БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/1266/25
Провадження № 1-кп/730/102/2025
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2025 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

потерпілої - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни кримінальне провадження №0000050 від 11.08.2025р. по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Високе Борзнянського району Чернігівської області, зареєстроване місце проживання в АДРЕСА_1 , реєстрація як внутрішньо переміщеної особи в АДРЕСА_2 , проживаючого в АДРЕСА_3 , громадянина України, освіта середня спеціальна, вдівця, непрацюючого, судимого вироком Селидівського міського суду Донецької області від 23.07.2024р. за ч.1 ст.369 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 17000 грн, який не сплачено, -

в скоєнні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 10 серпня 2025 року близько 10-00 год, знаходячись на території господарства ОСОБА_6 в АДРЕСА_3 , у ході конфлікту, виниклого на грунті особистих неприязних сімейних відносин із співмешканкою ОСОБА_5 , умисно наніс їй один удар рукою в область обличчя, внаслідок чого ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді синця лівої очної ділянки обличчя з крововиливом під кон`юктиву очного яблука, які згідно висновку судово-медичної експертизи №93 від 11.08.2025р. відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що не спричинили короткотривалий розлад здоров`я чи незначну стійку втрату працездатності.

ОСОБА_4 у судовому засіданні винним себе в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю і пояснив, що близько чотирьох місяців він проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 у господарстві її матері ОСОБА_6 в АДРЕСА_3 . Вранці 10 серпня 2025 року близько 10-00 год він зібрався їхати в с. Галайбине до господарства своєї покійної матері й хотів узяти коня з підводою, але ОСОБА_5 не дала. З цього приводу між ними виникла сварка, в ході якої він спересердя один раз правою рукою вдарив ОСОБА_7 в ліву частину обличчя. Від цього в співмешканки під лівим оком виник синець, після чого вона втекла й викликала працівників поліції. За ці свої дії просив вибачення в ОСОБА_5 і розкаюється в скоєному, але потерпіла не бажає з ними миритися. Після попереднього вироку суду через відділення АТ «Ощадбанк» за квитанцією органу поліції сплатив кошти в сумі 20000 грн і підтверджуючий документ віддав поліції, не залишивши собі копії. За який саме штраф (судовий чи поліцейський) сплатив гроші не пам`ятає.

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що близько чотирьох місяців вона співмешкала з ОСОБА_4 у будинку її матері ОСОБА_6 в АДРЕСА_3 . Вранці 10 серпня 2025 року ОСОБА_4 зібрався їхати в с. Галайбине до господарства своєї покійної матері й хотів узяти коня з підводою, але вона не дала. З цього приводу між ними виникла сварка, в ході якої ОСОБА_4 один раз правою рукою вдарив її у ліву частину обличчя. Від цього в неї під лівим оком виник синець, вона втекла до літньої кухні й викликала працівників поліції. Стверджує, що з ОСОБА_4 припинила зв`язки, не помирилась і його не пробачила, оскільки той раніше також вчиняв стосовно неї домашнє насильство психологічного й фізичного характеру. Наполягає на призначенні обвинуваченому покарання згідно закону.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому діянні, ніхто з учасників не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, вірно розуміють зміст цих обставин, в суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників процесу, а тому відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд вважає за недоцільне проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, обмежившись лише показаннями обвинуваченого, потерпілої та письмовими матеріалами кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Заслухавши обвинуваченого, допитавши потерпілу, дослідивши письмові матеріали кримінального провадження, суд находить, що винуватість ОСОБА_4 у пред`явленому йому обвинуваченні, крім власного визнання ним своєї вини в судовому засіданні, підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, які є належними, допустимими, достовірними, достатніми та взаємопов`язаними для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразилися в нанесенні потерпілій умисних легких тілесних ушкоджень, скоїв кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч.1 ст.125 КК України, і його дії кваліфіковані вірно.

Вирішуючи питання за вид та міру покарання обвинуваченому, суд приймає до уваги ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, особу винного, позицію потерпілої.

ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується задовільно, вдівець, в офіційних трудових відносинах не перебуває, отримуючи періодичний заробіток від праці по найму, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не знаходиться, раніше судимий.

При цьому, суд не може взяти до уваги доводи ОСОБА_4 про сплату ним коштів у сумі 20000 грн саме на виконання вироку Селидівського міського суду Донецької області від 23.07.2024р., яким його було засуджено за ч.1 ст.369 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 17000 грн, оскільки різняться суми платежу й відсутні відповідні підтверджуючі документи, тоді як за інформацією з бази «Армор» на ОСОБА_4 органом поліції неодноразово накладалися адміністративні штрафи. Водночас за довідками Центрального районного суду міста Дніпра та Сектору №5 філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях відомості про сплату ОСОБА_4 штрафу в сумі 17000 грн на виконання вироку Селидівського міського суду Донецької області від 23.07.2024р. (справа №242/963/24) відсутні.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебував у сімейних або близьких відносинах.

Потерпіла в судовому засіданні наполягає на засудженні ОСОБА_4 та призначенні йому покарання згідно закону.

Таким чином, виходячи з тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, наявності пом`якшуючої та обтяжуючої покарання обставин, особи винного та його ставлення до вчиненого ним діяння, майнового стану, позиції потерпілої, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт. При цьому, вирок Селидівського міського суду Донецької області від 23.07.2024р., яким ОСОБА_4 був засуджений до покарання у виді штрафу, на підставі ч.3 ст.72 КК України має виконуватися самостійно.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, дасть можливість в умовах запровадженого в державі воєнного стану бути потрібним шляхом залучення до виконання суспільно корисних робіт, відповідатиме визначеній у ст.50 КК України меті покарання.

Враховуючи особу обвинуваченого та відсутність у нього постійного місця роботи й офіційних джерел доходу, застосування до ОСОБА_4 менш суворого покарання у виді штрафу суд вважає недоцільним, тоді як виконувати громадські роботи засуджений може у вільний від підзаробітків час, що узгоджується з вимогами ч.1 ст.56 КК України.

Крім того, згідно фабули обвинувачення, сформульованої прокурором в обвинувальному акті та підтвердженої в судовому засіданні, ОСОБА_4 завдав легкі тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_5 , з якою спільно проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Разом з тим, відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь

Також, згідно з п.5 ч.2 ст.3 вказаного Закону дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на осіб, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою.

Відтак, оскільки інкриміновані ОСОБА_4 протиправні дії були спрямовані стосовно постраждалої особи, яка була його співмешканкою, то в силу положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дане кримінальне провадження є щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

Натомість, приписами ч.1 ст.91-1 КК України встановлено, що в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені відповідні обов`язки, зокрема направлення для проходження програми для кривдників.

Згідно з ч.3 ст.91-1 КК України заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.

У відповідності до ст.28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» суб`єктами, відповідальними за виконання програм для кривдників, є місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування, які організовують та забезпечують проходження кривдниками таких програм.

Тому, в інтересах потерпілої та з метою профілактики й недопущення повторного вчинення обвинуваченим проявів домашнього насильства, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, беручи до уваги тяжкість скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, його особу, суд у відповідності до п.5 ч.1 ст.91-1 КК України вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_4 обмежувальні заходи у виді направлення його для проходження програми для кривдників строком на 1 місяць.

Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися, цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст.369-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України, і призначити йому покарання у виді 120 (сто двадцять) годин громадських робіт.

На підставі ч.3 ст.72 КК України призначене ОСОБА_4 за вироком Селидівського міського суду Донецької області від 23 липня 2024 року покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн, виконувати самостійно.

Застосувати до ОСОБА_4 обмежувальні заходи, передбачені п.5 ч.1 ст.91-1 КК України, та направити його до Височанської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області строком на 1 (один) місяць для проходження програми для кривдників, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Роз`яснити, що у разі неявки засудженого для проходження програми для кривдників або ухилення від проходження програми без поважних причин суб`єкти, відповідальні за виконання програм для кривдників, надають протягом трьох робочих днів письмове повідомлення про це уповноваженому підрозділу органів Національної поліції України для вжиття заходів. Притягнення кривдника до відповідальності за не проходження програми для кривдників не звільняє його від обов`язку пройти таку програму.

Повідомити ОСОБА_4 , що за умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, передбачена кримінальна відповідальність згідно ст.390-1 КК України.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду через Борзнянський районний суд на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя Борзнянського районного суду ОСОБА_1