ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3700/25 Справа № 204/3932/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу Чечелівського районного суду м. Дніпра від 16 жовтня 2025 року, якою виправлено описку в судовому рішенні, -

В С Т А Н О В И Л А:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Чечелівського районного суду м. Дніпра від 16 жовтня 2025 року виправлено описку в мотивувальній частині ухвали Чечелівського районного суду міста Дніпра від 14 жовтня 2025 року, а саме постановив викласти восьмий абзац мотивувальної частини ухвали суду в наступній редакції: «Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність передачі заяви про відвід до канцелярії суду для проведення авторозподілу заявленого відводу і його розгляду іншим складом суду».

Обгрунтовуючи мотиви постановлено рішення суд першої інстанції зазначив, що 14.10.2025 у судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_7 заявлено відвід головуючому судді ОСОБА_1 у зв`язку з чим ухвалою від 14.10.2025 було постановлено про передачу до канцелярії Чечелівського районного суду міста Дніпра заяви захисника ОСОБА_7 про відвід головуючого судді ОСОБА_1 для проведення авторозподілу відповідно до ст.35 КПК України.

Між тим у мотивувальній частині вказаної ухвали, у восьмому її абзаці допущено описку, а саме замість вірного: «…суд дійшов висновку про необхідність передачі заяви про відвід до канцелярії суду для проведення авторозподілу заявленого відводу і його розгляду іншим складом суду…», помилково зазначено: «…суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для задоволення заяви захисника обвинуваченого про відвід головуючого судді та необхідність передачі заяви про відвід до канцелярії суду для проведення авторозподілу заявленого відводу і його розгляду іншим складом суду», що є опискою, з огляду на те, що метою постановлення вказаної ухвали було саме передання заяви про відвід для здійснення автоматизованого розподілу для подальшого її вирішення іншим складом суду, а не розгляд заяви про відвід по суті. Про що безперечно свідчить сам зміст мотивувальної та резолютивної частини ухвали. Вказане також логічно випливає зі змісту абзацу сьомого вказаної ухвали, в якому судом процитовано положення ч. 1 ст. 81 КПК України, відповідно до якого розгляд заяви про відвід у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, як незаконну.

Обгрунтовуючи заявлені вимоги захисник посилається на те, що 14.10.2025 року нею було заявлено відвід судді Безрук в зв`язку з порушенням ст. 16 ЗУ Про судоустрій і статус судді і здійснення правосуддя у мантії неналежного зразка, упередженістю, очевидним обранням обвинуваченого нахилу по справі та небажанням витребувати докази, а саме оригінали КПК, КК та ЗУ «Про оперативно-розшукову діяльності», оскільки за змістом інформаційних законодавчих баз вони не підписані обов`язковими підписантами - Головою Верховної ради і Президентом всупереч ст. 94 Конституції України, при цьому суддя стверджувала, що вона визнає ці бази і всі наявні в них закони і не має повноважень ставити під сумнів їх зміст.

Саме через це, захист констатував системні порушення суддею Безрук фундаментальних засад кримінального провадження (ст. 7 КПК), небажання бачити очевидну необхідність витребування оригіналів КПК, КК і ЗУ «Про оперативно-розшукову діяльність», а також вчинення активних дій за для виправлення процесуальних помилок сторони обвинувачення, що свідчить про обрання нею обвинувального нахилу і пряме порушення не тільки присяги і Конституції.

Саме ці обставини й зумовили недовіру судді із посиланням на той факт, що вона як особа що порушує закон, не може чинити правосуддя і вирішувати ім`ям України долю іншої людини, в тому числі й з`ясовувати дотримання нею норм діючого законодавства.

15.10.2025 року суддею Книш Чечелівського райсуду м. Дніпра було проведено розгляд заяви про відвід, при цьому в засіданні захистом надано розлугі обгрунтування.

16.10.2025 року на електронну адресу адвоката надійшло 2 ухвали суду: - 14.10.2025 року за підписом судді Безрук, що набрала законної сили 14.10.2025 року, якою суддя Безрук передаючи заяву для проведення автоматичного розгляду вже дійшла висновку про відсутність законних підстав для задоволення заяви захисника про відвід головуючого судді.

15.10.2025 року за підписом судді Книш, що набрала законної сили 15.10.2025 року, якою суддя Книш відмовила у задоволенні захисника, тобто суддя ОСОБА_8 у змісті ухвали ім`ям України, яка набрала законної сили, оскарженню не підлягає і є обов`язковою для виконання на всій території України, фактично встановила законність своїх дій, що унеможливило прийняття суддею ОСОБА_9 іншого рішення ніж відмовити у задоволенні заяви захисту про відвід. Саме вказівка захисту на ці обставини й стали підставою для ухвалення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали про виправлення помилки.

При цьому, захисник зазначає, що з цього приводу до ВРП скеровано скаргу.

З огляду на викладене захисник констатує, що в даному випадку - дії вчинені суддею ОСОБА_8 є не виправленням механічної помилки, а фактичною є зміною судового рішення, що вплинуло на сприйняття його тексту.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні захисник підтримала вимоги своєї апеляційної скарги, просила її задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Обвинувачений відмовився надавати пояснення, посилаючись на ст. 63 Конституції України, зазначив, що він нічого не розуміє та повністю підтримує захисника.

Прокурор, належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного перегляду не з`явився, що у відповідності до вимог ч. 2 ст. 379, ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає проведенню розгляду.

Мотиви апеляційного суду.

Згідно з положеннями частини першої статті 379 КПК України суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Однією з гарантій забезпечення правової визначеності, елементом стабільності судового рішення та його законної сили є його незмінність. Суд, який ухвалив рішення, після його проголошення не має права його змінити або скасувати.

Опискою вважається зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) помилка, допущена під час письмово-вербального викладу судового рішення, що порушує правила граматики, синтаксису, пунктуації, нумерації (помилка у правописі, у розділових знаках тощо), що мають вплив на зміст судового рішення і його виконання. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер, до них належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань речей, предметів, майна, зазначення дат і строків.

Під описками, які мають істотний характер вважається написання в судовому рішенні прізвищ та імен особі, які не дозволяють достовірно та правильно ідентифікувати особу, при виконанні вказаного рішення.

Не є опискою граматичні помилки, які не спотворюють тексту судового рішення та не призводять до його неправильного сприйняття: неправильне уживання розділових знаків, помилкове відмінювання слів, використання русизмів і діалектизмів тощо.

При цьому, вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі, суд не має права змінювати зміст судового рішення, а лише усуває неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 14 жовтня 2025 року постановлено передати до канцелярії Чечелівського районного суду міста Дніпра для проведення авторозподілу відповідно до ст.35 КПК України, заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про відвід головуючого судді ОСОБА_1 .

Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 15.10.2025 відмовлено у задоволенні заяви захисника про відвід судді ОСОБА_1 під час розгляду кримінального провадження №0000074 за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1, ч.2 ст.307 КК України.

Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 16.10.2025 виправлено описку в мотивувальній частині ухвали Чечелівського районного суду міста Дніпра від 14 жовтня 2025 року та викладено восьмий абзац мотивувальної частини ухвали суду в наступній редакції: «Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність передачі заяви про відвід до канцелярії суду для проведення авторозподілу заявленого відводу і його розгляду іншим складом суду».

Мотивуючи вказане рішення суд послався на те, що зазначене в ухвалі від 14.10.2025 «…суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для задоволення заяви захисника обвинуваченого про відвід головуючого судді та необхідність передачі заяви про відвід до канцелярії суду для проведення авторозподілу заявленого відводу і його розгляду іншим складом суду», є очевидною опискою, оскільки метою постановлення вказаної ухвали було саме передання заяви про відвід для здійснення автоматизованого розподілу для подальшого її вирішення іншим складом суду, а не розгляд заяви про відвід по суті, про, що безперечно свідчить сам зміст мотивувальної та резолютивної частини ухвали та що логічно випливає зі змісту абзацу сьомого вказаної ухвали, в якому судом процитовано положення ч. 1 ст. 81 КПК України.

З вказаним рішення погоджується і апеляційний суд, та не вбачає підстав для його скасування, із наведених захисником мотивів, оскільки зазначене не впливає на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

До того ж, всупереч твердженням захисника, як з наявної в матеріалах контрольного провадження копії ухвали Чечелівського районного суду м. Дніпра від 15 жовтня 2025 року, підставою для відмови в задоволенні заяви захисника про відвід судді ОСОБА_1 став не зміст ухвали від 14.10.2025, й суд окрім іншого розглядав і письмову заяву захисника ОСОБА_7 .

З огляду на викладене, колегія суддів вважає необгрунтованими доводи апеляційної скарги захисника, а ухвалу суду вважає законною та обгрунтованою та такою, що скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 379, 404, 405 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Чечелівського районного суду м. Дніпра від 16 жовтня 2025 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та окремому оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4