Справа № 991/3/26
Провадження № 1-кс/991/3/26
УХВАЛА

про відмову у задоволенні скарги

5 січня 2026 рокумісто Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

особи, яка звернулася із скаргою, ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні його скаргу на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

(1) Зміст поданої скарги

02.01.2026 до суду надійшла зазначена скарга. З її змісту вбачається, що 22 грудня 2025 року ОСОБА_4 звернувся із заявою про вчинення кримінальних правопорушень до Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ), яка була отримана та зареєстрована НАБУ (вхідний № К-16656 від 25.12.2025).

Водночас станом на день подання цієї скарги відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) внесено не було, витяг з ЄРДР, відповідно, не надано та будь-яке повідомлення про виконання вимог ст. 214 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) відсутнє.

Зважаючи на викладене, останній просив визнати бездіяльність уповноважених осіб НАБУ щодо невнесення відомостей до ЄРДР протиправною, зобов`язати уповноважену службову особу НАБУ внести відомості до ЄРДР за його заявою, а також зобов`язати надати витяг з ЄРДР.

(2) Позиції учасників провадження

Особа, яка звернулася із скаргою - ОСОБА_4 , у судовому засіданні скаргу підтримав з підстав, у ній зазначених.

Представник особи, бездіяльність якої оскаржується, у судове засідання не прибув, про розгляд скарги повідомлявся належним чином.

Натомість від особи, уповноваженої представляти інтереси НАБУ в судах України, ОСОБА_5 надійшли письмові пояснення. Останній вказав, що заперечує проти задоволення такої скарги, вважаючи її безпідставною та необґрунтованою, зважаючи на таке.

Так, у згаданій заяві та скарзі не викладено об`єктивних даних, що можуть свідчити про вчинення корупційних та інших кримінальних правопорушень, віднесених до підслідності детективів Національного бюро. НАБУ повідомило заявника про результати розгляду його заяви листом 02.01.2026.

Окрім того, той наголосив, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні об`єктивні дані, що дійсно свідчать про ознаки конкретного кримінального правопорушення, реальність конкретної події злочину. Якщо таких даних у заявах чи повідомленнях немає, то вони не можуть вважатися такими, що мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Водночас він також зазначив, що ОСОБА_6 було проінформовано, що в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 172-4 - 172-9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (зокрема, порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів), службовими особами, за винятком тих, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, протоколи про адміністративні правопорушення відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 вказаного Кодексу мають право складати уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції. При цьому, уповноважені на те посадові особи Національного агентства з питань запобігання корупції мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення за статтями 172-4 -

172-9 вказаного Кодексу (в частині правопорушень, вчинених службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище). Крім того, правом вносити приписи про порушення вимог законодавства щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів згідно з пунктом 53 статті 12 Закону України «Про запобігання корупції» наділено Національне агентство з питань запобігання корупції.

З урахуванням вимог ч. 3 ст. 306 КПК, слідчий суддя вважає можливим здійснювати розгляд скарги за відсутністю представника особи, бездіяльність якої оскаржується, оскільки це не є перешкодою для її розгляду.

(3) Мотиви, з яких виходив слідчий суддя при вирішенні скарги

На досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК).

Чинний КПК закріплює такі процедуру початку досудового розслідування. Так, слідчий невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР (ч. 1 ст. 214 КПК).

Окрім цього, відповідно до п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК до ЄРДР, серед іншого, вносяться відомості про: короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

З аналізу вказаних норм вбачається обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення. При цьому, варто наголосити, що передбачена чинним КПК процедура внесення відомостей не свідчить, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, а передбачає те, що для перевірки відповідних підстав не потрібно проводити оцінку викладених у заяві відомостей, а необхідно перевірити зміст самої заяви.

Для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у заяві має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК України).

У випадку, якщо зі змісту заяви про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ній, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі заяви не мають вноситися до ЄРДР.

Разом з тим, стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання його завдань, зазначених в ст. 2 КПК і покликана, з одного боку, забезпечити рішуче оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого - виключити незаконне і необґрунтоване залучення осіб в сферу впливу кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів. Правове регулювання механізму кримінально-процесуальної діяльності не повинно давати можливість окремим особам зловживати своїми правами та використовувати його з метою, що суперечить суспільним потребам, зокрема, задля досягнення власних інтересів. Запобіжниками цьому, зокрема, є: встановлення кримінальної відповідальності за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення (стаття 383 КК України) та фільтр повідомлень про кримінальні правопорушення, що підлягають внесенню до ЄРДР, встановлений нормами самого КПК.

Реалізуючи функцію судового контролю, слідчий суддя дослідив подані особою, яка звернулася із скаргою, матеріали.

З їх змісту вбачається, що посадові особи Державної інспекції ядерного регулювання України (далі - ДІЯРУ) систематично вчиняють протиправні дії, пов`язані із штучним поширенням сфери державного регулювання у сфері використання ядерної енергії на діяльність, яка законом до неї не віднесена, а саме - діяльність з нерадіонуклідними джерелами іонізуючого випромінювання (рентгенівськими апаратами).

За твердженням заявника, практика незаконного ліцензування розпочалася орієнтовно у 2008 році. Окрім цього, той наголошував, що у 2016 році спробу уряду усунути подвійне ліцензування за дорученням віце-прем`єр-міністра України не було реалізовано через дії посадової особи МОЗ, яка, на його переконання, підготувала висновок на користь збереження повноважень ДІЯРУ, а після чого, обійняла посаду начальника управління, відповідального за ліцензування медичних джерел іонізуючого випромінювання в самій ДІЯРУ.

У зв`язку з викладеним, відбуваються затримки у введення в експлуатацію медичного обладнання, а заклади охорони здоров`я змушені витрачати значні кошти, пов`язані із підготовкою незаконних документів, які вимагає ДІЯРУ. Окрім цього, зазначені дії перешкоджають доступу пацієнтів до своєчасної діагностики.

Отож, у діях посадових осіб ДІЯРУ наявні ознаки вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364 Кримінального кодексу України (далі - КК), ч. 2 ст. 365-2 КК України, ст. 206 КК України, ст. 366 КК України.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя доходить висновку, що заява не містить конкретних фактичних відомостей та обставин, відомих заявнику, що вказували або могли б свідчити про вчинення тих злочинів, про які йдеться у ній.

Заявник у своїй заяві робить лише припущення, які ґрунтуються на його суб`єктивній оцінці, оскільки злочинність дій не підтверджується ніякими об`єктивними даними, ґрунтуються на абстрактних доводах та мають характер припущення про можливе існування певних обставин, а тому, підстав для ініціювання кримінального провадження та проведення досудового розслідування не вбачається.

Слідчий суддя звертає увагу, що внесення до ЄРДР відомостей щодо ймовірного вчинення злочинів в умовах, коли така інформація не може бути відповідним чином перевірена, не відповідає завданням кримінального законодавства та кримінального провадження. А тому, абстрактні відомості не є такими, що зумовлюють початок досудового розслідування, який в свою чергу розпочинається саме на підставі конкретних та достатніх фактів, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення.

У протилежному випадку, це б призвело до розпорошення обмежених сил і засобів правоохоронної системи держави на перевірку значної кількості безпідставних та абстрактних повідомлень про кримінальні правопорушення. Як наслідок, це б не дозволило концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь, що неминуче знизило б ефективність захисту особи, суспільства та держави від цих кримінальних правопорушень, ускладнило б охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, які зазнали шкоди від таких правопорушень. Зазначене не відповідає завданням кримінального провадження, які визначені у статті 2 КПК.

Отож, з урахуванням того, що у заяві не зазначено достатніх відомостей, які могли б свідчити про вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя доходить висновку, що подана скарга є необґрунтованою. Отже, вона не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, слідчий суддя постановив:

- відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду впродовж п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення п`ятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі її подання ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1