Провадження № 11-сс/811/3411/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 4 грудня 2025 року про обрання запобіжного заходу, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , учасника бойових дій

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6 ,

та його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

слідчий Львівського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_9 звернувся з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Клопотання мотивував тим, що ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, він перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду: так як підозрюваний обізнаний про можливу міру покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення тому, перебуваючи на волі може вживати заходів у тому числі і переховування з метою ухилення від можливого покарання; вчинити інше кримінальне правопорушення: Цей ризик обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_6 , не працює, а отже не має постійного та стабільного доходу.

Наголошував, що запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, неможливо, оскільки застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави, домашнього арешту, фактично не зможе забезпечити реальне запобігання спробам вчинити ним дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- у разі обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання ОСОБА_6 зможе залишити відоме слідству його можливе місця перебування, внаслідок чого слідчий не зможе фактично контролювати виконання покладених на нього обов`язків;

- під час досудового розслідування ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду;

- ОСОБА_6 може незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Наявні докази вчинення підозрюваним кримінальних правопорушення є вагомими та допустимими, отриманими у встановленому КПК України порядку. У зв`язку із чим лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та дозволить виконати завдання і досягти мети кримінального провадження, для забезпечення виконання з ним процесуальних рішень, більш м`який запобіжний захід унеможливить запобігання вказаним ризикам.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львов від 4 грудня 2025 року задоволено частково клопотання слідчого Львівського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_9 .

Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому залишати житло за місцем його реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_6 , такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження.

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали становить 60 днів з часу фактичного затримання 2 грудня 2025 року о 20 годині 30 хвилин, тобто до 30 січня 2026 року включно.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді прокурор ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з визначення розміру застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120 грн.

У разі внесення застави, покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати до слідчого, прокурора або суду в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду в провадженні яких перебуває кримінальне провадження;

3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзду з України, і в`їзду в Україну.

У доводах апеляційної скарги зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону.

Повідомляє, що ОСОБА_6 повідомлено про підозру в умисному пошкодженні чужого майна, шляхом підпалу, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, за яке передбачено покарання від трьох до десяти років позбавлення волі. Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами та матеріалами кримінального провадження.

Зазначає, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, продовжувати вичиняти інші злочини.

Наголошує, що ОСОБА_6 не має міцних соціальних зв`язків, не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, досудове розслідування на даний час ще триває, в ході якого необхідно провести ряд слідчих та розшукових дій, у зв`язку із чим менш суворий запобіжний захід ніж тримання під вартою не забезпечить належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Заслухавши доповідача, виступ прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, доводи підозрюваного та його захисника на заперечення аргументів апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення у справі «Ilijkov v. Bolgaria»).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 цього Кодексу, окрім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та матеріалів судової справи, що слідчими Львівського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001945 від 02 грудня 2025 року за підозрою ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 02 грудня 2025 року, у точно невстановлений досудовим розслідуванням час, приблизно о 20 годин 25 хвилин, маючи умисел та переслідуючи мету на пошкодження чужого майна шляхом його підпалу, що тягне за собою суспільно-небезпечні наслідки, перебуваючи біля дверей відділення № 79014 АТ «Укрпошта», що знаходиться за адресою: місто Львів, вулиця Личаківська, будинок № 119, маючи при собі заздалегідь заготовлену пластикову каністру із запалювальною сумішшю, розлив вказану запалювальну суміш перед вхідними дверима у вказане відділення АТ «Укрпошта», після чого підпалив суміш за допомогою сірників. Після вищевказаних дій, ОСОБА_6 , усвідомлюючи вчинене ним протиправне діяння, намагався залишити місце події, але був викритий та затриманий особою, яка проходила поряд.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 знищив чуже майно шляхом підпалу, а саме вхідні двері вказаного відділення АТ «Укрпошта» та спричинив акціонерному товариству «Укрпошти» матеріальну шкоду.

ОСОБА_6 3 грудня 2025 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

3 грудня 2025 року слідчий Львівського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 4 грудня 2025 року клопотання слідчого задоволено частково застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дотримався вимог ст. ст. 177,183,194 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, дійшовши висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є занадто суворим та невиправданим, оскільки не відповідає ступеню ризиків у кримінальному провадженні, які наведені у клопотанні, переконався, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризикам якого існують у кримінальному провадженні, і тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, терміном на два місяці, який забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

При цьому належно врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 та покарання, що загрожує у разі визнання його винним, даних про його особу, а саме, що він співпрацює з слідством, розкаявся у скоєному, раніше не судимий, має постійне місце проживання, стійкі родинні відносини, працює у місті Львові, проте офіційно не працевлаштований, конкретні обставини справи, що свідчать на користь зменшення ризиків, передбачених вимогами ст. 177 КПК України.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, окрім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчим суддею перевірено, що в матеріалах кримінального провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним інкримінованих кримінальних правопорушень, при цьому прокурором та слідчим не доведено неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як на одну з підстав застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апелянт покликається на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, проте колегія суддів апеляційного суду зазначає, що тяжкість покарання хоча і є одним із елементів при оцінці ризиків ухилення від органу досудового розслідування та/або суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, однак, сама по собі не може бути достатньою підставою для застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, про те, що прокурор не довів обставин, які свідчать про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, а тому слідчий суддя обґрунтовано застосував до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Доводи, на які послався в апеляційній скарзі прокурор, не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки були враховані слідчим суддею при прийнятті рішення.

Порушень правових позицій Європейського суду з прав людини чи істотних порушень кримінального процесуального закону апеляційним переглядом не встановлено.

Відтак, ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга прокурора до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. 177, 183, 184, 309, 310, 376, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 4 грудня 2025 року про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4