Справа № 158/3579/25
Провадження № 1-кп/0158/208/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2025 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Ківерці кримінальне провадження №0000621 від 27.09.2025 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Муравище Ківерцівського району Волинської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , одруженого, непрацюючого, з середньою освітою, раніше судимого вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 16.12.2024 за ч. 1 ст. 246 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17000 гривень), який сплачено 29.01.2025,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України, -

В С Т А Н О В И В

26.09.2025 ОСОБА_5 , маючи умисел на незаконну порубку дерев у лісах, взявши за місцем свого проживання бензопилу марки «Defender» та підводу кустарного виробництва, поїхав до лісового масиву, що розташований неподалік села Муравище, Луцького району, Волинської області.

В подальшому, 26.09.2025 орієнтовно о 12 год 30 хв ОСОБА_5 , перебуваючи в кварталі 31 виділі 12 Муравищанського лісництва Ківерцівського надлісництва філії «Поліський лісовий офіс» ДП «Ліси України», у лісах, які відносяться до території об`єкта природно заповідного фонду загальнозоологічного заказника місцевого значення «Зубр», продовжуючи реалізовувати свій кримінально - протиправний умисел, направлений на незаконну порубку дерев у лісах, в порушення вимог ст. 69 Лісового кодексу України, п. п. 2, 3 Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, п. 3 Порядку спеціального використання лісових ресурсів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2007 №761, без спеціального дозволу на використання лісових ресурсів - лісорубного квитка, виданого уповноваженим органом, повторно, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, за допомогою бензопили марки «Defender» зрізав до ступеня припинення росту 1 сухостійне дерево породи «вільха чорна», діаметром пня 34 см., та 1 сухостійне дерево породи «дуб звичайний», діаметром пня 18 см., відокремивши їх від кореня.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 за допомогою бензопили марки «Defender» розкрижував стовбури незаконно зрізаних дерев на колоди орієнтовною довжиною по 1,2 м кожна, завантажив їх на гужову підводу та почав рух по лісовій дорозі з місця порубки, а саме з кварталу 31 виділу 12 Муравищанського лісництва Ківерцівського надлісництва філії «Поліський лісовий офіс» ДП «Ліси України» в напрямку с. Муравище, однак був зупинений майстром лісу філії «Поліський лісовий офіс».

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 інтересам держави в особі Ківерцівської міської ради згідно з постановою Кабінету Міністрів України №575 від 10.05.2022 «Про затвердження спеціальних такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд» на загальну суму 49576,80 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю, з підстав викладених в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаюється, просить суворо не карати. Пред`явлений цивільний позов визнає. Вказав, що не мав можливості повністю відшкодувати завдану шкоду, у зв`язку із скрутним матеріальним становищем.

Представник потерпілої особи Ківерцівської міської ради, згідно поданої заяви, просить здійснювати судовий розгляд даного кримінального провадження у їх відсутності. Цивільний позов підтримують, просять його задовольнити.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 в повному обсязі, беззаперечно визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні за обставинами, наведеними у обвинувальному акті, беручи до уваги те, що інші учасники судового розгляду не оспорюють вказані обставини, і судом встановлено, що останні правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували щодо розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що своїми умисними протиправними діями, які виразилися у незаконній порубці дерев у лісах на території природно-заповідного фонду, незаконному перевезенні незаконно зрубаних дерев на території природно-заповідного фонду, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 246 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання в межах санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Згідно з п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 (із змінами та доповненнями), призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

Обираючи вид і розмір основного покарання, суд виходить з таких міркувань.

До обставин, що пом`якшують покарання, відповідно до вимог ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття, оскільки обвинувачений дійсно, відверто зробив висновок щодо скоєного ним протиправного діяння, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне часткове відшкодування завданої шкоди.

В ході судового розгляду кримінального провадження, судом встановлено, що обвинувачений розкаявся у вчиненому ним кримінальному правопорушенні, висловив осуд своєї поведінки, а також готовність нести покарання, в тому числі добровільно відшкодувати заподіяну шкоду, що свідчить про наявність критичної оцінки вчиненого та відповідно щирого каяття.

Доведеною є і активне сприяння розкриттю злочину, оскільки обвинувачений вживав дії, які були спрямовані на надання допомоги органу досудового розслідування і суду у встановленні істини у справі, з`ясуванні фактичних обставин, які мають істотне значення для розкриття злочину.

Обтяжуючих вину обставин, передбачених ст.67 КК України судом не встановлено.

При призначенні покарання суд також враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до нетяжких злочинів; особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, одружений, на утриманні троє неповнолітніх дітей, частково відшкодував заподіяну шкоду, відсутність даних щодо ймовірного перебування останнього на диспансерному обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини КК України або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, мету та об`єкти вчинення кримінального правопорушення, суд, вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 3 ст. 246 КК України, у виді пробаційного нагляду, яке буде необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Призначення такого покарання, на думку суду, буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Підстав для призначення ОСОБА_5 покарання у виді штрафу, обмеження чи позбавлення волі, суд не вбачає, з огляду на особу обвинуваченого.

Крім того, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного кримінального правопорушення, підстав для призначення покарання, із застосування до останнього інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд не вбачає.

Щодо вирішення цивільного позову суд зазначає наступне.

Як вбачається зі ст. ст. 128, 129 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Прокурор, який пред`являє цивільний позов у кримінальному провадженні, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в суді, передбачених частиною четвертою статті 25 Закону України «Про прокуратуру». Ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Судом встановлено, що в даному випадку цивільний позов в кримінальному провадженні пред`явлено прокурором в інтересах держави, з належним обґрунтуванням цього, позов за своєю формою та змістом відповідає вимогам закону, предметом позову є відшкодування шкоди, завданої злочином, при цьому обвинувачений повністю визнав як розмір, так і обставини заподіяння шкоди довкіллю, а в судовому засіданні також визнав і позов.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги обґрунтованість позовних вимог, визнання позову обвинуваченим, суд приходить до висновку, що цивільний позов прокурора в даному кримінальному провадженні підлягає задоволенню.

Питання про долю речових доказів суд вирішує згідно ст. 100 КПК України.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 30.09.2025 скасувати.

Стягнути із ОСОБА_5 в дохід держави судові витрати, пов`язані із проведенням судової експертизи в розмірі 3565 грн. 60 коп.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не застосовувався, підстави для його застосування відсутні.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 615 КПК України, суд

У Х В А Л И В

Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України та призначити йому покарання на підставі ст. 69 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 2 (два) роки та покласти на нього обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури, в інтересах держави в особі Ківерцівської міської ради Волинської області, третя особа, на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - філія «Поліський лісовий офіс» ДП «Ліси України» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, заподіяної злочином задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Ківерцівської міської ради 48076 (сорок вісім тисяч сімдесят шість) грн. 80 коп., в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної злочином.

Стягнути із ОСОБА_5 в дохід держави судові витрати, пов`язані із проведенням судової експертизи в розмірі 3565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.

Речові докази:

- підводу кустарного виробництва, бензопилу марки «Defender» моделі «DC-3900» - повернути у власнику;

- лісодеревину породи дуб та вільха - повернути потерпілій особі;

- два зрізи з пнів дерев - знищити;

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 30.09.2025 - скасувати.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Ківерцівський районний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя

Ківерцівського районного суду ОСОБА_1