Справа №712/2938/25
Провадження №1-кп/712/591/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року м.Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження з обвинувальним актом, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000040 від 14.01.2025, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Черкаси, громадянина України, українця, одруженого, маючого на утриманні дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з пунктами 4, 5 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 полковника ОСОБА_10 №18 від 14.01.2025, ОСОБА_6 призвано за мобілізацією до команди військової частини НОМЕР_1 . З 14.01.2025 сержант ОСОБА_6 повинен вибути для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_3 .

Враховуючи викладене, з 14.01.2025 ОСОБА_6 набув статусу військовослужбовця, який проходить військову службу під час мобілізації, у зв`язку з чим повинен, окрім іншого, керуватися вимогами ст.ст.11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, та ст.ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

ОСОБА_6 , проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, у військовому званні «сержант», діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення вимог ст.ст.17, 65, 68 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст.ст.1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», ст.ст.6, 11, 16, 28 - 32, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 14.01.2025, 14 год. 15 хв., перебуваючи в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, після того як офіцер мобілізаційного відділення вказаного територіального центру комплектування та соціальної підтримки лейтенант ОСОБА_11 усно довів наказ начальника вказаного територіального центру комплектування та соціальної підтримки полковника ОСОБА_10 №18 від 14.01.2025, який у розумінні положень ст.32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, є начальником за військовим званням для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу та молодшого офіцерського складу, в тому числі по відношенню до сержанта ОСОБА_6 , відповідно до якого сержант ОСОБА_6 повинен вибути для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , незважаючи не те, що зазначений наказ не суперечив чинному законодавству, не був пов`язаним з порушенням прав та свобод сержанта ОСОБА_6 , не носив в собі подвійного тлумачення та явно злочинного змісту, у зв?язку з чим підлягав беззастережному та неухильному виконанню з боку останнього, та був доведений до нього уповноваженою на те особою,встановленим порядком, за надуманими підставами, відкрито, усно відмовився виконувати вказаний наказ, що призвело до підриву дисципліни підрозділу та зниження рівня бойової готовності військової частини НОМЕР_1 .

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, - непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні ОСОБА_6 вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав в повному обсязі та підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, погодився з правовою кваліфікацією своїх дій. Обвинувачений показав, що він відмовився виконати наказ командира, та вибути для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , через сімейні обставини. Так, він доглядає стареньку матір ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (71 рік), яка хворіє на цукровий діабет, перенесла операцію, та має інші захворювання. Також, ОСОБА_6 має дружину ОСОБА_13 особу з інвалідністю ІІ групи. Обвинувачений має на утриманні дітей від першого шлюбу (сплачує аліменти), та від другого шлюбу. Крім того, обвинувачений вказав, що він має певні захворювання: язва, грижі на хребті, ін. ОСОБА_6 зазначив, що він має намір проходити військову службу у майбутньому, за місцем проживання. Обвинувачений зазначив, що він щиро розкаюється у вчиненому, просив суворо не карати, та призначити йому покарання із застосування ст.75 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням.

Захисник ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , зазначила, що при призначенні покарання суду потрібно виходити з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Захисник просила врахувати щире каяття обвинуваченого, відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліках у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває, одружений, його дружина є особою з інвалідністю ІІ групи, має на утриманні неповнолітню дитину, має постійне місце проживання. При призначенні покарання у виді позбавлення волі, захисник просила застосувати положення ст.75 КК України, та звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. Таке покарання надасть обвинуваченому ОСОБА_6 змогу довести своє виправлення, стати корисним для суспільства, а також справить на нього належний виховний вплив щодо недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень в подальшому.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч.3 ст.349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції. В порядку ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 . Суд роз`яснив учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Вивчивши обвинувальний акт та додані матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.402 КК України, - непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд керується положеннями ст.ст.65-67 КК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обираючи вид та міру покарання суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд приймає до уваги, що скоєне кримінальне правопорушення, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, офіційно не працює, має постійне місце проживання, одружений (шлюб зареєстровано 14.02.2025), має на утриманні сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; та сплачує аліменти на дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; дружина ОСОБА_13 є особою з інвалідністю ІІ групи; матір ОСОБА_6 - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (71 рік) хворіє на цукровий діабет, має інші захворювання, проживає в м.Черкаси.

Нині ОСОБА_6 має відстрочку від проходження військової служби на підставі п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (має дружину з числа осіб з інвалідністю II групи).

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

За сукупності вищенаведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості та обґрунтованості покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання в межах, установлених санкцією ч.4 ст.402 КК України, у виді позбавлення волі, в мінімальному розмірі.

Таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Стосовно доводів сторони захисту про можливість звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

На думку суду, звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням згідно зі ст.75 КК України з огляду на характер вчиненого кримінального правопорушення та наявність воєнного стану в Україні, не забезпечувало би реалізацію мети покарання, запобіганню вчиненню аналогічних нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, формувало би уявлення про безкарність або незначну караність вчинення військовослужбовцями непокори командирам в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці. Вказане свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого злочину, оскільки може призвести до підриву військової дисципліни, розлагодженості дій, спрямованих на захист суверенітету держави, що в умовах воєнного стану є неприпустимим.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати у строк покарання, призначеного за даним вироком, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 з 14.01.2025 по 20.01.2025, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді застави слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Згідно з ч.11 ст.182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Цивільний позов по кримінальному провадженню заявлено не було.

Процесуальні витрати та речові докази в кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373-374, 376, 394, ч.15 ст.615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту його фактичного затримання в порядку виконання цього вироку.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати у строк покарання, призначеного за даним вироком, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 з 14.01.2025 по 20.01.2025, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді застави до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Відповідно до ч.11 ст.182 КПК України, після набрання вироком законної сили, повернути заставодавцю ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (паспорт громадянина України НОМЕР_2 , виданий 17.07.2019 органом 7114; ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) заставу в сумі 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, внесену нею 17.01.2025 за ОСОБА_6 на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області (UA0003652, ) згідно з квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №2.84454165.1 від 17.01.2025 в сумі 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, відповідно до ухвали слідчого судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 17.01.2025 у справі №712/500/25.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Соснівський районний суд м. Черкаси протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1