Справа № 216/5598/25
провадження 1-кс/216/2252/25
УХВАЛА

іменем України

29 серпня 2025 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області:

у складі слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі судових засідань в режимі відеоконференції в приміщенні Центрально-Міського районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділу Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_6 по кримінальному провадженню № 0001535 від 08.07.2025 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кривого Рогу, не працюючого, розлученого, військовослужбовця ЗСУ за мобілізацією - стрілець 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, -

встановив :

До Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло клопотання, у якому слідчий просить обрати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави..

1. Зміст поданого клопотання

Клопотання обґрунтовано тим, що СВ Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області 24.05.2025 було розпочато кримінальне провадження № 0001535 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. ч. 1 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлео, що будучи військовослужбовцем Збройних сил України за мобілізацією, солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. ст. 6, 9, 11, 16, 49, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, ст. ст. З, 4, 6 Дисциплінарною статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та виявляти повагу до командирів начальників, беззастережно, неухильно, точно та у встановлений строк виконувати їх накази, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки, додержуватися вимог військових статутів, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Незважаючи на це, військовослужбовець ОСОБА_4 , усупереч вимог вищенаведеного законодавства, діючи з прямим умислом, та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажав їх настання, став на злочинний шлях та вчинив кримінальне правопорушення при наступних обставинах.

Так, 08.07.2025 у ранковий час, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спільно зі своїми знайомими ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , вживав спиртні напої, на вулиці біля власного сараю, розташованого поблизу будинку АДРЕСА_2 .

Під час спільного вживання спиртних напоїв між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на грунті побутового пияцтва, відбулася сварка, в процесі якої зазначені образливо висловлювались на адресу один одного та намагались вступити в бійку поміж собою, яку припинив ОСОБА_8 .

Зазначена поведінка та дії ОСОБА_7 обурили ОСОБА_4 , викликавши у нього почуття гострої неприязні до ОСОБА_7 та умисел спрямований на заподіяння йому смерті за вказаних мотивів.

Діючи з цією метою, ОСОБА_4 прослідував в приміщення власного вищезазначеного сараю, де підшукав собі знарядді вбивства - наразі неустановлений слідством ніж господарсько-побутового призначення.

Відразу ж після цього, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, реалізую чи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння смерті ОСОБА_7 , з мотивів особистої неприязні до нього, знаходячись на ділянці місцевості біля власного сараю, розташованого поблизу будинку №13 по вул. Геологічна в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, підбіг до ОСОБА_7 та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_7 та свідомо бажаючи настання саме таких наслідків, утримуючи підшуканий ним невстановлений слідством ніж господарсько-побутового призначення у правій руці, приблизно об 11:30 годин 08.07.2025 умисно завдав потерпілому ОСОБА_7 , який стояв навпроти нього, одного удару клинком даного ножа в праву бокову поверхню шиї - життєво важливий орган людини.

Після цього ОСОБА_4 вважаючи, що вчинив усі дії необхідні для настання смерті ОСОБА_7 з місця вчинення злочину втік, а потерпілого ОСОБА_7 цього ж дня 08.07.2025 бригадою швидкої медичної допомоги, було госпіталізовано до КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР», де

останньому було надано своєчасну медичну допомогу, в результаті чого смерть ОСОБА_7 не настала з причин, що не залежали від волі ОСОБА_4 .

Таким чином в результаті протиправних дій ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_7 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: колото-різаної рани правої половини шиї з пошкодженням зовнішньої сонної артерії, що призвело до артеріальної кровотечі.

Своїми умисними діями, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2, ст.15, ч. 1 ст. 115 КК України, за ознаками закінченого замаху, тобто вчинення особою з прямим умислом діяння, безпосередньо спрямованого на вчинення умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, не доведеного до кінця з причин, які не залежали від його волі.

08.07.2025 об 11.40 год ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.115 ч.1 ч.2 ст. 15 КК України.

09.07.2025 о 10.09 год ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.115 ч.1 ч.2 ст. 15 КК України.

В обґрунтування клопотання сторона обвинувачення посилалась на обґрунтованість підозри, тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_4 , наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.

10 липня 2025 року до підозрюваного ОСОБА_4 слідчим суддею Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 05 вересня 2025 року.

27 серпня 2025 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001535 від 08.07.2025 року до трьох місяців, тобто до 09 жовтня 2025 року включно.

Повідомлення про підозру ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

На момент звернення до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою немає ніяких підстав для зміни запобіжного заходу ОСОБА_4 , так як ризики, які були заявлені раніше, на даний час не зменшилися.

Орган досудового розслідування вважає, що ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі, має можливість перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, може вчинити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

З урахуванням доведеності обґрунтованої підозри та фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, їх тяжкості та особистої ситуації підозрюваної, орган досудового розслідування приходить до висновку, що для досягнення цілей, визначених ст. 177 КПК України, стосовно підозрюваної має бути продовжений найбільш суворий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Органом досудового розслідування досліджувалося питання щодо можливості застосування до підозрюваної ОСОБА_4 , іншого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням останньої під вартою, про те, враховуючи встановлені обставини та ризики які існують на даний час, приходить до висновку про неможливість застосування іншого запобіжного заходу стосовно підозрюваної, окрім як тримання під вартою.

Інші запобіжні заходи, крім тримання під вартою, на даний час не забезпечать належної поведінки підозрюваної.

2. Позиція учасників у судовому засіданні

У судовому засіданні прокурор вимоги клопотання підтримав, просив задовольнити, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник підозрюваного, за узгодженою з підзахисним позицією, заперечували проти задоволення клопотання, посилались на необґрунтованість підозри, зокрема в частині кваліфікації дій підозрюваного, недоведеність ризиків, які на думку захисту зменшились, оскільки докази у кримінальному провадженні зібрані, а свідки допитані.

Підозрюваний підтримав позицію свого захисника.

3. Мотиви та оцінка слідчого судді

3.1. Підстави для продовження строку тримання під вартою

Розділ ІІ КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення. До них, згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, віднесені також запобіжні заходи.

Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України.

Разом із цим, положеннями статті 199 КПК України унормований порядок продовження строку тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: (1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; (2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (ч.ч. 1, 3, 5 ст. 199 КПК України).

3.2. Набуття статусу підозрюваного

Запобіжні заходи на стадії досудового розслідування можуть застосовуватися лише до підозрюваного.

За змістом ч. 1 ст. 42 КПК України, статус підозрюваної має, зокрема, особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру.

Частиною 1 статті 276 КПК України визначено, що повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: (1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; (2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; (3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 278 КПК України).

08.07.2025 о 17 год 30 хв ОСОБА_4 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України.

Письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України, складено і підписано 09.07.2025 та вручено останньому 09.07.2025 о 17 год 10 хв.

Отже, у відповідності до вимог ст. 42 КПК України, ОСОБА_4 набув статусу підозрюваного у цьому кримінальному провадженні і щодо нього може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу..

3.3 Щодо наявності обґрунтованої підозри

Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є, зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Разом з тим, кримінальне процесуальне законодавство України не містить визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, керуючись приписами ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя при встановленні змісту вказаного поняття враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, з усталеної практики ЄСПЛ вбачається, що існування обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які змогли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому, факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як і ті, що обґрунтовують засудження особи, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення ЄСПЛ у справах «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Отже, обґрунтована підозра не передбачає наявності переконання «поза розумним сумнівом» щодо вчинення особою кримінального правопорушення. Однак, вона повинна ґрунтуватись на об`єктивних фактах, встановлених на підставі наданих стороною обвинувачення доказів.

Таким чином, слідчому судді необхідно з`ясувати, чи є підстави обґрунтовано вважати, що ОСОБА_4 міг вчинити інкримінований їйому злочин. При цьому, важливо, що остаточна оцінка та кваліфікація конкретних діянь здійснюється судом під час розгляду справи по суті.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні, та документами, наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_4 інкримінованих їй кримінальних правопорушень, підтверджується сукупністю зібраних доказів, зокрема:

1) протокол огляду місця події від 08.07.2025;

2) протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 09.07.2025;

3) протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 09.07.2025;

4) протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 09.07.2025;

5) протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 09.07.2025;

6) довідкою-діагнозом КП «КМКЛ №2» КМР від 09.07.2025;

7) висновком судово-медичної експертизи №1241 від 07.08.2025;

8) протоколом слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_7 у присутності судово-медичного експерта ОСОБА_11 від 05.08.2025;

9) протоколом слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_7 на місці події від 05.08.2025;

10) протоколом слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_4 на місці події від 05.08.2025;

11) протоколом слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_4 у присутності судово-медичного експерта ОСОБА_11 від 07.08.2025;

12) протоколом слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_8 на місці події від 16.08.2025;

13) висновком додаткової судово-медичної експертизи №1346 від 19.08.2025.

Оцінивши вказані докази в їх сукупності з доводами клопотання та учасників судового засідання, не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи з наданих матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення підозрюваною кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин.

Слідчий суддя також враховує, що на цьому етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинуватою у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності встановлених фактів та обставин визначає лише ймовірну причетність ОСОБА_4 до інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність вини та остаточного визначення кваліфікації, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14.03.1984 Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

3.4. Наявність ризиків

Ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення слідчим суддею обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він схильний і має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

У клопотанні слідчий вказує на те, що ризики, передбачені у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні та не зменшились, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваної ОСОБА_12 інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

3.4.1. Ризик переховування від органів досудового розслідування та суду

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Співставлення можливих негативних наслідків для підозрюваного у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим безвідносно стадії кримінального провадження та характеру процесуальних дій, які належить провести.

При цьому, суд при встановленні даного ризику враховує існування інших факторів, які можуть свідчити про наявність у ОСОБА_4 можливості переховуватися від органу досудового розслідування та суду санкція ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років, обвинувачений, який не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей або інших утриманців, працевлаштований неофіційно.

Враховуючи встановлені обставини у сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження, ступінь соціальних зв`язків, які не є міцними, суд приходить до висновку про існування ризику переховування від органу досудового розслідування та суду.

3.4.2. Наявність ризику незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілого та свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими та свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

В свою чергу, частиною 11 ст. 615 КПК України визначено, що показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації. Показання, отримані під час допиту підозрюваного, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо у такому допиті брав участь захисник, а хід і результати проведення допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

За таких обставин ризик впливу на потерпілого та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Суд вважає, що оскільки підозрюваному відомі анкетні дані, місце мешкання потерпілого та свідків, вказане свідчить про реальну можливість вчинення спроб неправомірного впливу на останніх з метою надання необхідних обвинуваченому показів в майбутньому, враховуючи вимоги ст. 23 КПК України.

3.4.3 Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення

Оцінюючи обґрунтованість ризику, передбаченого у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення слідчий суддя вважає його доведеним, враховуючи, що окрім цього підозрюваний ОСОБА_4 , який є військовослужбовцем, самовільно залишив місце несення служби, за фактом чого ТУ ДБР, розташованим у м. Краматорськ, розпочато кримінальне провадження № 0009643..

3.5. Наявність інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України

При вирішенні питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, крім встановлених ризиків кримінального провадження, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами матеріалів, оцінює в сукупності існування інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме:

- вагомість наданих стороною обвинувачення доказів про ймовірне вчинення підозрюваним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України, у разі визнання винуватим у вчиненні яких, йому може загрожувати покарання у виді позбавленням волі на строк до п`ятнадцяти років;

- сімейний стан підозрюваного, який не перебуває у зареєстрованому шлюбі, утриманців не має,

- за станом здоров`я не є особою з інвалідністю, не страждає від тяжких захворювань;

- репутацію підозрюваного, який раніше не судимий, однак щодо якого органом досудового розслідування розпочато кримінальне провадження за фактом самовільного залишення місця несення військової служби;

- майновий стан підозрюваного, який внаслідок самовільного залишення військової частини не має офіційного і стабільного доходу;

- не має постійного місце проживання у м. Кривий Ріг, на час затримання проживав у господарчій споруді - сараї.

3.6. Виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

На даний час з метою завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дії.

Так, станом на теперішній час з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, його правильної правової кваліфікації необхідним є проведення амбулаторної судово-психіатричної експертизи підозрюваного ОСОБА_4 , яку призначено на 27.08.2025 та долучення висновку вказаної експертизи до матеріалів кримінального провадження, а також проведення інших слідчих дій, в яких може виникнути необхідність після отримання висновку експерта.

Для проведення та завершення процесуальних дій у вказаному провадженні необхідний додатковий строк.

Результати проведених слідчих (розшукових) та процесуальних дій матимуть важливе значення для встановлення об`єктивних обставин вчинення кримінальних правопорушень, визначення відповідної кваліфікації дій підозрюваного та подальшої зміни раніше повідомленої підозри, а також складання обвинувального акта.

3.7. Наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу

На переконання слідчого судді, досліджені під час судового засідання та описані у цій ухвалі ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією підозрюваного, може негативно відобразитися на здійсненні швидкого та ефективного досудового розслідування, якого можливо досягнути лише за умов нівелювання ризиків кримінального провадження. За встановлених слідчим суддею обставин, необхідним є саме тримання під вартою, оскільки з урахуванням індивідуальних обставин підозрюваного, застосування домашнього арешту та застави, як основного запобіжного заходу, буде недостатнім стримуючим фактором від реалізації встановлених ризиків і створить можливості для вчинення ним позапроцесуальних дій з метою перешкоджання кримінальному провадженню, оскільки остання володіючи засобами зв`язку зможе впливати на свідків, інших підозрюваних та інших осіб, можливих співучасників злочину, крім того суд враховує, що підозрюваний є внутрішньо переміщеною особою і не має постійного місця проживання, а орендовану квартиру має невдовзі звільнити.

Застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання чи особистої поруки для запобігання встановленим ризикам, буде недостатнім, оскільки виконання покладених на підозрюваного обов`язків буде залежати виключно від волі ОСОБА_4 та їх порушення не матиме для нього очевидних і достатньо суттєвих негативних наслідків, окрім того, жодна особа не звернулась до слідчого судді письмовим зобов`язанням про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Зазначені обставини та ризики, підтверджують недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, а вищевказані обставини виправдовують продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного.

Враховуючи, що у ході судового розгляду органом досудового розслідування у повному обсязі доведено обставини, визначені частиною 3 статті 199 КПК України, слідчий суддя зазначає про відсутність правових підстав для застосування відносно ОСОБА_4 іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Вказане може бути підставою для продовження строку застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

3.8. Застосування альтернативного запобіжного заходу

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

За приписами п. 1 ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

При цьому вказана норма не є імперативної, а лише надає право суду не визначати розмір застави та вимагає обґрунтування такого рішення з огляду на фактично встановлені обставини.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, встановлені ризики, особу підозрюваного, слідчий судді вважає, недоцільним визначати заставу, оскільки, на думку слідчого судді, на даному етапі судового розгляду вона не здатна забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

4.Висновки за результатами розгляду клопотання

З урахуванням встановлених вище обставин кримінального правопорушення та наданих стороною обвинувачення доказів на підтвердження викладених у клопотанні доводів про те, що ризики вчинення ОСОБА_4 дій, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення клопотання прокурора та продовження відносно ОСОБА_4 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, оскільки прокурором доведено, що зазначені обставини на цьому етапі кримінального провадження виправдовують подальше тримання підозрюваної під вартою.

При цьому, слідчий суддя вважає за необхідне відзначити, що відповідно до положень статті 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 10, 177, 178, 182, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 199, 211, 309, 372, 395 КПК України, слідча суддя, -

постановив :

Клопотання слідчого задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Криворізька установа виконання покарань (№3)» на 42 (сорок два) дні - до 09 жовтня 2025 року включно без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Встановити строк дії ухвали до 09 жовтня 2025 року включно.

Повний текст ухвали проголошено 04 вересня 2025 року о 13.05 год.

Слідчий суддя ОСОБА_13