Кримінальне провадження№1-кп/760/208/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2024 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

учасників кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

та захисника - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, яке внесене до ЄРДР 20.09.2016 за №0002461, по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Сімферополь АР Крим, громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України,

в с т а н о в и в:

в судовому засіданні встановлено, що відповідно до заяви Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», текст якої схвалено постановою Верховної Ради України від 21.04.2015 № 337-УІІІ, збройна агресія Російської Федерації проти України розпочалася 20.02.2014, коли були зафіксовані перші випадки порушення Збройними Силами Російської Федерації всупереч міжнародно-правовим зобов`язанням Російської Федерації порядку перетину державного кордону України в районі Керченської протоки та використання нею своїх військових формувань, дислокованих у Криму. 27.02.2014 збройні підрозділи спеціального призначення Головного розвідувального управління Генерального штабу Збройних Сил Російської Федерації захопили будівлі Ради міністрів та Верховної Ради АР Крим. Президент Російської Федерації, порушуючи як міжнародне право, так і чинну українсько-російську договірно-правову базу, звернувся до Ради Федерації Федеральних зборів Російської Федерації, яка своєю постановою від 01.03.2014, протиправно легалізуючи ці порушення, надала згоду на використання на території України Збройних Сил Російської Федерації. Як наслідок, це призвело до збройного захоплення і воєнної окупації невід`ємної частини України - АР Крим та м. Севастополя. Нелегітимно сформована в умовах російської воєнної окупації виконавча влада АР Крим 16.03.2014 провела псевдореферендум про входження АР Крим та м. Севастополя до складу Російської Федерації. Сумнівні результати «референдуму» не були визнані жодною країною світу, крім Російської Федерації. Це підтверджується Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН 68/262 від 27.03.2014 «Територіальна цілісність України».17.03.2014 Верховна Рада АР Крим була розпущена постановою Верховної Ради України, всупереч цьому проголосила Крим незалежною державою. 18.03.2014 самозвані представники АР Крим та м. Севастополя підписали з Президентом Російської Федерації Путіним «Договір про прийняття до Російської Федерації Республіки Крим і створення у складі Російської Федерації нових суб`єктів». У такий протиправний спосіб відбулася незаконне вторгнення Російської Федерації та незаконна анексія частини території України.

Приведені факти свідчать про активну підривну діяльність Російської Федерації та її федеральних органів, яка виражається в окупації території України, що триває до теперішнього часу.

Продовжуючи підривну діяльність проти України, військовослужбовці, співробітники спецслужб, правоохоронних органів та інших органів державної влади Російської Федерації утворили на окупованій території України федеральні органи державної влади, місцевого самоврядування, правоохоронні органи та судову систему з метою становлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю української влади на півострові.

Так, статтею 9 Федерального конституційного закону «Про прийняття в Російську Федерацію Республіки Крим і утворення у складі Російської Федерації нових суб`єктів - Республіки Крим і міста федерального значення Севастополя» створено суди Російської Федерації на території Криму та Севастополя.

Під час зазначених подій ОСОБА_5 , будучи громадянкою України, мешканкою АР Крим, з власної ініціативи вирішила надати допомогу в проведенні підривної діяльності Російської Федерації проти України.

Зокрема, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення державної зради, ОСОБА_5 , займаючи посаду судді Залізничного районного суду м. Сімферополя АР Крим (призначена Указом Президента України №1308/2005 від 22.09.2005 суддею Залізничного районного суду м. Сімферополя АР Крим), маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для зрозуміння факту окупації Російською Федерацією території АР Крим та м. Севастополя, усвідомлення проведення активної підривної діяльності проти України представниками спецслужб, правоохоронних та інших органів державної влади Російської Федерації, бажаючи допомогти в проведенні цієї підривної діяльності та зробити свій особистий внесок в утворення та функціонування в АР Крим та м. Севастополі системи органів державної влади Російської Федерації, у тому числі судової, з метою становлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю української влади на півострові, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, порушуючи присягу судді, діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітетові та територіальній цілісності України упродовж березня - грудня 2014 року, перебуваючи за місцем розташування Залізничного районного суду м. Сімферополя АР Крим по вул. Хромченка, 6-А, у м. Сімферополь АР Крим, діючи в інтересах Російської Федерації, використовуючи теоретичні знання і практичні навики, отримані в Україні, продовжила здійснювати правосуддя на підставі ч. 5 ст. 9 «Федерального Конституційного Закону» Російської Федерації № 6-ФКЗ «Про прийняття в Російську Федерацію Республіки Крим та утворення в складі Російської Федерації нових суб`єктів Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя» до створення та початку діяльності на зазначених окупованих територіях України судів Російської Федерації з винесенням рішень за російським матеріальним та процесуальним правом як суддя незаконно створених на тимчасово окупованій території України судових органів Російської Федерації, чим забезпечив посилення тимчасової окупації півострова Крим та функціонування незаконно створеної судової системи країни-агресора.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, упродовж березня - листопада 2014 року, суддя Залізничного районного суду м. Сімферополя АР Крим громадянка України ОСОБА_5 , будучи на території АР Крим, з метою мати можливість продовжити надавати допомогу іноземній державі, а саме Російській Федерації, у проведенні підривної діяльності проти України, забезпечити подальшу окупацію території АР Крим, свідомо та умисно підготувала та подала до Вищої кваліфікаційної колегії суддів Російської Федерації особисту заяву про рекомендацію на вакантну посаду заступника голови Залізничного районного суду м. Сімферополя АР Крим незаконно створеної Республіки Крим як суб`єкта Російської Федерації та необхідний пакет документів, передбачений ч. 6 ст. 5 Закону Російської Федерації «Про статус суддів в Російській Федерації». Після цього ОСОБА_5 прийняла участь у проведенні конкурсу на заміщення вказаної посади судді Російської Федерації на окупованій території АР Крим і подала наступні документи: копію документу, що посвідчує особу претендента як громадянина Російської Федерації; копію документу підтверджуючого отримання вищої юридичної освіти; копію трудової книжки, інших документів, підтверджуючих трудову діяльність; власноруч заповнені та підписані анкету, яка містить біографічні відомості та відомості про доходи; про майно, яке належить їй на праві власності та обов`язків майнового характеру, а також відомості про доходи подружжя та неповнолітніх дітей претендента; про майно, яке належить їм на праві власності та обов`язків майнового характеру подружжя та неповнолітніх дітей претендента, підтвердивши особисту згоду сприяти виконанню функцій представника судової влади країни, яка окупувала АР Крим.

Внаслідок зазначених свідомих та умисних дій ОСОБА_5 , спрямованих на спричинення шкоди суверенітетові та територіальній цілісною України, які виразились у наданні допомоги державним органам Російської Федерації у проведенні підривної діяльності проти України та продовженні окупації частини її території, тобто державної зради, за результатами проведеного державними органами Російської Федерації конкурсу Указом Президента Російської Федерації від 19.12.2014 № 786 діючого суддю судової влади України, громадянку України ОСОБА_5 , призначено на посаду заступника голови Залізничного районного суду м. Сімферополя Республіки Крим Російської Федерації на окупованій території АР Крим, яка продовжила здійснення правосуддя вже як заступник голови Залізничного районного суду м. Сімферополя Республіки Крим Російської Федерації.

Своїми діями, які виразилися у забезпеченні діяльності на окупованій території України органу судової влади як невід`ємної частини федеральних органів влади Російської Федерації, що в свою чергу призводить до зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю української влади на півострові, завдяки чому окупація триває, ОСОБА_5 вчинила державну зраду.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.111 КК України, тобто діяння, умисно вчинене громадянкою України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, а саме: надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Відповідною ухвалою суду було постановлено рішення здійснювати спеціальне судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України, суддею одноособово. Повістки про виклик обвинуваченої ОСОБА_5 у судові засідання, а також інформація про процесуальні документи надсилались та публікувались відповідно до вимог ст. 323 КПК України. Таким чином суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_5 , яка в свою чергу повинна була знати про розпочате кримінальне провадження відносно неї, від здійснення свого права предстати перед українським судом за діяння вчинені на території суверенної України, юрисдикцію якої обвинувачена над собою не визнає, та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчать про її наміри від ухилення від кримінальної відповідальності.

У той же час, ухилення обвинуваченої ОСОБА_5 від правосуддя суд оцінює як реалізацію останньою її невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості. Водночас, це кримінальне провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисника, який був забезпечений державою з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в місті Києві.

Судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченої ОСОБА_5 , відповідно до вимог КПК України, яка показань суду не надала, та будь-яких клопотань від останньої на адресу суду також не надходило, як і від її захисника.

Відповідно до ст.4 Конституції України в Україні існує єдине громадянство.

Нормами Закону України «Про громадянство України» визначено підстави і порядок набуття та припинення громадянства України. Зокрема, ст.2 зазначеного Закону встановлено, що законодавство України про громадянство ґрунтується на таких принципах: в Україні існує єдине громадянство та якщо громадянин України набув громадянство іншої держави, то у правових відносинах з Україною визнається лише громадянином України; неможливості позбавлення громадянина України громадянства України; визнання права громадянина України на зміну громадянства; збереження громадянства України незалежно від місця проживання.

Статтями 17-20 Закону України «Про громадянство України» передбачено, що громадянство України припиняється внаслідок виходу з громадянства України за клопотанням громадянина України та втрати громадянства України внаслідок добровільного набуття повнолітнім громадянином України громадянства іншої держави.

При цьому, вихід з громадянства України допускається, якщо особа набула громадянство іншої держави або отримала документ, виданий уповноваженими органами іншої держави, про те, що громадянин України набуде його громадянство, якщо вийде з громадянства України та не допускається, якщо особі в Україні повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Добровільним набуттям громадянства іншої держави вважаються всі випадки, коли громадянин України для набуття громадянства іншої держави повинен був звертатися із заявою чи клопотанням про таке набуття відповідно до порядку, встановленого національним законодавством держави, громадянство якої набуто. Датою припинення громадянства України у всіх випадках є дата видання відповідного Указу Президента України.

Громадянин України, який подав заяву про вихід з громадянства України або щодо якого оформляється втрата громадянства, до видання указу Президента України про припинення громадянства України, користується всіма правами і несе всі обов`язки громадянина України.

Згідно зі ст.5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» примусове автоматичне набуття громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території, громадянства р/ф, не визнається Україною і не є підставою для втрати громадянства України.

Таким чином, ОСОБА_5 є суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ст.111 КК України, та залишається громадянкою України по теперішній час, незалежно від місця її проживання, а фактичне набуття нею громадянства рф не впливає на зміст її правових відносин з Україною, за якими вона визнається лише громадянкою України.

На підтвердження винуватості ОСОБА_5 у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України, стороною обвинувачення надані та досліджені судом письмові докази:

- протокол огляду інтернет-видань від 02.02.2015, відповідно до якого проведено огляд інформації, яка міститься на інтернет-сайтах, посилання на які є у заяві ОСОБА_6 про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 109, ст. 110, ст. 110-2 КК України;

- протокол огляду від 07.04.2015 офіційного сайту президента російської федерації, яким встановлено, що указом президента російської федерації «о назначении судей федеральных судов» від 19.12.2014 № 786 ОСОБА_5 призначено на посаду заступника голови Залізничного районного суду

м. Сімферополя Республіки Крим росiйської федерації;

- протокол огляду від 08.04.2015 офіційного сайту президента російської федерації, яким встановлено, що федеральним конституційним законом російської федерації від 21.03.2014 № 6-ФКЗ «О принятии в российскую федерацию Республики Крым и образование в составе российской федерации новых субъектов - Республики Крым и города федерального значения Севастополя" незаконно приєднано до країни-агресора рф територію України - Автономну Республіку Крим та місто Севастополь, та встановлено що федеральним законом російської федерації від 23.06.2014 № 154-Ф3 «О создании судов российской федерации на териториях Республики Крым и города Севастополя и о внесении изминений в отдельные законодательные акты российской федерации» незаконно створено на території Автономної Республіки Крим «Феодосійський міський суд Республіки Крим».;

- лист Української Гельсінської Спілки з прав людини від 31.07.2015 з додатками: «постановою» від 12.03.2015, «ухвалою» від 02.11.2015, «доручення про проведення окремих процесуальних дій» від 02.11.2015 російською мовою та на підставі російського законодавства, підписаними «суддею» незаконно створеного Залізничного районного суду м. Сімферополя Республіки Крим росiйської федерації ОСОБА_5 ;

- постанову про приєднання до кримінального провадження речового доказу від 05.05.2017;

- протокол огляду від 05.05.2017 документів, що надійшли до Генеральної прокуратури України від Української Гельсінської Спілки з прав людини що підтверджує здійснення правосуддя ОСОБА_5 на тимчасово окупованій території АР Крим;

- протокол огляду від 08.05.2017 офіційного сайту Залізничного районного суду м. Сімферополя Республіки Крим р/ф, яким встановлено, що ОСОБА_5 будучи «суддею» незаконно створеного суду виносила судові рішення іменем російської федерації та керувалася законодавством країни-агресора;

- заяву народного депутата України ОСОБА_6 про кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст.109,110,110-2 КК України, відповідно до яких останній повідомляє Генерального прокурора України про обставини ймовірного вчинення кримінального правопорушення суддями на тимчасово окупованій території АР Крим;

- повідомлення Голови ВККС України про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.111 КК України, відповідно до якого останній повідомляє Генерального прокурора України про те, що ОСОБА_5 здійснює правосуддя іменем російської федерації без припинення статусу судді відповідно до законів України, що є порушенням присяги судді та містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.111 КК України, а тому просить внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування;

- Указ Президента України від 22.09.2005 про призначення строком на п`ять років на посаду судді Залізничного районного суд м. Сімферополя Автономної Республіки Крим ОСОБА_5 ;

- інформацію Вищої ради юстиції від 12.01.2015 № 112/0/9-15, відповідно до якої заява судді Залізничного районного суд м. Сімферополя Автономної Республіки Крим ОСОБА_5 про звільнення з посади не надходила;

- інформацію Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 16.02.2015

№ 18-2153/15, відповідно до якої заява судді Залізничного районного суду

м. Сімферополя Автономної Республіки Крим ОСОБА_5 про переведення до інших судів на території України не надходила;

- рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 10.11.2015

№ 3009/дп-15, відповідно до якого рекомендовано Вищій раді юстиції розглянути питання про звільнення судді Залізничного районного суду

м. Сімферополя Автономної Республіки Крим ОСОБА_5 з підстав, передбачених пунктом 5 частини 5 статті 126 Конституції України, а саме порушення суддею присяги;

- рішення Вищої ради юстиції від 24.12.2015 № 1206/о/15-15, відповідно до якого вирішено внести подання Верховній Раді України про звільнення за порушення присяги судді Залізничного районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим ОСОБА_5 ;

- постанову Верховної Ради України «Про звільнення суддів» від 19.04.2016 №1209-VIII, в якій вказано, що відповідно до пункту 5 частини п`ятої статті 126 Конституції України звільнено з посади у зв`язку з порушенням присяги судді - суддю Залізничного районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим ОСОБА_5 ;

- лист Адміністрації Президента України від 28.09.2016 № 03-01/3021 на № 26/3-33326-15 від 02.09.2016, відповідно до якого ОСОБА_5 не зверталася із клопотанням про вихід із громадянства України.

З наданих доказів убачається, що ОСОБА_5 , обіймаючи посаду судді Звлізничного районного суду м. Сімферополя на окупованій території АР Крим, здійснювала «правосуддя» на підставі законодавства р/ф та ухвалювала рішення у справах, де сторонами провадження були громадяни України, що у сукупністю з дослідженими вище доказами свідчить про те, що обвинувачена надавала допомогу державним органам рф у проведенні підривної діяльності проти України, таким чином спричинила шкоду суверенітетові та територіальній цілісності України.

Здійснення ОСОБА_5 конкретних дій від імені рф свідчить, що обвинувачена забезпечувала становлення та зміцнення окупаційної влади рф з метою недопущення контролю української влади на території АР Крим.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч.1 ст.337 КПК, у межах висунутого обвинувачення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ, наданий стороною обвинувачення, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає зазначені докази належними, допустимими, достовірними та у сукупності достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України, поза розумним сумнівом.

Захисник в судовому засіданні вважав надані прокурором докази винуватості ОСОБА_5 у пред`явленому їй обвинуваченні необґрунтованими.

Вислухавши сторони суд приходить до наступного.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_5 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення та дані про її особу.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченої, відповідно до ст.ст.66,67 КК України, судом не встановлено.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.111 КК України (в редакції Законів № 1183-VII від 08 квітня 2014 року та № 1689-VII від 07 жовтня 2014 року), оскільки саме таке основне покарання, на думку суду, буде справедливим та необхідним.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 59 КК України (в редакції Закону № 1689-VII від 07 жовтня 2014 року) конфіскація майна встановлюється не тільки за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також і за злочини проти основ національної безпеки України незалежно від ступеня їх тяжкості. Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, його тривалість, а також дані про особу обвинуваченої, яка на час вчинення нею злочину мала високий статус носія судової влади, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 додаткове покарання у виді конфіскації всього належного їй майна.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 323, ст. ст. 368, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією всього належного їй майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 обраховувати з моменту фактичного звернення вироку до виконання.

Арешт накладений слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва від 27.07.2015 у зв`язку з необхідністю виконання додаткового покарання у виді конфіскації майна відносно ОСОБА_5 - залишити без змін.

Речові докази залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Інформацію про ухвалений вирок опублікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження на офіційному веб-сайті суду.

Головуючий: ОСОБА_1