УХВАЛА

29 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 314/2874/17

провадження № 51-3399 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 29 травня 2025 року щодо останнього,

установив:

Вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 червня 2024 року, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк десять років.

Запорізький апеляційний суд, розглянувши апеляційні скарги засудженого та захисника ОСОБА_5 , залишив їх без задоволення, а апеляційну скаргу прокурора - задовольнив частково.

Змінив вирок суду в частині призначеного покарання. За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, призначив засудженому покарання у виді позбавлення волі на строк десять років. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначив остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк десять років із зарахуванням відбутого покарання за попереднім вироком у строк покарання. В іншій частині вирок залишив рішення без зміни.

Не погоджуючись із ухвалою апеляційного суду, засуджений оскаржив її в касаційному порядку.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що цю скаргу слід залишити без руху та встановити засудженому строк для усунення недоліків, з огляду на таке.

За змістом п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Посилаючись на незаконність судових рішень особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої вимоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 438 КПК України, при вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції керується ст. 412-414 цього Кодексу.

Також, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України, у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Такі вимоги мають відповідати повноваженням суду касаційної інстанції передбаченим ст. 436 КПК України.

Касаційна скарга засудженого не відповідає цим положенням процесуального закону.

У касаційній скарзі засуджений порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду, проте на обґрунтування своїх вимог зазначає про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та наводить доводи, що стосуються оцінки доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Тобто, касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Ці обставини належать до предмету перевірки суду апеляційної інстанції в межах вимог апеляційних скарг.

Хоча у прохальній частині касаційної скарги засуджений просить скасувати ухвалу апеляційного суду, проте за наслідками касаційного розгляду зазначає про необхідність призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Наявність вказаних суперечностей унеможливлює відкриття касаційного провадження за цією скаргою.

Відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК України, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення.

Враховуючи наведене, касаційну скаргу засудженого належить залишити без руху, встановивши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.

При повторному зверненні до суду касаційної інстанції необхідно підтвердити, що не пропущено цей строк.

Керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 29 травня 2025 року щодо останнього залишити без руху, встановивши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення вказаних у ній недоліків.

У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3