УХВАЛА

про арешт майна

10 листопада 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду клопотання заступника начальника відділу слідчого управління ГУНП у місті Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001262 від 03.10.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 4 ст. 153 КК України,

установив:

24.10.2025 за допомогою поштового зв`язку слідчий слідчого управління ГУНП у місті Києві ОСОБА_5 звернувся із клопотанням (вхід. № 112223), погодженим прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001262, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.10.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 4 ст. 153 КК України.

Згідно протоколу автоматизованого визначення слідчого судді від 29.10.2025 клопотання розподілено на слідчого суддю ОСОБА_1 30.10.2025 клопотання разом з додатками передано слідчому судді з відділу організаційного забезпечення розгляду кримінальних справ Шевченківського районного суду міста Києва.

Ухвалою слідчого судді від 30.10.2025 клопотання слідчого слідчого управління ГУНП у місті Києві ОСОБА_5 , погоджене прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001262, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.10.2025 повернуто особі, яка його подала, та встановлено строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі, тривалістю 72 години, який обліковується з моменту отримання цієї ухвали.

04.11.2025 заступник начальника відділу слідчого управління ГУНП у місті Києві ОСОБА_3 звернулась повторно із клопотанням (вхід. № 115015), погодженим прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001262, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.10.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 4 ст. 153 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання про арешт майна, слідчий ОСОБА_3 зазначила про таке.

У провадженні слідчого управління ГУНП у місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0001262, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.10.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 4 ст. 153 КК України.

За версією органу досудового розслідування встановлено, що своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив насильницькі дій сексуального характеру, не пов`язані із проникненням в тіло іншої особи (сексуальне насильство), щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, при цьому чітко усвідомлюючи свою вікову та фізичну перевагу, значимість як дорослої особи, малолітній вік дитини та стан її здоров?я, а саме її психічну та фізичну безпорадність, через що остання позбавлена можливості чинити будь-який супротив протиправним діям, що посягають на її статеву свободу та недоторканність, та таким чином створив неправильне розуміння змісту та ставлення до статевих відносин, формуючи спотворений соціальний досвід, порушуючи нормальний фізичний, психічний і соціальний розвиток.

23.10.2025 на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України, враховуючи невідкладний випадок, проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , що перебуває у користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час якого виявлено та вилучено: блокнот зеленого кольору із шкірозамінника із чорновими записами, який належить ОСОБА_6 , що поміщено до спец. пакету KIV1138387.

23.10.2025слідчим у кримінальному провадженні винесено постанову про визнання вищезазначених предметів речовими доказами.

У зв`язку викладеним, з метою збереження вилученого майна, запобігання можливості його приховування, псування, знищення, перетворення, відчуження у сторони обвинувачення виникла необхідність у накладенні арешту на зазначене майно, що передбачено п. 1 ч. 2 ст. 170 України.

Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному слідчому судді від 06.11.2025, слідчим суддею визначено ОСОБА_1 07.11.2025 клопотання разом з додатками передано слідчому судді з відділу організаційного забезпечення розгляду кримінальних справ Шевченківського районного суду міста Києва.

Заступник начальника відділу слідчого управління ГУНП у місті Києві ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи. Водночас подала заяву про розгляд справи без її участі.

Представник власника майна у судове засідання також не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України під час розгляду справи фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши клопотання та додані на його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Так, слідчими слідчого управління ГУНП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001262, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.10.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 4 ст. 153 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у зазначеному кримінальному провадженні здійснюється, зокрема прокурорами Київської міської прокуратури.

Відповідно до протоколу обшуку, проведеного на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України, 23.10.2025 слідчим проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , де виявлено та вилучено майно на яке слідчий просить накласти арешт.

24.10.2025 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 153 КК України.

Надалі ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 29.10.2025 у справі № 761/45507/25 надано дозвіл на проведення обшуку квартири за місцем проживання ОСОБА_6 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Звернення слідчого 24.10.2025 з клопотанням про арешт на зазначене тимчасово вилучене майно зумовлено необхідністю збереження речового доказу, оскільки вилучене майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

Постановою слідчого слідчого управління ГУНП у місті Києві ОСОБА_5 від 23.10.2025 майно, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, визнано речовим доказом.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в цьому випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. Крім того, при вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що ці докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в цьому кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

Так, приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, за фактом вчинення яких розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано це клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування та відчуження майна, яке визнано речовим доказом постановою слідчого від 23.10.2025, приходить до висновку про наявність на цьому етапі досудового розслідування достатніх підстав для накладення арешту на вищезазначене майно.

На думку слідчого судді, накладення арешту на майно в цьому випадку є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено негативних наслідків арешту майна для третіх осіб. Що стосується прав та законних інтересів власників майна, то слідчий суддя вважає, що такі обмеження не є занадто обтяжливими для них. При цьому слідчий суддя звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 98, 170-173, 309, 395, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання заступника начальника відділу слідчого управління ГУНП у місті Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001262 від 03.10.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 4 ст. 153 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучене 23.10.2025 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме блокнот зеленого кольору із шкірозамінника із чорновими записами.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1