ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2026 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника (відеоконференція) ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 серпня 2025 року в кримінальному провадженні №0002644 від 01.07.2024 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, із середньою повною освітою, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 серпня 2025 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України і призначено йому покарання у виді 1 року позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно вироку районного суду, 30 червня 2024 року приблизно о 21 годині 50 хвилин водій ОСОБА_7 , не маючи посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорії «А» та достатніх навиків в керуванні мотоциклом, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим заздалегідь позбавив себе можливості правильно оцінювати дорожню обстановку і координувати власні дії, керуючи мотоциклом марки «Lifan», моделі «LF175-

ЄУНСС: 727/13825/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_10

НП: 11-кп/822/27/26 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

10E», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Заставнянській в м. Чернівці Чернівецького району Чернівецької області, наближаючись до нерегульованого перехрестя вулиць Лозівської та Топорівська в м. Чернівці, не врахувавши в повній мірі дорожню обстановку з тим, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, проявивши самовпевненість у своїх діях, та неправильно застосувавши прийоми керування транспортним засобом, маючи об`єктивну можливість вчасно виявити перешкоду для руху, допустив зіткнення із транспортним засобом марки «Volkswagen», моделі «Polo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керування водія ОСОБА_11 , який рухався в попутному напрямку та мав намір здійснити маневр повороту ліворуч на вул. Топорівську.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажирка мотоцикла ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження у виді, а саме: садна в ділянці лівого ліктьового суглобу, правої стопи, обоз кистей, закритий, поперечний перелом середньої третини правої стегнової кістки зі зміщенням відламків, які згідно з висновком експерта Чернівецького обласного бюро судово-медичної експертизи № 515мд від 25.07.2024 відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі що призвели до тривалого розладу здоров`я.

В даній дорожньо-транспортній обстановці в діях водія ОСОБА_7 вбачається невідповідність вимогам п. 10.1, 12.3, 14.6 (а) Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_7 скоїв у результаті порушення та невиконання вимог п. 10.1, 12.3, 14.6 (а) Правил дорожнього руху України, які безпосередньо перебувають у причинному зв`язку з наслідками, а також, п. 1.5, 2.1, 2.3 (б), (д), 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, які лише сприяли порушенню вищевказаних правил встановлених «Правилами дорожнього руху» України, затверджених постановою Кабінету міністрів України за № 1306 від 10.10.2001 та ведених в дію з 01.01.2002, які вимагають від водія:

- п. 1.5 Правил дорожнього руху України, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб неповинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

-п. 2.1 Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

-п. 2.3 Правил дорожнього руху України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цім засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

-п. 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

- п. 10.1 Правил дорожнього руху України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

- п. 12.3 Правил дорожнього руху України, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

- п. 14.6 Правил дорожнього руху України, обгін заборонено: а) на перехресті.

На вказаний вирок надійшла апеляційна скарга захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , в якій захисник не погоджується із оскаржуваним вироком в частині призначеного ОСОБА_7 покарання.

Вважає, що у районного суду були підстави для застосування вимог ст.ст. 69, 75 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 .

Стверджує, що ОСОБА_7 повністю відшкодував матеріальну та моральну шкоду потерпілій ОСОБА_8 , потерпіла не має жодних претензій та просила суворо не карати, не позбавляти волі ОСОБА_7 .

Вказує, що ОСОБА_7 під час ДТП отримав травму правої руки внаслідок чого рука втратила свої функції.

Звертає увагу на те, шо ОСОБА_7 повністю визнав вину, щиро розкаявся у вчиненому та шкодує.

Просить змінити оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання, застосувати щодо ОСОБА_7 вимог ст.ст. 69, 75 КК України та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Заслухавши доповідь судді, яка виклала суть вироку та вимоги апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 , які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_5 , яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, думку потерпілої ОСОБА_8 , яка не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження з підстав наведених в апеляційній скарзі та обговоривши наведені у ній доводи, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки, апелянт не оспорює доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 колегія суддів керуючись ст.404 КПК України, не наводить доказів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оспорюються в апеляційній скарзі.

Крім цього, як було встановлено колегією суддів з матеріалів даного кримінального провадження, за згодою учасників процесу, у відповідності до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, районним судом визнано недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, також судом роз`яснено учасникам судового провадження, в тому числі і обвинуваченому, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Перевіряючи вирок районного суду в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 щодо необхідності призначення обвинуваченому покарання із застосуванням вимог ст.ст. 69, 75 КК України, є безпідставними виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання, судом повинні враховуватись ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання у відповідності до вимог ст.ст. 66, 67 КК України.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Районний суд при винесенні вироку, зазначених вимог закону дотримався в повній мірі, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Зокрема районний суд врахував, що вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів.

Враховано особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше не судимий.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 районний суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

Враховуючи зазначені обставини, районний суд не вбачав підстав для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 вимог ст.ст. 69, 75 КК України.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком районного суду, оскільки призначене покарання за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 і попередження нових кримінальних правопорушень, відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

У поданій апеляційній скарзі захисник посилається на необхідність призначення обвинуваченому покарання із застосуванням вимог ст.ст. 69, 75 КК України.

Згідно ст. 69 КК за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу.

Встановлені районним судом обставини, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_7 злочину, та не можуть бути підставою для застосування щодо нього вимоги ст. 69 КК України.

Думка потерпілої, яка просила суворо не карати ОСОБА_7 також не є підставою для застосування вимог ст. 69 КК України.

Крім того, відповідно до ст. 69 КК України, суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст. 63 КК України, позбавлення волі встановлюється на строк від одного до п`ятнадцяти років, за винятком випадків, передбачених Загальною частиною цього Кодексу.

У даному випадку, районний суд призначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в його мінімальній межі, визначеній ч.2 ст. 63 КК України, та із врахуванням вимог ст. 69 КК України, суд позбавлений можливості призначити менший розмір покарання для такого виду покарання.

Згідно ч.1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відтак, вимогами ст. 75 КК України встановлено заборону для застосування цієї норми у випадку вчинення порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України, а саме порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, щодо нього не можуть бути застосовані вимоги ст. 75 КК України.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції врахував обставини справи та наслідки вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі покарання обставини та думку потерпілої, а тому покарання у мінімальній межі інкримінованої санкції у виді 1 року позбавлення волі, яке слід відбути реально, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння нових злочинів.

Вирок районного суду щодо ОСОБА_7 є належно мотивованим, обґрунтованим, законним, а тому відсутні правові підстави для його зміни чи скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 серпня 2025 року щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 286-1 КК України без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3

"Копія. Згідно з оригіналом."

Суддя - доповідач _________________ ОСОБА_1

(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

27.01.2026 року

(дата засвідчення копії)