

На ухвалу, протягом 5 днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду, а обвинуваченим в той же самий строк з моменту отримання ним копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1