Провадження №11-сс/991/826/25
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року м. Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 та прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 12 грудня 2025 року, в межах кримінального провадження № 0000579 від 16 жовтня 2025 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Детективами Національного антикорупційного бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000579 від 16 жовтня 2025 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

04 грудня 2025 року детектив Національного антикорупційного бюро України за погодженням з прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури звернувся до Вищого антикорупційного суду з клопотанням про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, із можливістю внесення застави у розмірі 3000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 9 084 000 грн, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 12 грудня 2025 року вказане клопотання задоволено частково, застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з визначенням застави у сумі 1 000 000 грн., з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 3, 4, 8, 9 ч.5 ст. 194 КПК. Вказане рішення слідчого судді мотивовано наявністю обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України та ризиків, визначених ч.1 ст. 177 КПК України.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою захисником ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу з проханням вищевказане рішення слідчого судді скасувати. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що не погоджується з оцінкою ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, як таких, що виправдовують застосування до його підзахисного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави. На думку захисника, з урахуванням стану здоров`я, обставин проходження підозрюваним служби в ЗСУ та непомірності визначеного слідчим суддею розміру застави до ОСОБА_7 може бути застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України за виключенням носіння електронного засобу контролю, оскільки це може створювати перешкоди у проходженні військової служби та виконанню військових завдань.

Прокурор в своїй апеляційній скарзі, не оспорюючи висновків суду в частині наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не погодився лише з розміром визначеної слідчим суддею застави, вважаючи висновок слідчого судді щодо достатності застави у розмірі 1 000 000 грн таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та майнового стану підозрюваного.

В судовому засіданні захисник та підозрюваний апеляційну скаргу підтримали у повному обсязі, надавши пояснення, аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просили її задовольнити та скасувати обраний слідчим суддею запобіжний захід, проти апеляційної скарги прокурора заперечували. Прокурор проти задоволення апеляційної скарги захисту заперечував, вважав рішення слідчого судді в частині обґрунтованості підозри та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України законним та мотивованим, підтримав доводи власної апеляційної скарги щодо доцільності застосування до підозрюваного застави в розмірі 9 084 000 грн.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. На переконання колегії суддів оскаржене рішення не в повній мірі відповідає таким вимогам.

Згідно з вимогами статті 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як вбачається з матеріалів провадження і встановлено слідчим суддею, слідчою групою детективів НАБУ проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000579 від 16 жовтня 2025 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч.3 ст.368 КК України. За версією органу досудового розслідування суддя Воловецького районного суду Закарпатської області ОСОБА_7 , в період з 15 вересня 2025 по 28 листопада 2025 року висловив прохання директору ТОВ «Г.В.Ф.» () ОСОБА_8 через представника товариства ОСОБА_9 надати йому та третім особам неправомірну вигоду за повернення товариству на відповідальне зберігання майна, на яке було накладено арешт у кримінальному проваджені, та скасування арешту майна.

28 листопада 2025 року ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_9 неправомірну вигоду за скасування арешту, накладеного на майно ТОВ «Г.В.Ф.» у кримінальному провадженні, в розмірі 1300 доларів США, що станом на 28 листопада 2025 року згідно офіційного курсу валют НБУ становило 54 850, 64 грн.

28 листопада 2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

За практикою ЄСПЛ, зокрема в рішеннях «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), «Лабіта проти Італії» (Labita v. Italy), «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v. the United Kingdom), «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану» (Ilgar Mammadov v. Azerbaijan), «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine), наявність «обґрунтованої підозри» передбачає існування фактів та інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ця особа могла вчинити злочин. Факти, які дають підставу для підозри, можуть не бути такого ж рівня, як такі, що обґрунтовують засудження особи, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій, виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в поданих матеріалах, слідчий суддя дійшов висновків про наявність обґрунтованої підозри можливої причетності ОСОБА_7 до кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин. Колегія з таким висновком слідчого судді погоджується і, відхиляючі доводи сторони захисту, зазначає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України підтверджується зібраними на даному етапі досудового розслідування відомостями, зокрема:

- протоколами допиту свідка ОСОБА_9 , в яких вона описує обставини, викладені у повідомленні про підозру (т.1 а.с.84-89, 99-103,104-105);

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відеоконтроль особи від 05 листопада 2025 року, в якому зафіксований факт висловлення ОСОБА_7 прохання надати йому неправомірну вигоду в розмірі 1 000 доларів США за ухвалення рішення про повернення на користь ТОВ «Г.В.Ф.» вилученої продукції ( ОСОБА_7 : «на що він там планує розчитувати? Надо ж це обговорить, ну не знаю, скільки вони стоять ця деревина …, ці дрова?» - ОСОБА_9 : «ну для мене то…» - ОСОБА_7 : «ну скільки?» - ОСОБА_9 : «я думаю ну шо десятку …» - ОСОБА_7 : «десятку чого? … доларов. Ну одиничку нормально…одиничку нам на двох» - ОСОБА_9 «поділити?» - ОСОБА_7 : «по п`ятсот» - ОСОБА_9 : «поняла» - ОСОБА_7 : «ну нормально» - ОСОБА_9 : «нормально») (т.1 а.с. 93-94);

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відеоконтроль особи від 10 листопада 2025 року, в ході якого зафіксовано зустріч між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , під час якої ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_9 , що для вирішення питання по поверненню арештованої деревини може сконтактувати її з начальником поліції, або депутатом, які курують схеми перевезення лісоматеріалів, крім того повідомив про можливість позитивного розгляду клопотання про скасування арешту майна та поцікавився в неї чи принесла остання неправомірну вигоду ( ОСОБА_7 : «…ви ж самі ето всьо, ети вещи порождаєте. Я что, я ж помогаю людям, і якщо мені за ето трошки іде за ето … ето не плохо, це есть нормально…», «Я можу організовать Вам встрєчу з ОСОБА_10 - начальником поліції». «Давай я зайду через другого чєловєка, в ету тєму могу зайті через депутата який це дєло кришує». ОСОБА_7 : «до вівторка!» - ОСОБА_9 : «добре.» … - ОСОБА_7 : «Ну, собирай гроші.») (т.1 а.с.150-152);

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відеоконтроль особи від 11 листопада 2025 року, в ході якого зафіксовано зустріч між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , під час якої ОСОБА_7 консультував ОСОБА_9 щодо обґрунтування клопотання, часу подачі клопотання про скасування арешту майна, з метою розподілу вказаного клопотання йому на розгляд (т.1 а.с.155-162);

- протоколом огляду та вручення грошових коштів від 27 листопада 2025 року для їх подальшої передачі судді Воловецького районного суду Закарпатської області ОСОБА_7 (т.1 а.с.118-123);

- протоколом затримання ОСОБА_7 від 28 листопада 2025 року, згідно якого під час затримання останнього та огляду вмісту його куртки, виявлено у кишені грошові кошти в сумі 1000 доларів США (т.1 а.с.124-128);

- протоколом обшуку від 28 листопада 2025 року, у автомобілі DODGE JOURNEY, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що перебуває у власності та знаходиться у фактичному володінні ОСОБА_9 , згідно якого в автомобілі відшукано та вилучено грошові кошти в сумі 300 доларів США, які їй залишив суддя ОСОБА_7 (т.1 а.с.129-133);

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо наявності у цьому кримінальному провадженні, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, колегія суддів виходить з того, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Ризики слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності вчинення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Перевіряючи доводи клопотання детектива на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя встановив, що такі доводи є обґрунтованими, з чим погоджується і колегія суддів, зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному в разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, характер та ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , конкретні обставини провадження та дані про особу підозрюваного, у тому числі його майновий стан, а також інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Зокрема, ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду підтверджується у сукупності тяжкістю передбаченого покарання за інкримінований підозрюваному злочин, а також відомостями про особу ОСОБА_7 , сімейним та матеріальним станом підозрюваного, наявністю зв`язків у правоохоронних органах та органах місцевого самоврядування, про що свідчать матеріали провадження та обставинам чого надано правильну оцінку слідчим суддею.

Колегія суддів також погоджується із висновком слідчого судді про існування ризиків незаконного впливу на свідків та знищення, приховування або спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Існують обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді судді понад 24 роки, набув неформальні зв`язки серед посадових осіб правоохоронних органів, органів виконавчої влади та місцевого самоврядування, працівників судової системи. Зазначене, зокрема, підтверджується відомостями протоколу про проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо, - відеоконтролю особи від 10 листопада 2025 року. Із зафіксованих розмов ОСОБА_7 : «…я можу організувать Вам встречу с ОСОБА_10 - начальником поліції». «… давай я зайду через другого чєловєка, в ету тєму могу зайті через депутата, який це дєло кришує…він потужний, він планує на Верховну раду…» (т.1 а.с.151). Крім того, перебуваючи на посаді судді Воловецького районного суду Закарпатської області ОСОБА_7 мав вплив на працівників цього суду. Зокрема, повідомляв ОСОБА_9 що має намір поділитись частиною неправомірної вигоди з працівниками суду, з метою забезпечення розподілу справи про скасування арешту на нього. Отже, використовуючи свої зв`язки, авторитет та інший незаконний вплив, підозрюваний може впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою уникнення можливої кримінальної відповідальності. Також з метою не допущення документування свого спілкування з ОСОБА_9 підозрюваний ОСОБА_7 видаляв надіслані їй повідомлення, що також вказує на правильність висновків слідчого судді щодо наявності вказаних ризиків.

Колегія суддів погоджується також з висновками слідчого судді щодо наявності ризику перешкоджання ОСОБА_7 кримінальному провадженню іншим чином, оскільки останній за довгий час роботи суддею набув широке коло зав`язків серед службових осіб органів державної влади, місцевого самоврядування, правоохоронних органів різних регіонів України, зокрема його донька обіймає посаду прокурора відділу Київської міської прокуратури.

Знайшла своє підтвердження в ході апеляційного розгляду і наявність ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення. Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_7 під час спілкування з ОСОБА_9 повідомляв про продовження ведення на тимчасово окупованій території, через підставних осіб, господарської діяльності та отримання від них грошових коштів. Вказане підтверджується протоколом за результатами проведення негласної (слідчої) розшукової дії аудіо-, відеоконтроль особи від 11 листопада 2025 року ( ОСОБА_7 : « я сєйчас, ще виконую обов`язки голови Старобільського районного суда, він то существує… по возрасту і по стажу роботи може ще повернуся… там конєшно бізнес, 4 магазини, разниє точки, одна аптека, меблевий цех, діючий меблевий цех, ну з залом, с цехом, с оборудованієм італійським, салон красоти, парікмахерская, ногті, манікюр, такоє, мєдєцинскій центр, аптека, у нас там очень хорошо всьо било, всьо очень прілічно, все бросили. Люди, які в нас працювали, оні там залишились, все пооформляли на себе, на скільки в нас відносини, знаєш - що вони не бикують, вони то єсть з розумінням. Як сказати … нам помагають… на зарплату судді все не витягнеш… Словакію тоже не потягнеш…»(т. 1 а. 161). Крім того, ОСОБА_7 пропонував ОСОБА_9 знайомство з особами з числа працівників правоохоронних органів та органів місцевого самоврядування, які організували схеми незаконного переміщення лісоматеріалів, які за неправомірну вигоду забезпечать безперешкодне перевезення нею лісоматеріалів (т. 1 а. 151).

Отже, з висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та необхідності застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою погоджується і колегія суддів, а доводи апеляційної скарги захисту таких висновків не спростовують. У свою чергу посилання сторони захисту на вкрай незадовільний стан здоров`я підозрюваного та відсутність можливості в умовах слідчого ізолятору отримувати належне лікування суперечить висловленій в ході апеляційного розгляду позиції захисту щодо обмеженої придатності, але можливості за станом здоров`я несення ОСОБА_7 військової служби в лавах ЗСУ, а тому оцінюється колегією суддів критично.

Разом з тим колегія суддів не погоджується з визначеним слідчим суддею розміром застави при обранні відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, вона може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно (ч.5 ст.182 КПК України).

Розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати її буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникало бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

З огляду на вагомість доказів, встановлених ризиків, враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , відповідальність за вчинення якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна, характеризуючі дані підозрюваного, його майновий стан, колегія суддів вважає наявним виключний випадок та існування підстав для призначення суми застави, що перевищує максимальну межу, визначену ч.5 ст.182 КПК України.

Враховуючи загальну суму заощаджень родини ОСОБА_7 , відображену у тому числі в його декларації, встановлені в ході апеляційного розгляду дані щодо вартості придбаного дочкою підозрюваного в інтересах родини Пелихів житлового будинку, повідомлені підозрюваним в суді відомості щодо витрат на проживання та навчання доньки за кордоном в межах 40 000 Євро на рік, боргові розписки на користь дружини підозрюваного на загальну суму 200 000 доларів США, наявні в матеріалах провадження відомості про можливе отримання родиною підозрюваного необлікованих доходів від осіб, які перебувають на тимчасово окупованих територіях, на думку колегії, визначена слідчим суддею застава у сумі 1 000 000 грн не буде здатна забезпечити виконання ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків та підлягає збільшенню до 4 000 000 грн.

Доводи сторони захисту про непомірність визначеного підозрюваному розміру застави колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на викладену вище оцінку майнового стану підозрюваного, а також зважаючи на положення ч.2 ст.182 КПК України за якими застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

За наведених обставин, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, збільшивши розмір визначеної слідчим суддею застави. В решті ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 177, 194, 182, 407, 418 КПК України, колегія судів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 12 грудня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 в частині визначення суми застави - скасувати, та в цій частині постановити нову, якою визначити підозрюваному заставу в розмірі 4 000 000 (чотири мільйона) грн.

В іншій частині ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3