Вирок

Іменем України

12.12.2025 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у м. Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.11.2025 року за № 0000442, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Львова, розлученого, із середньою освітою, не працюючого, раніше судимого вироком Залізничного районного суду м. Львова від 26.06.2025 року за ч.1 ст.390-1 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 (два) роки, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Залізничного районного суду міста Львова від 12.05.2025 року у справі № 462/2230/25 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-8 КУпАП, а також постановою Залізничного районного суду міста Львова від 19.05.2025 року у справі № 462/2141/25 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 173-2, ч. 2 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-8 КУпАП.

Вказаними постановами ОСОБА_3 направлено до Департаменту соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації, що за адресою: м. Львів вул. Митрополита Андрея, 10, для проходження програми для кривдників, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», строком на три місяці.

21.07.2025 року Департаментом соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації ОСОБА_3 направлено для проходження програми для кривдників до Громадської організації «Осоння», яка знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 40.

16.10.2025 року ОСОБА_3 у приміщенні Громадської організації «Осоння» належним чином ознайомлено із індивідуальним планом проходження програми для кривдників, в тому числі йому роз`яснено, що за умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, передбачена кримінальна відповідальність відповідно до ст. 390-1 КК України, та повідомлено про те, що з 17.10.2025 року розпочинаються заняття «програми для кривдників» за адресою: м. Львів, вул. Генерала Чупринки 67.

Однак, ОСОБА_3 , достовірно знаючи про покладений на нього обов`язок проходити програму для кривдників, який встановлений постановами Залізничного районного суду міста Львова від 12.05.2025 року у справі № 462/2230/25 та від 19.05.2025 року у справі №462/2141/25, маючи реальну можливість проходити програму для кривдників, діючи умисно, з метою ухилення від її проходження та виконання вищезазначених постанов суду, без поважних причин, в обумовлені графіком дні, а саме 17.10.2025 року, 20.10.2025 року, 24.10.2025 року, 27.10.2025 року, 31.10.2025 року, 07.11.2025 року, 14.11.2025 року не з`явився за адресою: м. Львів, вул. Генерала Чупринки, 67, для проходження програми для кривдників до громадської організації «Осоння», відтак, умисно ухилився від проходження програми для кривдників.

Таким чином, ОСОБА_3 скоїв умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, тобто вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ст. 390-1 КК України.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 в порядку ст. 302 КПК України надійшов до суду 21.11.2025 року.

Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Зі змісту заяви обвинуваченого ОСОБА_3 , яка була складена в присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 , вбачається, що ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України, тобто в умисному ухиленні від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та надав свою згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Окрім цього, до обвинувального акта долучено матеріали досудового розслідування № 0000442, в яких наявні документи, що засвідчують беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості, зокрема, протокол допиту підозрюваного від 18.11.2025 року (кримінальне провадження, а.с.85-87).

Відповідно до частин 2, 3 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_3 , в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згідний з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням заяв та клопотань інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому, у відповідності до частини 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ст.390-1 КК України, а саме умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального проступку, які підтверджують обставини, встановлені судом.

ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ст.390-1 КК України як умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно зі ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Наявність обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд не встановив. При цьому, суд звертає увагу на те, що у справі відсутні підстави для врахування обвинуваченому ОСОБА_3 в якості пом`якшуючої обставини щирого каяття. Так, у постанові Верховного Суду від 15.11.2021 року у справі № 199/6365/19 (провадження № 51-3198км21) сформульовано висновок про те, що щире каяття це не формальна вказівка на визнання своєї вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні кримінального правопорушення повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження. Водночас у випадку ОСОБА_3 критична оцінка з боку останнього власних суспільно небезпечних дій відсутня, попри визнання обвинуваченим своєї вини, останній не засуджує власні дії, а навпаки, пояснює останні виключно своїм небажанням проходити програми для кривдників, що було визначено як обов`язок для обвинуваченого постановами суду у справах про адміністративні правопорушення, одночасно не висловлює будь-якого жалю з приводу цього, розкаяння чи усвідомлення протиправності вчиненого і не робить для себе з того, що скоєне, правильних висновків на майбутнє. Відповідно, за таких обставин щире каяття не може бути враховане ОСОБА_3 в якості обставини, що пом`якшує його покарання.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно представленого на розгляд суду обвинувального акта обвинуваченому не інкримінувалися.

Також суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, водночас з квітня 2010 року є підобліковим у лікаря-нарколога КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» з діагнозом: «розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів», не працює, раніше судимий вироком Залізничного районного суду м. Львова від 26.06.2025 року за ч.1 ст.390-1 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 (два) року, у зв`язку з чим з 01.10.2025 року перебуває на обліку Залізничного РВ філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області, нове кримінальне правопорушення вчинив, не відбувши покарання за попереднім вироком суду і незадовго після постановки його на облік в органі пробації, та бере до уваги спосіб життя обвинуваченого, який неодноразово, а саме 12.05.2025 року та 19.05.2025 року, постановами Залізничного районного суду м. Львова притягався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства стосовно своєї дружини, в тому числі у присутності малолітнього сина, і стосовно якого рішенням Залізничнонго районного суду м. Львова від 23.04.2025 року у зв`язку із вчиненням домашнього насильства строком на 6 місяців видано обмежувальний припис, який в подальшому порушено обвинуваченим, що стало підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності, а також відношення обвинуваченого до вчиненого, зокрема визнання ним своєї вини, ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, а саме його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення кримінального проступку: форму вини, мотив і мету, спосіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, його поведінку під час та після вчинення неправомірних дій, спрямованість таких дій стосовно власної дружини обвинуваченого і вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті 390-1 КК України у виді обмеження волі.

З огляду на вимоги ч.2 ст.65 КК України визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних проступків та злочинів.

При цьому, суд враховує, що відповідно до положень ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. У даному випадку, будучи засудженим вироком Залізничного районного суду м. Львова від 26.06.2025 року за ст.390-1 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 роки, ОСОБА_3 призначене йому за вказаним вироком суду покарання в повному обсязі ще не відбув. А тому, суд вважає за необхідне при визначенні остаточного покарання до покарання, призначеного обвинуваченому ОСОБА_3 за цим вироком, частково приєднати невідбуту останнім частину покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 26.06.2025 року. При цьому, підлягають застосуванню правила складання покарань, визначені п.5 ч.1 ст.72 КК України, відповідно до яких одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 під час досудового розслідування та протягом судового розгляду даного кримінального провадження не обирався і підстав для його обрання немає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

У справі відсутні процесуальні витрати.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Підстав для застосування правових приписів ст.174 КПК України немає.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376, 381-382 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного ОСОБА_3 покарання за новим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 26.06.2025 року та, з урахуванням правил ч.1 ст.72 КК України, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 2 (двох) років 1 (одного) місяця обмеження волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1