Справа №760/9099/25 1-кп/760/2924/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.10.2025 м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі Солом`янського районного суду міста Києва, обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000008, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.03.2025 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красне, Бахмацького району, Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України,

за участю сторін та учасників кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

представника власників майна ОСОБА_9 , ОСОБА_10 - адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

І. Історія провадження.

02.04.2025 до Солом`янського районного суду міста Києва з Київської міської прокуратури надійшов обвинувальний акт у у кримінальному провадженні № 0000008, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 березня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України.

Вказаний обвинувальний акт надійшов з угодою про визнання винуватості від 28.03.2025, укладеною між підозрюваним ОСОБА_3 , в присутності захисника - адвоката ОСОБА_7 та прокурором в кримінальному провадженні - прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Київської міської прокуратури ОСОБА_6 .

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.04.2025 головуючим суддею визначено ОСОБА_1 .

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 від 04.04.2025 призначено підготовче судове засідання, в якому неодноразово за клопотанням сторін оголошувалался перерва.

II. Формулювання обвинувачення та стаття закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.

Відповідно до частини 1 статті 128 Господарського кодексу України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його, як підприємця без статусу юридичної особи, відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 1 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» визначено, що державна реєстрація базується на такому основному принципі, як обов`язковість державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі.

Частиною 1 статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального» від 19.12.1995 № 481/95-ВР (у редакції чинній на момент вчинення правопорушення) передбачено, що оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії. Роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності: виробництво і торгівля спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, і пальним, зберігання пального, яка ліцензується відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

На підставі ліцензії на право оптової торгiвлi пальним за наявності місць оптової торгiвлi пальним та/або ліцензії на право роздрібної торгiвлi пальним:

може здійснюватися діяльність з оптової або роздрібної торгівлі та зберігання пального виключно з місць оптової/роздрібної торгівлі, які зазначені у отриманій таким суб`єктом господарювання ліцензії на здійснення такої діяльності та використовуються ліцензіатом на правах власності або користування;

не може здійснюватися діяльність, яка передбачає зберігання та/або продаж такого пального з місць оптової або роздрібної торгiвлi місць зберігання, які належать або використовуються за відповідними договорами іншими суб`єктами господарювання.

Відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема Зaкoнy Укрaїни «Прo дeржавнe рeгулювaння вирoбництвa і oбігy спиртy eтилoвoгo, кoньячнoгo і плoдoвoгo, aлкoгoльних нaпoїв, тютюнoвих вирoбів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пaльнoгo» незаконно виготовлені підакцизні товари заборонені для вільного обігу на території України.

Так, підакцизні товари - це товари за кодами згідно з УКТ ЗЕД, на які Податковим Кодексом встановлено ставки акцизного податку.

Відповідно до норм статті 215.1 Податкового кодексу України до підакцизних товарів відноситься пальне, у тому числі товари (продукція), що використовуються як пальне для заправлення транспортних засобів, обладнання або пристроїв з двигунами внутрішнього згорання із запалюванням від стиснення, з двигунам внутрішнього згорання з іскровим запалюванням та ін.

Про такі норми чинного законодавства ОСОБА_3 був обізнаний, однак, не зважаючи на це, бажаючи отримати дохід та збагатитися незаконним способом, вирішив вчинити кримінальне правопорушення з корисливих мотивів, пов`язане із незаконним обігом підакцизних товарів, всупереч встановленому законодавством України порядку здійснення підприємницької діяльності.

Так, ОСОБА_3 , не будучи зареєстрованим як суб`єкт господарювання відповідно до вимог ст. 55 Господарського кодексу України, у порушення вимог чинного законодавства України, п.п. 11, п. 1, п. 3 ст. 212, п. 1 ст. 213, п. 1, 2, 3 ст. 215, ст. 228, ст. 230 Податкового кодексу України, ст. ст. 1, 9, 10, 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», що визначає порядок виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, діючи умисно, порушуючи вимоги законодавства України про обіг підакцизних товарів, посягаючи на суспільні відносини у сфері державного регулювання, оподаткування та формування прибуткової частини державного бюджету, реалізовуючи власний злочинний намір на отримання доходів за рахунок засобів, здобутих в результаті зайняття незаконним видом діяльності, вирішив здійснити незаконне придбання з метою збуту а також зберігання з цією метою незаконно виготовленого пального, за наступних обставин.

ТОВ «ОІЛ СИНТЕЗ» () на підставі договору суборенди №07/09-24 від 07.09.2024 взяло у тимчасову платне користування у ТОВ «ТАД ЕНЕРДЖІ» () комплекс АЗС, що включає в себе: будівлю операторського комплексу площею 12,7 м2, паливні резервуари №№ I-VI, пожежозахисну стіну, паливороздавальні колонки №№ 1,2, які розташовані за адресою: м. Київ, просп. Валерія Лобановського, буд. 10.

З метою забезпечення схоронності відповідного майна, ТОВ «ОІЛ СИНТЕЗ» () 07.09.2024 року укладено з ОСОБА_3 договір №2/24-ст на надання послуг з охорони.

Під час виконання ОСОБА_3 відповідного договору, у вересні 2024 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), останній отримав від невстановленої в ході досудового розслідування особи на ім`я « ОСОБА_11 » пропозицію здійснювати реалізацію незаконно виготовленого пального з використанням потужностей АЗС, розташованої за адресою: м. Київ, просп. Валерія Лобановського, 10.

Переслідуючи мету власного збагачення, ОСОБА_3 , достовірно знаючи про незаконність походження пального, яке не мало відповідних документів щодо його виробництва та сертифікації, не будучи зареєстрованим як суб`єкт господарювання та не маючи передбачених чинними нормативно-правовими актами дозвільних документів, достовірно знаючи про те, що придбання з метою збуту, зберігання з метою збуту незаконно виготовлених підакцизних товарів, у тому числі палива, є кримінально караним діянням, - погодився на пропозицію «Андрія» та домовився з останнім щодо здійснення реалізації пального.

Надалі, у вересні 2024 року (більш точної дати під час досудового розслідування не встановлено), відповідно до усної домовленості між ОСОБА_3 та невстановленою особою на ім`я « ОСОБА_11 », на територію, обладнану під АЗС, за адресою: м. Київ, просп. Валерія Лобановського, буд. 10, за допомогою транспортного засобу, належного невстановленій особі, поза встановленими законодавством процедурами контролю та обліку підакцизних товарів, здійснено поставку пального, легальність походження якого документально не підтверджувалося, з метою його зберігання для подальшого збуту.

В свою чергу, ОСОБА_3 , переслідуючи мету особистого збагачення, у порушення податкового законодавства та законодавства щодо державного регулювання виробництва і обігу пального, не будучи суб`єктом господарювання та без реєстрації як платник акцизного податку, не маючи спеціального дозволу (ліцензії) на право роздрібної торгівлі пальним, будучи обізнаним про факт незаконного виготовлення відповідного пального, забезпечив його зливання до резервуарів, розташованих за адресою: м. Київ, просп. Валерія Лобановського, буд. 10, де здійснював незаконне зберігання останнього з метою подальшого збуту.

22.11.2024 в ході проведення обшуку у приміщеннях АЗС, що розташована за адресою: м. Київ, просп. Валерія Лобановського, буд. 10, у наявних на ній ємностях виявлено та у подальшому вилучено: дизельне паливо у загальній кількості 11506 л., всього 9400 кг.; бензин у загальній кількості 4900 кг.

Таким чином, ОСОБА_3 , всупереч положень Податкового кодексу України, Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального» від 19.12.1995 року за № 481/95-ВР, із змінами і доповненнями та Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 2 березня 2015 року № 222-VIII, діючи за вищевказаних обставин, вчинив незаконне придбання з метою збуту, а також зберігання з цією ж метою незаконно виготовлених підакцизних товарів, а саме бензину автомобільного.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у незаконному придбанні з метою збуту, а також зебріганні з цією метою незаконно виготовлених піакцизних товарів - пального.

III. Відомості про укладену між прокурором та обвинуваченим угоду про визнання винуватості.

28.03.2025 між підозрюваним ОСОБА_3 , в присутності захисника - адвоката ОСОБА_7 та прокурором в кримінальному провадженні - прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Київської міської прокуратури ОСОБА_6 укладено угоду про визнання винуватості.

В угоді наведено формулювання підозри та правову кваліфікацію дій ОСОБА_3 із зазначенням статті Закону України про кримінальну відповідальність, що є тотожними до наведених в обвинувальному акті.

Також в угоді про визнання винуватості зазначено такі істотні обставини, передбачені ст. 470 КПК України, які враховані прокурором при вирішенні питання про її укладення.

Під час досудового розслідування ОСОБА_3 щиро покаявся, що виразилося у беззаперечному визнані своєї вини у незаконному придбані з метою збуту, а також зберігання з цією ж метою незаконно виготовленого пального, дав своїм діям належну оцінку та готовий нести відповідальність передбачену законом.

Також, ОСОБА_3 активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, шляхом надання допомоги Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у м. Києві у встановленні обставин, які мають істотне значення для його розкриття.

При укладенні зазначеної угоди, узгодженні вид та міра покарання ОСОБА_3 , а саме: за ч. 1 ст. 204 КК України у вигляді штрафу в розмірі 5 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 85 000 гривень, з конфіскацією та знищенням незаконно виготовлених товарів.

ІV. Позиції учасників судового провадження.

Прокурор у судовому засіданні зазначив про відповідність умов угоди про визнання винуватості вимогам законодавства і просив затвердити її. Підтвердив добровільність укладання угоди сторонами.

За твердженням сторони обвинувачення, умовами угоди не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, а виконання взятих на себе за угодою зобов`язань підозрюваним не є неможливим для нього.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні підтвердив, що усвідомлює суть висунутого йому обвинувачення, беззаперечно визнає вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, не заперечує фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті і в угоді про визнання винуватості. Підтвердив, що укладання угоди про визнання винуватості носить добровільний характер, а виконання взятих на себе за угодою зобов`язань є реальним. Скарги на дії, рішення чи бездіяльність слідчих і прокурорів під час досудового розслідування відсутні, жодного примусу, спрямованого на укладання угоди, з боку сторони обвинувачення або інших осіб, не було.

Зазначив, що обізнаний про вид та розмір покарання, яке йому буде призначено у випадку затвердження угоди, погоджується на нього, а також підтвердив, що усвідомлює правові наслідки призначення такого покарання.

Також обвинувачений підтвердив що цілком розуміє наявність у нього права на повний судовий розгляд, у якому прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачують; права мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; права допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення; права подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

Підтвердив розуміння наслідків укладення та затвердження угоди, визначених у статті 473 КПК України, а також наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.

Просив суд затвердити угоду про визнання винуватості.

Захисник ОСОБА_3 підтримав угоду про визнання винуватості, наголосив на тому, що її укладення є добровільним актом усіх сторін. Підтвердив, що захисник залучений до процесу укладання угоди з моменту ініціювання, він пояснив обвинуваченому істотні умови угоди та наслідки її укладання. Правову кваліфікацію діяння ОСОБА_3 не оспорює, жодних скарг на дії слідчих та прокурорів під час досудового розслідування не має.

V. Мотиви, з яких cуд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам законодавства при ухваленні вироку, а також положення законодавства, якими він керувався.

При вирішенні питання про затвердження угоди суд має встановити, що укладена сторонами угода відповідає вимогам законодавства і відсутні підстави для відмови в її затвердженні.

Дослідивши зміст угоди про визнання винуватості, заслухавши думки прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд дійшов таких висновків.

V.І. Щодо відповідності умов угоди вимогам КПК України та КК України.

Відповідно до частини 2 статті 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією)

Санкція частини 1 статті 204 КК України, інкримінованої ОСОБА_3 , передбачає покарання у виді штрафу від п`яти тисяч до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією та знищенням незаконно виготовлених товарів.

За таких обставин в частині інкримінованого діяння укладення прокурором угоди про визнання винуватості з підозрюваним ОСОБА_3 не суперечить вимогам частини 2 статті 469 КПК України та пункту 1 частини 4 статті 469 КПК України щодо тяжкості кримінального правопорушення та умов, за яких може бути укладена угода.

Пунктом 9 частини 2 статті 52 КПК України передбачено, що у разі укладення угоди про визнання винуватості участь захисника є обов`язковою та забезпечується з моменту ініціювання укладення угоди.

Судом встановлено, що угода між прокурором та підозрюваним ОСОБА_3 складена та підписана присутності його захисника - адвоката ОСОБА_7 , про що свідчить підпис останнього на тексті угоди. Крім того, в судовому засіданні сторони підтвердили участь захисника з моменту ініціювання угоди.

Вимоги до змісту угоди про визнання винуватості закріплені у статті 472 КПК України. Суд встановив, що угода про визнання винуватості відповідає формальним і змістовним вимогам, оскільки містить усі необхідні реквізити та обставини. Вона містить формулювання підозри, правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Сформульована в угоді підозра відображає істотні фактичні обставини, які є тотожними викладу обставин в обвинувальному акті і підтверджені в судовому засіданні обвинуваченим.

Суд встановив, що правова кваліфікація діяння обвинуваченим є правильною, що з`ясовано та підтверджено у судовому засіданні. Кримінально-правова оцінка суспільно-небезпечних дій обвинуваченого, викладена в угоді, в цілому відповідає ознакам, встановленим у нормах кримінального закону.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив кожну із обставин кримінального правопорушення, у вчиненні яких він обвиунвачується, та які викладені в угоді та обвинувальному акті. У присутності захисника визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні погодилися з кваліфікацією діянь, зазначеними в обвинувальному акті та угоді.

В угоді про визнання винуватості, зазначені обставини, які враховані прокурором при вирішенні питання про її укладення, зокрема, характер і тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження з метою захисту осіб, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Відтак невідповідності умов угоди вимогам КПК України та КК України суд не встановив.

V.ІІ. Щодо відповідності умов угоди інтересам суспільства.

Відповідно до пункту 2 частини 7 статті 474 КПК України суд відмовляє у затвердженні угоди у разі невідповідності її умов інтересам суспільства.

Під суспільним інтересом у кримінальному процесі розуміють певні вигоди для всього суспільства, без задоволення яких неможливо забезпечити його всебічний, стабільний та демократичний розвиток. Вони визнані державою, забезпечені правом, а їх задоволення є гарантією існування і розвитку суспільства вцілому. У кримінальному провадженні суспільний інтерес загалом виражений в його завданнях, визначених статті 2 КПК України, та полягає у захисті особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. З урахуванням комплексності і неоднорідності завдань кримінального провадження, оцінюючи суспільний інтерес, суд має встановити баланс між зацікавленістю обвинуваченого отримати м`якше покарання та запитом суспільства отримати від обвинуваченого щось на заміну такому пом`якшенню.

Укладення угоди в цій категорії справ за рахунок зменшення процесуального навантаження на сторону обвинувачення і зміщення акцентів на інші провадження сприятиме запобіганню, виявленню чи припиненню більшої кількості кримінальних правопорушень.

Також у випадку постановлення судом рішення на підставі угоди про визнання винуватості, умовами укладення якої є добровільність та беззастережне визнання особою своєї винуватості, значно прискорить і судовий розгляд. Адже обвинувачений не заперечує фактичних обставин кримінального правопорушення та їх юридичної оцінки. З юридичною оцінкою діянь також погоджується захисник. Укладення і затвердження угоди при дотриманні встановлених законом умов має наслідком скорочення часу судового розгляду справи, економію державних ресурсів і особистих ресурсів учасників провадження, зменшення навантаження на прокуратуру, адвокатуру та суди, в яких вивільнюється час і ресурс на виконання своїх завдань і функцій.

Затвердження угоди забезпечить притягнення обвинуваченого до відповідальності за вчинення кримінального правопорушення і його виправлення. Зазначене сприятиме формуванню у обвинуваченого і інших членів суспільства антикримінальної правосвідомості та усвідомлення невідворотності відповідальності за вчинені правопорушення.

З огляду на беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості вбачається недоцільним застосовування загального порядку кримінального провадження.

У свою чергу, характер та тяжкість інкримінованого обвинуваченому злочину, його особи та ставлення до вчиненого, активне сприяння судовому розгляду вказує на його бажання виправитись. Виправлення особи, що вчинила злочин, також відповідає суспільному інтересу, адже покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами (частина 2 статті 50 КК України).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відповідність угоди про визнання винуватості суспільному інтересу.

V.ІІІ. Щодо порушення умовами угоди прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб.

Відповідно до пункту 3 частини 7 статті 474 КПК України під час перевірки угоди на відповідність вимогам законодавства суд також перевіряє чи не порушують умови угоди права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Дослідивши зміст угоди про визнання винуватості, заслухавши пояснення сторін та учасників кримінального провадження, суд встановив, що умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Умови угоди не є невиправдано обтяжливими для жодної із сторін кримінального провадження.

V.ІV. Щодо добровільності укладення угоди.

Відповідно до пункту 4 частини 7 статті 474 КПК України при вирішенні питання про наявність підстав для затвердження угоди суд має переконатися, що укладення угоди є добровільним. Будь-який примус зі сторони обвинувачення або третіх осіб, спрямований на укладення угоди, або інші обставини, які викликають сумнів у добровільності угоди, зумовлює відмову у її затвердженні судом.

Обвинувачений ОСОБА_3 , а також його захисник у судовому засіданні підтвердили добровільність укладення угоди про визнання винуватості та спільну узгодженість усіх викладених у ній умов. Зазначили про відсутність зі сторони прокурора примусу, погроз, насильства, обіцянок чи впливу будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Жодних скарг на дії, рішення чи бездіяльність слідчих та прокурорів під час досудового розслідування, а також «претензій» до захисника в процесі здійснення захисту, обвинувачений не має.

Прокурор також вказав на спільну узгодженість усіх викладених в угоді умов, підтвердивши добровільність їх укладення зі сторони обвинувачення.

З огляду на зазначене, а також відсутність будь-яких обставин, які б свідчили про укладення угоди сторонами під будь-яким впливом, суд дійшов висновку, що їх укладення носить добровільний характер та не суперечить бажанню та волі сторін.

V.V. Щодо можливості виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.

Пункт 5 частини 4 статті 474 КПК України зобов`язує cуд перевірити угоду на предмет можливості виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.

За змістом угоди підозрюваний ОСОБА_3 зобов`язався беззастережно визнати свою винуватість в обсязі висунутого обвинувачення під час судового провадження. У судовому засіданні обвинуваченим підтверджено обставини, викладені в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості, надав відповідні показання щодо себе, визнав свою винуватість та щиро розкаявся, усвідомлює вид та розмір узгодженого за угодою покарання.

На підставі викладеного, cуд дійшов висновку про можливість виконання взятих обвинуваченим на себе за угодою зобов`язань.

V.VІ. Щодо відповідності умов угоди вимогам закону в частині призначення покарання.

За приписами статті 472 КПК України суттєвою умовою, яку має містити угода про визнання винуватості, є узгоджене сторонами угоди покарання. Відтак суд має перевірити узгоджене між прокурором та обвинуваченою покарання на предмет відповідності вимогам закону.

Частина 1 статті 65 КК України передбачає, що суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Санкція частини 1 статті 204 КК України, інкримінованої ОСОБА_3 передбачає покарання у виді штрафу від п`яти тисяч до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією та знищенням незаконно виготовлених товарів.

ОСОБА_3 раніше не судимий, офіційно одружений.

Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК Українии пом`якшують покарання є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність матеріальної шкоди заподіяної внаслідок вчинення інкримінованого кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Сторони узгодили ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 204 КК України у вигляді штрафу в розмірі 5 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 85 000 гривень, з конфіскацією та знищенням незаконно виготовлених товарів.

Частиною 5 статті 65 КК України передбачено, що у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Відтак, оскільки умови угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та підозрюваним, за участю захисника, її форма та зміст відповідають вимогам КПК, КК України, враховуючи вищезазначені обставини та дані про обвинуваченого в сукупності з пом`якшуючими обставинами, відсутністю обтяжуючих обставин, суд вважає, необхідним затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджене покарання за ч. 1 ст. 204 КК України у вигляді штрафу в розмірі 5 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 85 000 гривень, з конфіскацією та знищенням незаконно виготовлених товарів.

На думку суду, узгоджене сторонами покарання за своїм видом та розміром відповідає характеру тяжкості вчиненого діяння та особі обвинуваченого, а також загальним засадам призначення покарання, встановленим законом України про кримінальну відповідальність, і здатне забезпечити досягнення мети призначення покарання.

VІІ. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку на підставі угоди.

Цивільний позов у цьому кримінальному провадженні відсутній.

Відповідно до ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів.

Відтак, з обвинуваченого підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експертів за проведення експертизи в кримінальному провадженні: судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № 12400 від 25.12.2024 в сумі 15 145 (п`ятнадцять тисяч сто сорок п`ять) грн. 60 (шістдесят) коп.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Арешт в кримінальному провадженні не накладався.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувався.

Питання про долю речових доказів вирішити у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 174, 314, 368, 371, 373-376, 469, 472, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 28.03.2025, укладену між прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за участі захисника ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000008 від 28.03.2025.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України.

Призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 28.03.2025 покарання у вигляді штрафу в розмірі 5 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 85 000 (вісімдесят п`ять тисяч )гривень 00 копійок, з конфіскацією та знищенням незаконно виготовлених товарів.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не застосовувався.

Стягнути з ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави витрати за проведення:

- судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № 12400 від 25.12.2024 в сумі 15 145 (п`ятнадцять тисяч сто сорок п`ять ) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- паливно-роздавальну колонку з написом "Газ" з двома заправочними пістолетами без ідентифікуючих ознак, паливно-роздавальну колонку з написами "ДП", "92", "95", марки "Wayne" із шістьма заправочними пістолетами, сатціонарний заправщик газу (наземний резервуар) із написом "ССЗГ-9.9 ГТРС"- повернути власнику ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

- дизельне паливо з резервуара № 1 у загальній кількості 11506 л., всього 9400 кг. - повернути власнику ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

- невідому речовину із характерним запахом бензину із резурвуару № 4 у загальній кількості 4900 кг.- конфіскувати та знищити.

- чорнові записи щодо збуту пального на 28 аркушах - залишити при матеріалах кримінального провадження.

- зразки рідини з характерним запахом дизельного палива : №1.2, який поміщено до сейф-пакету № 67707758; №1.3, який поміщено до сейф-пакету № 6773233 - знищити.

- зразки рідини з характерним запахом бензину: №2.2, який поміщено до сейф-пакету № 6773234; №2.3, який поміщено до сейф-пакету № 6773232 - знищити.

- зразки рідини з характерним запахом бензину: №3.2, який поміщено до сейф-пакету № 6773235; №3.3, з характерним запахом бензину, який поміщено до сейф-пакету № 6773231 - знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Солом`янський районний суд міста Києва до Київського апеляційного суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно з положеннями статті 476 КПК України у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1