Справа №203/6985/25
Провадження №1-кс/0203/4311/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Міністерства юстиції України на постанову старшого слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_3 від 21 вересня 2022 року про закриття кримінального провадження №0000713,

у с т а н о в и в:

1. 29 вересня 2025 року заявник через систему «Електронний суд» звернувся до суду зі скаргою на постанову старшого слідчого третього СВ (з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_3 від 21.09.2022 про закриття кримінального провадження №0000713. Заявлені вимоги, зокрема, обґрунтовані тим, що слідчим 21.09.2022 було ухвалено постанову про закриття вказаного кримінального провадження на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), попри те, що він не виконав необхідних слідчих та процесуальних дій. Заявник просить суд скасувати постанову про закриття кримінального провадження (а.с.а.с. 1 5).

2. Представник заявника до суду повторно не з`явився, звернувшись із заявою про розгляд справи за його відсутності.

3. Слідчий до суду також не з`явився, надав матеріали кримінального провадження.

4. Вивчивши матеріали справи, а також матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку про те, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

5. Судом встановлено, що у провадженні третього СВ (з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, перебувало кримінальне провадження №0000713, відкрите за повідомленням Міністерства юстиції України за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 367 Кримінального кодексу України.

6. 21 вересня 2022 року постановою старшого слідчого третього СВ (з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_3 кримінальне провадження було закрито на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 КПК відсутність складу кримінального правопорушення.

7. Згідно з частиною 3 статті 306 КПК розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

8. При цьому норми КПК не визначають порядку розгляду таких скарг у випадках неявки до суду їх ініціаторів.

9. Разом з цим аналіз другого речення частини 3 статті 306 КПК у логічному зв`язку з рештою зазначеної норми абсолютно свідчить про те, що відсутність у судовому засіданні особи, яка подала скаргу, її захисника, представника є перешкодою для розгляду скарги.

10. За правилами, встановленими статтею 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини від 04.11.1950 (далі Конвенція), кожній фізичній або юридичній особі гарантоване право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у яких вона є стороною.

11. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

12. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, у тому числі й процесуальні заборони і обмеження, метою яких є недопущення перетворення судового розгляду у безладний процес.

13. Таким чином, небажання заявника брати участь у розгляді ініційованої ним же скарги суд сприймає як законну підставу для залишення її без задоволення.

14. Відмовляючи у задоволенні заявленої у справі скарги, суд також вважає за необхідне звернути увагу заявника на недотримання ним принципу добросовісності.

15. Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, №15123/03, §45, 06.12.2007).

16. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004).

17. Добросовісність це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

18. У цій справі суд вважає за можливе застосувати доктрину «venire contra factum proprium» (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

19. Очевидно, що дії заявника, який звернувся до суду зі скаргою, а згодом попри імперативний характер частини 3 статті 306 КПК проігнорував судові засідання, суперечать одна одній і містять ознаки недобросовісності.

20. Суд зважає на неможливість вирішення справи в іншій спосіб (зокрема, повернення скарги), оскільки відповідної правової підстави, передбаченої частиною 2 статті 304 КПК, у справі не встановлено.

21. Крім того, суд не вбачає й підстав для подальшого відкладення розгляду справи, оскільки таке відкладення потягне істотне порушення строків, визначених частиною 2 статті 306 КПК.

22. Суд також звертає увагу заявника на свідоме нехтування ним інституту розгляду справ у режимі відеоконференції (у разі неможливості з`явитися до суду).

23. Крім того, частиною 3 статті 110, частини 4 статті 284 КПК визначено, що про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор ухвалює постанову.

24. За приписами пункту 2 частини 1 статті 284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність складу кримінального правопорушення.

25. Відповідно до пункту 2 частини 5 статті 110 КПК постанова слідчого, прокурора, у тому числі складається з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для ухвалення постанови; мотиви ухвалення постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

26. Згідно з частиною 5 статті 38 КПК орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

27. Судом встановлено, що слідчим цілком дотримано приписи приведених норм. Ухвалена ним постанова є докладним, логічним за своєю конструкцією актом, що містить аналіз відомостей, що стали підставою для закриття кримінального провадження.

28. При цьому суд також зважає на те, що заявник, який ініціював кримінальне провадження і об`єктивно мав відповідні процесуальні важелі впливати на провадження, протягом усього часу досудового розслідування не вчинив жодної дії, яка б свідчила про його інтерес до слідства; до слідчого або прокурора не з`являвся, з клопотаннями про ознайомлення з матеріалами провадження, забезпечення доказів не звертався.

29. На думку суду, викладене у сукупності свідчить про законність оскарженої у справі постанови.

30. Керуючись статтями 303, 306, 307, 369 372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Скаргу Міністерства юстиції України на постанову старшого слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_3 від 21 вересня 2022 року про закриття кримінального провадження №0000713 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1