Номер провадження: 11-сс/813/2426/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши матеріали справи за апеляційною скаргою представника власниці майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 14.11.2025 року про арешт майна в кримінальному провадженні №0000019 від 29.07.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.203-2 КК України,

встановив:

Оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого детектива ТУ БЄП в Одеській області ОСОБА_9 та накладений арешт із забороною користування та розпорядження на транспортний засіб марки BMW моделі Х5, д/н НОМЕР_1 (індивідуальний номерний знак НОМЕР_2 ), VIN НОМЕР_3 , із ключем від нього та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 .

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник власниці майна ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання детектива про в частині арешту на автомобільмарки BMW моделі Х5, д/н НОМЕР_1

Обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження представник зазначив, що копію ухвали він отримав засобами електронної пошти 26.11.2025 року.

Вимоги апеляційної скарги адвокат мотивує тим, що власник арештованого автомобілю ОСОБА_8 не є суб`єктом кримінального правопорушення, а сам транспортний засіб не є предметом злочину, не містить на собі його сліди та не використовувався у злочинній діяльності.

Іншими учасниками кримінального провадження ухвала слідчого судді не оскаржена.

Заслухавши суддю-доповідача; пояснення представника власника майна адвоката ОСОБА_10 , який підтримав апеляційну скаргу; думку прокурора, який заперечував проти її задоволення; вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Щодо клопотання представника про поновлення строку на апеляційне оскарження, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантується право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Пунктом 8 ч.2 ст.129 Конституції України передбачено, що однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Статтею 24 КПК кожному гарантується забезпечення права на оскарження судових рішень.

Положеннями ч.1 ст.117 КПК встановлено, що пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.395 КПК апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Із матеріалів судової справи вбачається, що розгляд клопотання слідчого про арешт майна здійснений слідчий суддею 14.11.2025 року.

Матеріали справи не містять відомостей про те, коли саме представник власника майна отримав копію оскарженої ухвали.

Вказані обставини не спростовують доводи представника власника майна про те, що копія оскарженої ухвали надійшла на його електронну пошту 26.11.2025 року.

01.12.2025 року апеляційна скарга сформована адвокатом в підсистемі «Електронний суд» та направлена на електрону адресу Одеського апеляційного суду.

За таких обставин, з метою забезпечення права власника майна та його представника на доступ до суду, яке випливає з п.1 ст.6 Європейської конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» і є невід`ємною частиною права на справедливий судовий розгляд, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді підлягає поновленню.

Перевіривши доводи апеляційної скарги щодо незаконності ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України (далі КПК), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 зазначеної норми права встановлено, що метою накладення арешту на майно є: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Положення даної норми КПК України узгоджуються зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, яка встановлює, які об`єкти, у відповідності до положень КПК, можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Так, положеннями ст.98 КПК встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Апеляційним судом встановлено, шо Підрозділом Територіального управління БЕБ в Одеській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному проваджені № 0000019 від 29.07.2025 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.203-2 КК України, процесуальне керівництво у якому здійснюється прокурорами Одеської обласної прокуратури.

Вказане кримінальне провадження розпочато за результатами проведення заходів щодо виявлення на території Одеської області фактів незаконної діяльності з організації та проведення азартних ігор, в ході проведення яких встановлено, що група осіб, перебуваючи на території міста Одеси, здійснює незаконну діяльність, щодо організації проведення азартних ігор без ліцензії на провадження відповідного виду діяльності з організації та проведення азартних ігор із використанням всесвітньої мережі Інтернет.

За інформацією УСР в Одеській області ДСР НП України до вчинення вказаного кримінального правопорушення можуть бути причетні гр. ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , діючи за попередньою змовою між собою, порушуючи регламентований порядок здійснення господарської діяльності та всупереч вимог Закону, умисно, із корисливих спонукань, переслідуючи мету наживи і незаконного збагачення, отримання неконтрольованого державою прибутку, усвідомлюючи, що діяльності у сфері грального бізнесу, здійснюється виключно за наявності ліцензії, в невстановлений в ході досудового розслідування період, але з початком злочинної діяльності не пізніше грудня 2024 року, забезпечили організацію та проведення азартної карткової гри в «онлайн-покер» за допомогою мобільного (програмного) додатку «SEKA ROYAL», в якому проводилась азартна гра, умовою якої є сплата гравцем грошових коштів адміністраторам за отримання ігрового електронного грошового замінника, що у подальшому за результатами гри дає змогу гравцю як отримати виграш в грошовому еквіваленті, так і не отримати його залежно від випадковості.

Так, 24.09.2025 року, о 17 год.10 год., ОСОБА_13 , який добровільно надав згоду на залучення останнього для проведення негласних слідчих (розшукових) дій, зателефонував за наявним у додатку номером мобільного телефону НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_11 , в ході розмови з яким повідомив, що має бажання прийняти участь у проведенні карткової гри та запитав про можливість внесення відповідної «ставки», на що ОСОБА_11 погодився та повідомив адресу за якою буде очікувати на ОСОБА_13 .

Того ж дня, о 17 год. 35 хв., ОСОБА_13 прибув за визначеною ОСОБА_11 адресою, а саме до будівлі за адресою: м.Одеса, Приморський бульвар, 7, де особисто зустрівся з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , в ході розмови з якими домовився про участь у азартній картковій грі «онлайн-покер» у мобільному (програмному) додатку «SEKAROYAL», яка мала початись орієнтовно о 22:00 год.

За результатами зустрічі ОСОБА_13 передав, а ОСОБА_11 прийняв грошові кошти у розмірі 200 доларів США у якості «ставки», на що ОСОБА_11 повідомив ОСОБА_13 , що здійснить поповнення його балансу ігровим електронним грошовим замінником у сумі 8 300 одиниць.

У подальшому, 24.09.2025 року, о 21:00 год., на адресу ОСОБА_13 надійшло повідомлення з номеру мобільного телефону НОМЕР_6 , яким користується ОСОБА_12 , який повідомив, що останній здійснив поповнення ігрового балансу ОСОБА_13 у мобільному (програмному) додатку «SEKAROYAL» ігровим електронним грошовим замінником у сумі 8300 одиниць.

Того ж дня, о 22:16 год., ОСОБА_13 , здійснив вхід у мобільний (програмний) додаток «SEKAROYAL» та здійснив авторизацію за допомогою відповідного логіну та паролю, за результатами чого увійшов в свій обліковий запис на ігровому балансі якого перебувало 8300 ігрових електронних грошових замінників, які надійшли від ОСОБА_12 .

У подальшому, за допомогою відповідних функціональних можливостей додатку ОСОБА_13 здійснив вхід у «віртуальний гральний стіл № 5» та розпочав азартну карткову гру «онлайн-покер».

У період з 22 год. 16 хв. по 22 год. 22 хв. 24.09.2025 року, ОСОБА_13 , здійснював ставки разом з іншими учасниками, що перебували у «віртуальному гральному столі» та грав у азартну карткову гру «онлайн-покер», за результатами якої ОСОБА_13 не отримавши відповідної комбінації карт програв наявні у нього ігрові електронні грошові замінники, після чого покинув «віртуальний гральний стіл № 5» та закрив мобільний (програмний) додаток «SEKAROYAL».

06.11.2025 року ОСОБА_12 та ОСОБА_11 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.203-2 КК України за кваліфікуючими ознаками: організація азартних ігор без ліцензії на провадження відповідного виду діяльності з організації та проведення азартних ігор, що видається відповідно до закону, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

На підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 28.10.2025 року був проведений обшук транспортного засобу BMW Х5, д/н НОМЕР_1 (індивідуальний номерний знак НОМЕР_2 ), VIN НОМЕР_3 .

Постановою старшого детектива ТУ БЄП в Одеській області ОСОБА_9 від 06.11.2025 року вищевказаний автомобіль, з ключем від нього та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні та в подальшому оскарженою ухвалою слідчого судді на них було накладено арешт.

Статтею 98 КПК регламентовано, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В судовому засіданні прокурор пояснив, що відповідно до матеріалів НСРД арештований автомобіль використовувався підозрюваними ОСОБА_12 та ОСОБА_11 в своїй протиправній діяльності з організації та проведення азартних ігор без ліцензії для зустрічей з клієнтами, які користувались мобільним додатком «SEKAROYAL» і яким в подальшому надавались незаконні послуги з організації азартної карткової гри «онлайн-покер».

Крім того, в арештованому автомобілі підозрювані перевозили грошові кошти отримані від своєї протиправної діяльності, а згідно протоколу обшуку на задньому склі автомобілю розміщений надпис «SEKAROYAL» з зображенням гральних карт, що доводить ту обставину, що за допомогою автомобілю підозрювані рекламували свою діяльність з організації та проведення азартних ігор, з метою одержання прибутку.

Оскільки автомобіль використовувався, як засіб та знаряддя вчинення кримінального правопорушення та був визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, колегія суддів дійшла висновку, що він відповідає критеріям майна, на яке відповідно до положень ч.3 ст.170 КПК може бути накладений арешт.

Колегія суддів вважає, що в даному кримінальному провадженні, на даному етапі його розслідування, існує обґрунтована потреба в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, з метою встановлення фактів та обставин, які мають значення для проведення повного та всебічного досудового розслідування.

Метою арешту майна у даному випадку є збереження речових доказів у кримінальному проваджені.

Апеляційний суд враховує, що на теперішній час досудове розслідування у кримінальному провадженні триває та проводяться всі необхідні слідчі (розшукові) дії направленні на отримання достатніх доказів для встановлення обставин вчинення злочину.

Відповідно до ч.1, п.7 ч.2 ст.131 КПК заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майно. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Апеляційний суд вважає, що у даному кримінальному провадженні потреби досудового розслідування, на даному етапі розслідування, виправдовують таке втручання у права та інтереси власниці арештованого автомобілю з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні та схоронності слідів злочину.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи викладене апеляційний суд приходить до висновку, що слідчий суддя, задовольняючи клопотання детектива про арешт майна, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги представника власника майна стосовно незаконності ухвали слідчого судді є необґрунтованими і не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Пунктом 1 частини 3 статті 407 КПК встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст.117, 170-173, 309, 376, 405, 407, 409, 418, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Задовольнити клопотання адвоката ОСОБА_7 та поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 14.11.2025 року.

Апеляційну скаргу представника власниці майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 14.11.2025 року про арешт майна в кримінальному провадженні №0000019 від 29.07.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.203-2 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4