Справа № 541/2997/25
Провадження № 1-кс/541/883/2025
У Х В А Л А

Іменем України

01 жовтня 2025 рокум.Миргород

Слідчий суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миргороді клопотання слідчого СВ Миргородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000754 від 30.07.2025 щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Хорол Полтавської області, громадянина України, не одружений, не працює, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.382, ч.2 ст.286 КК України, -

В с т а н о в и в :

30.09.2025 до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області надійшло клопотання слідчого Слідчого відділу Миргородського РВП ГУНП в Полтавської області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною покидати визначене місце проживання в період в період доби з 21:00 год. до 06:00 год. наступного дня в межах строку досудового розслідування, щодо підозрюваного ОСОБА_5 .

З клопотання та наданих матеріалів кримінального провадження встановлено наступне.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 27.09.2022, постановою Хорольського районного суду, Полтавської області, у справі №548/1400/22 (провадження №3/548/321/22), яка набрала законної сили 08.10.2022, ОСОБА_5 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративні стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. 08.05.2025, постановою Хорольського районного суду, Полтавської області, у справі №548/895/25 (провадження №3/548/242/25), яка набрала законної сили 20.05.2025, ОСОБА_5 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративні стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.

В подальшому, ОСОБА_5 будучи обізнаним про те, що вищевказаними рішеннями суду його позбавлено права керування транспортним засобом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою невиконання постанов суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч.1 ст. 1291 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, продовжив керувати транспортним засобом при наступних обставинах.

Так, 29 липня 2025 року, близько 21 години 45 хвилин, водій автомобіля марки Mercedes Benz, моделі C 180, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , рухаючись в м. Миргороді по вул. Гоголя, від центра міста в напрямку перехрестя вул. Гоголя-Гурамішвілі-Котляревського, навпроти будинку 47/2, допустив наїзд передньою частиною керованого ним автомобіля на неповнолітнього пішохода ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 , які переходили проїзну частину по пішохідному переходу з ліва на право відносно напрямку руху автомобіля. У результаті чого, неповнолітній ОСОБА_7 отримав тяжкі тілесні ушкодження, а ОСОБА_8 отримала легкі тілесні ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, а саме в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили.

Крім того, 29 липня 2025 року, близько 21 години 45 хвилин, водій автомобіля марки Mercedes Benz, моделі C 180, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , рухаючись в м. Миргороді по вул. Гоголя, від центра міста в напрямку перехрестя вул. Гоголя-Гурамішвілі-Котляревського, проявив не уважність, з власної необережності, тобто не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачити, допустив порушення вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху, в якому вказано:

18.1. «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

Не врахував дорожні умови, щоб мати змогу повністю контролювати свій рух, та навпроти будинку 47/2 по вул. Гоголя в м. Миргород допустив наїзд передньою частиною керованого ним автомобіля на неповнолітнього пішохода ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 , які переходили проїзну частину по пішохідному переходу з ліва на право відносно напрямку руху автомобіля.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди, відповідно висновку судово-медичної експертизи №324 від 03.09.2025, неповнолітній ОСОБА_7 отримав наступні тілесні ушкодження: лінійний перелом лобної кістки в області лівої лобної пазухи, множинні садна обличчя, відкриту рану лівого стегна, які могли утворитися від дії тупих твердих предметів, також можливо при дорожньо-транспортній пригоді, та по ступеню тяжкості, оцінюються тільки у своїй сукупності, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент спричинення.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди, відповідно висновку судово-медичної експертизи №303 від 15.08.2025, ОСОБА_8 отримала наступні тілесні ушкодження: часткове пошкодження п`яточно-малогомілкової зв`язки правого гомілково-степневого суглобу 1 ст. Часткове пошкодження сухожилка короткого малогомілкового м`язу 1 ст. з явищами тонесиновіту», які могли утворитися від дії тупих твердих предметів, також можливо при дорожньо-транспортній пригоді, та по ступеню тяжкості, відносяться до легких тілесних ушкоджень, як спричинивші короткочасний розлад здоров`я та не є небезпечними для життя в момент спричинення.

Відповідно до висновку автотехнічної експертизи від 23.09.2025, №СЕ-19/117-25/20703-ІТ в заданій дорожній обстановці в діях водія автомобіля марки Mercedes Benz, моделі C 180, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 вбачаються невідповідності з вимогами п. 18.1 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди. В умовах заданої події водій автомобіля марки Mercedes Benz, моделі C 180, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 мав технічну можливість зупинити автомобіль, щоб дати дорогу пішоходам, які знаходяться на пішохідному переході з моменту виявлення, при швидкості рівній 45 км/год.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження неповнолітньому потерпілому ОСОБА_7 .

Винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 29.07.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 30.07.2025; протоколом слідчого експерименту з свідком ОСОБА_8 від 11.09.2025; протоколом додаткового огляду місця події з ОСОБА_5 від 12.09.2025; висновком судово-медичної експертизи №324 від 03.09.2025 ; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 29.09.2025.

29.09.2025, слідчим за погодженням з прокурором вручене письмове повідомлення про підозру, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382, ч. 2 ст. 286 КК України, підозрюваному ОСОБА_5 .

Підставою застосування запобіжного заходу у виглядідомашнього арешту відносно ОСОБА_9 , згідно ст. 177 КПК України, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч 1 ст. 382, ч. 2 ст. 286 КК України, одне з яких, а саме: передбачене ч.2 ст.286 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину. Так, санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, передбачено покарання до восьми років позбавлення волі та позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, а також наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризики переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні.

Існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливе переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду підтверджується тим, що останній вчинив необережний тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років та позбавлення права керування транспортними засобами до 3 років. Таким чином, зважаючи на можливе засудження до позбавлення волі, зважуючи на описані обставини, ОСОБА_5 з метою переховування від органів досудового розслідування та суду, не маючи стійких соціальних зав`язків (дружини, дітей), може безперешкодно покинути територію населеного пункту, в якому зареєстрований та фактично проживає.

Існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що ОСОБА_5 усвідомлюючи, що через показання потерпілих, свідків буде засуджений до покарання у вигляді позбавлення волі, намагатиметься всіляко впливати на них, з метою схилення до зміни показань.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання покладених на нього судом обов`язків, тому слідчий СВ просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною покидати визначене місце проживання місце проживання в період з 21 години по 06 годину наступного дня.

Прокурор в судовому засідання підтримала клопотання з викладених в ньому підстав, просила його задовольнити та обрати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною покидати визначене місце проживання в період з 21 години по 06 годину наступного дня. Зазначила, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч 1 ст. 382, ч. 2 ст. 286 КК України, одне з яких є тяжким злочином. Існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України, які підтверджуються доказами, доданими до клопотання.

Захисник та підозрюваний не заперечувала проти задоволення клопотання слідчого щодо застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту

Вислухавши прокурора, захисника, пояснення підозрюваного, дослідивши документи, додані до клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_5 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Витяг з кримінального провадження № 0000754 свідчить про те, що відомості про вчинення кримінальних правопорушень були внесені до ЄРДР 30.07.2025 з правовою кваліфікацією за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та ч.1 ст.382 КК України.

29 вересня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 382, ч. 2 ст. 286 КК України.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення зазначених кримінальних правопорушень доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 29.07.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 30.07.2025; протоколом слідчого експерименту з свідком ОСОБА_8 від 11.09.2025; протоколом додаткового огляду місця події з ОСОБА_5 від 12.09.2025; висновком судово-медичної експертизи №324 від 03.09.2025 ; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 29.09.2025.

Прокурор обґрунтувала недостатність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт із забороною покидати визначене місце проживання в період з 21 години до 06 години, та наявність достатніх підстав вважати, що існують передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків.

Згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст. ст. 177, 178 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності зазначених вище обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 слідчий суддя враховує, що він підозрюється, зокрема, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, яке є тяжким злочином, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років. Підозрюваний має постійне місце проживання, його вік та стан здоров`я дозволяють застосувати домашній арешт.

Слідчий суддя, оцінюючи сукупність встановлених судом обставин, а саме: вагомість наявних доказів в обґрунтування підозри ОСОБА_5 у вчинені злочину, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у вчиненні даного кримінального правопорушення; ті обставини, що обвинувачений задовільно характеризується, раніше не судимий, в силу ст.89 КК України, приходить до висновку, що застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби є достатнім і таким, що забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також необхідне для запобігання: спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на учасників кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 181, 194, 205, 376 КПК України, слідчий суддя -

Ухвалив:

Клопотання слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування, тобто до 29 листопада 2025 року включно, із забороною залишати житло за місцем проживання: АДРЕСА_1 , в період доби з 21:00 год. до 06:00 год. наступного дня.

У відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: прибувати за викликом слідчого, прокурора, слідчого судді, суду у визначений ними час; утримуватись від спілкування з особами, які є потерпілими, та свідками у даному кримінальному провадженні; повідомляти суд про зміну свого місця проживання або місця роботи.

Копію цієї ухвали для виконання направити до ВП №2 Лубенського РВП ГУНП України в Полтавській області.

Копію цієї ухвали для відому вручити прокурору, підозрюваному та слідчому, яким ініційовано розгляд відповідного клопотання.

Виконання ухвали про домашній арешт доручити співробітникам ВП №2 Лубенського РВП ГУНП України в Полтавській області.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, проте відповідно до положень ст. 205 КПК України дана ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1