КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №370/115/24 Головуючий в І інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/4091/2025 Суддя - доповідач - ОСОБА_2
Ухвала

Іменем України

09 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження №0000206 від 15.11.2023 за апеляційною скаргою заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Макарівського районного суду Київської області від 11 березня 2025 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, неодруженого, тимчасово не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- вироком Макарівського районного суду Київської області від 12.06.2023 за ч. 1 ст.190 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 200 годин,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, -

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

Вироком Макарівського районного суду Київської області від 11 березня 2025 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, і призначено йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк один рік.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом повного приєднання до покарання за цим вироком, невідбутої частини покарання призначеного за вироком Макарівського районного суду Київської області від 12.06.2023, остаточне покарання ОСОБА_7 призначено у виді пробаційного нагляду строком 1 (один) рік 22 (двадцять два) дня.

На підставі ст. 59-1 КК України покладено на ОСОБА_7 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно вироку суду, 12.06.2023 ОСОБА_7 Макарівським районним судом Київської області засуджено за ч. 1 ст. 190 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт строком 200 годин, у зв`язку з чим 08 вересня 2023 року ОСОБА_7 взятий на облік Бучанським районним відділом №3 філії Державної установи «Центр пробацїї» у м. Києві та Київській області як засуджений.

20.09.2023 року засуджений ОСОБА_7 під розпис був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, а також йому були роз`яснені правові наслідки за ухилення від відбування покарання та що вважається ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт, згідно ст. 40 КВК України, а саме: систематичне невиконання встановлених обов`язків, порушення порядку та умов відбування покарання, а також притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, які були вчинені після письмового попередження; невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин, а також допущення більше двох порушень трудової дисципліни протягом місяця, поява на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння.

Того ж дня, Бучанським районним відділом №3 філії державної установи «Центр пробацїї» у м. Києві та Київській області ОСОБА_7 вручено направлення до Плахтянського старостинського округу Макарівської селищної ради Київської області для відбування покарання у вигляді 200 годин громадських робіт на території с. Плахтянка Бучанського району Київської області, згідно якого він повинен був приступити до роботи з 21.09.2023 року.

Приступивши до відбування покарання, 21.09.2023 ОСОБА_7 ознайомлено з графіком виходу на роботу та проведено відповідний інструктаж.

Разом з тим, свій обов`язок по виконанню покарання у виді громадських робіт ОСОБА_7 не виконав, а саме не вийшов для відбування громадських робіт без поважних причин 25.09.2023, 26.09.2023, 28.09.2023 та 29.09.2023, з 02 по 06.10.2023, з 09.10.2023 по 13.10.2023, з 16.10.2023 по 20.10.2023 та 23.10.2023 року, за що йому було винесено офіційне застереження у виді письмового попередження про притягнення до кримінальної відповідальності у разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання.

Однак обвинувачений ОСОБА_7 , належних висновків не зробив, діючи умисно, з метою ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, з мотивів ігнорування обов`язку щодо виконання покарання, допустив невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин, а саме, не з`явився для відпрацювання громадських робіт 25.10.2023, 26.10.2023, 27.10.2023 року, 08.11.2023, 09.11.2023 року, а також з 13.11.2023 та 14.11.2023, всього не відбувши 178 годин громадських робіт.

Не погоджуючись з вироком суду, заступник керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Макарівського районного суду Київської області від 11.03.2025 стосовно ОСОБА_10 змінити в частині остаточно призначеного покарання за сукупністю вироків у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом повного приєднання до покарання, призначеного цим вироком, невідбутої частини покарання призначеного за вироком Макарівського районного суду Київської області від 12.06.2023, призначити ОСОБА_10 остаточне покарання у виді 1 року 21 дня пробаційного нагляду. В решті вирок суду залишити без змін.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що у ч. 1 ст. 71 КК України зазначено, що якщо засуджений після постановления вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

При цьому, при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи із співвідношення, встановленого правилами ст. 72 КК України, однак аналізом вказаної правової норми встановлено, що прямого співвідношення покарань у виді громадських робіт та пробаційного нагляду законодавцем не передбачено.

Разом із тим, Верховний Суд в своїй постанові від 03.12.2024 (справа №335/1211/23) зазначив, що таке співвідношення може бути проведено лише опосередковано через інші види покарань двома способами: за допомогою комплексного використання положень п.п. г), а1) п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, відповідно до яких 1 дню позбавлення волі відповідають 2 дні пробаційного нагляду та 8 годин громадських робіт, а отже 1 дню пробаційного нагляду відповідають 4 години громадських робіт; з використанням положень п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 72 КК України, згідно з якими 1 дню обмеження волі або арешту відповідають 8 годин громадських робіт, при цьому 1 дню обмеження волі також відповідає 1 день пробаційного нагляду, а отже 1 дню пробаційного нагляду відповідають 8 годин громадських робіт.

Вбачається, що другий спосіб є більш сприятливим для засудженого виходячи з того, що унаслідок його застосування в засуджених залишається менший строк невідбутого покарання, яке підлягає приєднанню за сукупністю вироків до покарання, призначеного за нові злочини.

При цьому, суди під час ухвалення рішень керуються принципом in dubio pro tributario (пріоритет із найбільш сприятливим для особи тлумаченням норми права), який прийнято розуміти так: у разі якщо норма закону дозволяє неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків особи у її взаєминах із державою, тлумачення такого закону здійснюється на користь особи, що також підтвердила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 06.11.2018 (справа №812/292/18), зазначивши, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

Таким чином слідує, що при складанні покарань, зокрема, у виді громадських робіт та пробаційного нагляду, за відсутності чітко встановленого законодавцем порядку, суди повинні застосовувати менш обтяжливий спосіб та обраховувати їх у співвідношенні 1 день пробаційного нагляду дорівнює 8 годинам громадських робіт.

Як зазначає апелянт, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_10 раніше засуджений вироком Макарівського районного суду Київської області від 12.06.2023 за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт, з яких відбув лише 25 годин, невідбута частина на момент ухвалення оскаржуваного вироку Макарівського районного суду Київської області від 11.03.2025 склала 175 годин громадських робіт.

Шляхом математичних обрахунків встановлено, що 175 годин громадських робіт дорівнюють 21,875 дні пробаційного нагляду, а тому при його повному складанні з іншою частиною покарання у виді пробаційного нагляду, розмір остаточного призначеного покарання за сукупністю вироків буде визначений за допомогою дробового числа, що суперечить вимогам Кримінального кодексу України, зокрема ст. ст. 59-1, 65, 73 КК України.

Враховуючи викладене, апелянт зазначає, що суд може визначити остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом часткового або повного приєднання, приєднавши частину покарання від 1 до 21 дня пробаційного нагляду.

Отже, на думку апелянта, з тексту оскаржуваного вироку Макарівського районного суду Київської області від 11.03.2025 вбачається, що судом застосовано вірний спосіб співвідношення покарань у виді громадських робіт та пробаційного нагляду, однак неправильно застосовано принцип округлення десяткових дробів, внаслідок чого суд першої інстанції невірно застосував принцип повного приєднання та призначив остаточне покарання у виді 1 року 22 днів пробаційного нагляду, чим застосував закон, який не підлягає застосуванню, та не призначив остаточне покарання шляхом часткового або повного приєднання, із визначенням остаточного покарання від 1 року 1 дня до 1 року 21 дня пробаційного нагляду, чим не застосував закон, який підлягає застосуванню, а отже неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Обвинувачений ОСОБА_10 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду, у судове засідання не прибув, про поважність причин своєї відсутності не повідомив, а тому, відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України апеляційна скарга розглядається без участі обвинуваченого, явка якого не є обов`язкова.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно із ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Фактичні обставини справи, кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 та його винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України учасниками судового провадження не оспорюються, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції, у відповідності зі ст. 404 КПК України ,рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора з приводу неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, в частині остаточного призначення покарання, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, ОСОБА_7 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст. 389 КК України, будучи засудженим вироком Макарівського районного суду Київської області від 12.06.2023 року за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 200 годин.

На момент вчинення нового кримінального правопорушення, за який ОСОБА_7 засуджено в цьому кримінальному провадженні, за попереднім вироком суду залишалась не відбута частина покарання, яка складає 175 годин громадських робіт, відповідно суд першої інстанції вирішив приєднати до призначеного за даним вироком покарання невідбуту частину покарання за попереднім вироком в повному обсязі.

Згідно із положеннями ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно із ч.1 ст.72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідає вісім годин громадських робіт та два дні пробаційного нагляду, а відповідно до п.п. 4,5 ч.1 ст. 72 КК України одному дню обмеження волі відповідають вісім годин громадських робіт та один день пробаційного нагляду.

Таким чином, виходячи із розрахунку, визначеному положеннями п.п. 4, 5 ч.1 ст.72 КК України, який є більш сприятливим для обвинуваченого, невідбуте ОСОБА_10 покарання за вироком Макарівського районного суду Київської області від 12.06.2023 у виді 175 годин громадських робіт відповідає 21,875 дню пробаційного нагляду (175 годин громадських робіт / 8 годин громадських робіт = 21, 875 днів пробаційного нагляду).

Однак, суд першої інстанції, призначаючи остаточне покарання ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні за сукупністю вироків, із застосуванням положень 71, 72 КК України, невірно застосував принцип повного приєднання та призначив обвинуваченому покарання, яке перевищує невідбуту частину покарання за попереднім вироком, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

А тому, при визначенні обвинуваченому ОСОБА_7 остаточного покарання на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, з урахуванням вимог п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 72 КК України, необхідно застосувати принцип часткового приєднання (оскільки повністю неможливо приєднати) та до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Макарівського районного суду Київської області від 12.06.2023, остаточно призначивши покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік 21 день.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України однією з підстав для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.

Відповідно до вимог п.4 ч. 1ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, а вирок суду першої інстанції змінити в частині призначення остаточного покарання на підставі ст. 71 КК України.

Керуючись ст. 376, ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Вирок Макарівського районного суду Київської області від 11 березня 2025 року у кримінальному провадженні №0000206 від 15.11.2023 щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст. 389 КК України - змінити в частині призначення остаточного покарання на підставі ст. 71 КК України.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за оскаржуваним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Макарівського районного суду Київської області від 12.06.2023, та визначити остаточне покарання ОСОБА_7 у виді пробаційного нагляду строком 1 (один) рік 21 (двадцять один) день.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

__________ _______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3