Ружинський районний суд Житомирської області
Справа № 291/1188/24
Ружинський районний суд Житомирської області
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
Ружинський районний суд районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Дуванка,
Золочівського району Харківської області, громадянка України, українки, з середньою
освітою, непрацюючої, зареєстрованої та проживаючої в
АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,
12 вересня 2023 близько 11 год. 30 хв. у ОСОБА_5 , яка перебувала поруч домогосподарства АДРЕСА_1 , на грунті, довготривалих неприязних відносин, виник злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .
В цей день, нас та місці з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , зайшла на територію домогосподарства АДРЕСА_1 , де в той час перебувала ОСОБА_4 та побачивши останню направилась до неї.
Після чого, за допомогою металевої миски, котру ОСОБА_5 принесла з собою остання, умисно нанесла один удар по тім`яній ділянці голови ОСОБА_7 .
Без розриву в часі, в той самий день час та місці, за вказаних обставин, ОСОБА_5 , продовжуючи свої протиправні дії направленні на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 нанесла не менше семи ударів ОСОБА_4 в ділянку лівого ключичноґо з`єднання, лівого плеча, ліктя лівої руки, грудної клітини та по обох гомілок, чим спричинила ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому акромінального кінця лівого ключичного з`єднання, забійної рани тім`яної ділянки голови, забійних саден лівого плеча, лівого ліктя, грудної клітки, обох гомілок, що в своїй сукупності відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості як такі, що не є небезпечним для життя, але не призвело до тривалого розладу здоров`я
Таким чином, ОСОБА_5 , обвинувачується у заподіянні середньої тяжкості тілесного ушкодження, як такого, що не є небезпечним для життя, і не потягло наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.
Обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнала та в судовому засіданні дала наступні показання.
Неприязні стосунки в неї з потерпілою тривають дуже довго ще з її батьків. Вона тоді йшла до сусіда, потерпіла почала бігти за нею з палкою , вона вихватила цю палку і трошки їй дала. Не стрималась . Потерпіла вискочила почала її обзивати, клясти її дітей і вона не стрималась.
Вона йшла до сусіда, а потерпіла вискочила з палкою і вона вихватила палку, потерпіла почала тікати і вона її наздогнала вже в дворі її будинку. Куди нанесла перший удар і скільки не пам`ятає. По яких частинах била не пам`ятає. Вину визнаю в тому, що вона її побила . Кається у вчиненому. Шкоду потерпілій не відшкодовувала . Вона намагалась попросити пробачення, але вона від неї тікає. Вдарила її за те що вона кляла її дітей та її.
Вона з мискою йшла до сусіда по вишні. Звичайна алюмінійова миска. Вона була в стані афекту і була дуже зла, тому не розуміла значення своїх дій. Після нанесення ударів її забрали в лікарню. Залишила її, швидку не викликала.
Ніхто не бачив як вона її била. Вона потерпілу залишила і пішла. Вона намагалась поговорити, але не вийшло. Потерпіла постійно з усіма свариться. Моральну шкоду визнає в сумі 15 тис. гривень. Вона ніде не працює.
На підтвердження обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, органом досудового розслідування були здобуті, а прокурором у судовому засіданні в основу обвинувачення покладені, та судом дослідженні, письмові докази, що підтверджують винуватість обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КК України та процесуальні документи, які знайшли своє об`єктивне підтвердження в суді, а саме.
Зокрема, потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_8 до неї постійно ходила і діти її до неї ходили . Потім вона була на подвір`ї і побачила , що вона йде до неї з великою мискою. Вона стояла біля погреба, ОСОБА_9 підійшла і почала її тією мискою бити. Сусіди викликали швидку. Вона вийшла на дорогу в крові. Сусід завіз в Ружин, а потім завезли в м. Бердичів в лікарню.
Того дня вранці ОСОБА_9 в неї була. Вона відразу нанесла удар в голову. Як вона вдарила її по голові вона впала то ОСОБА_9 била її мискою скрізь. Синці були на плечах. В лікарні була три тижні. ОСОБА_9 до неї не приходила. Після того як ОСОБА_9 нанесла удар вона впала. При цьому як вона її била нічого не говорила.
До цього вона до неї ходила весь час. Відносини були нормальні. ОСОБА_10 перед цим днем була в неї. Раніше вони з нею не сварились. Ніяких сварок між ними не було. З сусідами вона по хорошому. На наступний день ОСОБА_9 без слів прийшла і побила її.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду показала, що за днів 10 до цієї події вона приїхала, а мати каже, що ОСОБА_9 у неї вкрала телефон. Вона сказала мамі, щоб вона взяла другий. Вона про це сказала ОСОБА_12 , але вона їй нічого не відповіла. Потім її не було днів чотири. Потім вона з`явилась і з ОСОБА_13 пили кілька днів. Вранці їй зателефонувала ОСОБА_14 і сказала, що ОСОБА_15 побила матір, її відливали, надали першу допомогу. Сусід повіз її в м. Бердичів в лікарню, на голові й неї були страшні рани. Вона довго лікувалась. ОСОБА_16 їй розповіла, що того дня вона бачила, як ОСОБА_17 ходив від ОСОБА_18 до себе . Потім ОСОБА_18 підійшла до калитки відкрила два засови, потім підійшла до неї і почала бити, скільки ударів було не пам`ятає. Голова була порубана вся лобна частина була побита, тім`яна частина розбита, плечі в синцях, мама була суцільна гематома.
Вона до мами приїжджала часто. Але після отриманих травм вона постійно приїжджає, бо вона нічого не може робити.
Десь за 10 днів до цього ОСОБА_9 постійно ходила, а потім як пропав телефон вона не ходила. А до цього вона днювала і ночувати у мами. Мати ОСОБА_19 з її матір"ю дружили.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 суду показав, що саму подію він не бачив. Бачив вже бабу побиту. Була голова в крові. Він почув, що ОСОБА_21 стогне і вийшов на дорогу та побачив її. Вони подзвонили до фельдшера. ОСОБА_21 сказала, що ОСОБА_18 її побила. Дати події він не пам`ятає. На травми він не придивлявся, але бачив кров. Він знає і обвинувачену і потерпілу. Раніше він не бачив щоб ОСОБА_18 скандалила із сусідами. ОСОБА_21 часто сварилась із ОСОБА_18 та своїм племінником.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_22 суду показала, що до неї зателефонувала ОСОБА_23 і сказала, що побили ОСОБА_21 . Вона відразу під`їхала до них. ОСОБА_24 сиділа біля ОСОБА_21 . Вона наклала їй пов`язку на голову. На голові була рублена рана. Поміряла тиск, який був високий. Вони домовились з сусідом і він її завіз в м. Бердичів до доньки в лікарню. Хто побив ОСОБА_21 , вона не питала. Тілесні ушкодження були на голові, руці і на ногах. Рани були ззаду і спереду на голові. Скарги були на болі в плечі.
Окрім показань обвинуваченої, потерпілої, свідків, судом вина ОСОБА_5 підтверджується зібраними доказами, а саме:
- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 12.09.2023 р. відповідно до якого ОСОБА_4 заявила, що 12.09.2023 р. ОСОБА_5 знаходячись на території домогосподарства АДРЕСА_2 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин нанесла їй удари металевою мискою по спині та голові , чим спричинила їй тілесні ушкодження (а.с.115);
- висновком експерта № 342 від 12.10.2023 р., відповідно до якого експертом на підставі медичній документації у гр. ОСОБА_4 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому акроміального кінця лівого ключичного з`єднання, забійної рани тім`яної ділянки голови, забійних саден лівого плеча, лівого ліктя, грудної клітки, обох гомілок, виявлені тілесні ушкодження в сукупності відносяться до категорії тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості, як таке, що не є небезпечним для життя, але призвело до тривалого розладу здоров`я, виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, тілесні ушкодження могли бути спричинені в термін та за обставин, як зазначено в постанові, спричинення вказаних тілесних ушкоджень внаслідок падіння з положення стоячи при наданні тілу прискорення, малоймовірне, на тілі потерпілої виявлено як мінімум сім місць прикладання сили (а.с.119-120);
- фото тілесних ушкоджень долучених до протоколу допиту потерпілої від 03.07.2023 р.(а.с.126-139);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 03.07.2024 року з ілюстративними таблицями до нього, який проведений за участю потерпілої ОСОБА_4 , в ході якого остання, на місці події повідомила про обставини та показала механізм спричинення їй тілесних ушкоджень (а.с.141-151);
- висновком експерта № 192 від 12.07.2024 р., згідно якого експертом встановлено, що покази потерпілої ОСОБА_4 при проведенні слідчого експерименту від 03.07.2024 року за її участі, відповідають характеру та механізму утворення у неї тілесних ушкоджень, згідно Висновку експерта №342 від 12.10.2023р.(а.с.152-153);
Оцінивши викладені докази в їх сукупності, суд вважає винуватість обвинуваченої ОСОБА_5 доведеною повністю та кваліфікує її дії за ч.1 ст. 122 КК України, як умисні дії, які виразились у заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених в ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_5 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, ступінь суспільної небезпечності скоєного, мотиви злочину, особи обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів.
Вивчаючи особу обвинуваченої, судом встановлено, що ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, на утриманні неповнолітніх дітей не має, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, згідно характеристики з місця проживання ніде не працює, проживає одна, Дерганівський старостинський округ компрометуючими матеріалами на гр. ОСОБА_5 не відає.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченій, судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій, судом не встановлено.
Вище встановлені обставини та дані, що характеризують особу обвинуваченої, ступінь тяжкості злочину, яка визначається не тільки положеннями ст.12 КК України, виходячи з формального критерію виду і розміру покарання, а й фактичними обставинами справи, при яких було скоєно злочин, дають суду підстави прийти до висновку про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання, передбачене санкцією інкримінованої їй статті у виді обмеження волі, що на думку суду у конкретному випадку не є надмірним за видом та розміром, є виваженим і достатнім, відповідає принципам призначення покарання, й відповідає меті покарання.
В той же час, обвинувачена свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення визнала формально, враховуючи, що вчинила злочин проти особи похилого віку, збитки не відшкодувала, а тому суд вважає, що обвинуваченій ОСОБА_5 покарання у виді виправних робіт призначене бути не може, підстав для застосування ст.ст. 75 або 69 КК України суд не вбачає.
Крім того, потерпілою ОСОБА_4 було заявлено цивільний позов, в якому вона просить стягнути з ОСОБА_5 на її користь завдану їй матеріальну шкоду за вчиненням кримінального правопорушення в розмірі 4602,31 гривень та завдану моральну шкоду в розмірі 130000.00 гривень.
Позов обґрунтовано тим, що неправомірними суспільно-небезпечними діями обвинуваченої було завдано потерпілій майнових та немайнових втрат, спричинених фізичними та моральними стражданнями, які позначили негативні зміни у житті потерпілої: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, насторога, тривога, лоційні та тілесні реакції при згадуванні; переживання психологічного дискомфорту, фізичної болі, дана подія призвела до того, що потерпіла перебувала у лікарні, порушення сну, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, почуття образи, обурення.
Спричинені позивачу тілесні ушкодження потягли за собою необхідність відновлення стану здоров`я. Під час лікування позивачем було витрачено: на придбання ліків та лікарських засобів на загальну суму 4602,31грн.
Розмір відшкодування моральної шкоди позивач оцінює в 130000.00 гривень.
Оскільки в результаті вчинення обвинуваченою суспільно-небезпечних дій, завдано моральної шкоди потерпілій, вона має право в межах кримінального провадження до початку судового розгляду справи пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, і залежно від підстав та доведеності якого суд своїм остаточним рішенням у кримінальному провадженні вирішує питання щодо відшкодування потерпілій шкоди.
Зазначила, що на момент звернення потерпілої з цим позовом, обвинувачена не сплатили жодної гривні в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої її неправомірними, суспільно-небезпечними діями.
Приймаючи до уваги доводи позовної заяви, дослідивши надані потерпілою докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на таке.
Відповідно до ч.1 ст.13, ч.1,6 ст.81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Статтею 23ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом бо іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно з абз.1 п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
В абз.2 п.5 Постанови Пленуму ВСУ № 4 зазначається, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправності діяння її заподіювача, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, наявності вини останнього в її заподіянні.
Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи яким діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі, чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Отже, вимогу позивача про відшкодування моральної шкоди може бути задоволено лише:
- за наявності порушення його прав;
- наявності самої моральної шкоди;
- протиправності діяння відповідача;
- наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача.
За результатами судового розгляду кримінального провадження встановлено, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_4 завдано матеріальної шкоди, зокрема, витрати пов`язані з оплатою лікування отриманих тілесних ушкоджень в сумі 4602,31грн..
Сталою судовою практикою визначено, що, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
З матеріалів провадження вбачається, що до початку розгляду справи по суті потерпілим було подано цивільний позов, в якому моральну шкоду, завдану злочином, оцінену в 130000.00 гривень., обґрунтовано тим, що від протиправних дій обвинуваченої вона понесла моральну шкоду, що виникла з негативних наслідків: порушення сну, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, почуття образи, обурення.
Суд приходить до висновку, що заподіяна моральна шкода є очевидною.
Розмір моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди (вчинення злочину з необережності), якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Обвинувачена на даний час ніде не працює.
Врахувавши глибину і тривалість моральних страждань потерпілої, суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди у 50 тис. грн., що, на переконання суду, відповідає вимогам розумності та справедливості за обставин цього провадження.
Речові докази та процесуальні витрати відсутні.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 525 КПК України, суд -
ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити їй покарання у виді одного (Одного) року обмеження волі.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченій - не обирати.
Строк відбуття покарання обчислювати з дня прибуття і постановки обвинуваченої на облік у виправному центрі.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 задовольнити частково.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.
Вирок може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1 .