Справа № 199/6001/25
УХВАЛА

19 грудня 2025 року місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпра у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро в режимі дистанційного судового провадження кримінальне провадження № 0000246 від 23.03.2025 відносно ОСОБА_3 за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника-адвоката ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції), обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

01.05.2025 до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра надійшло кримінальне провадження № 0000246 від 23.03.2025 відносно ОСОБА_3 за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначенням розміру застави, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1), 5) ч. 1 ст. 177 КПК України.

В обґрунтування заявленого клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, сторона обвинувачення зазначила, що злочин в якому обвинувачується ОСОБА_3 відносяться до особливо тяжкого.

Ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 28.03.2025 ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого неодноразово продовжувався ухвалами Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра.

Прокурор вважає, що в даному кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_3 продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1), 5) ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: останній може переховуватися від суду, оскільки обізнаний щодо можливого виду покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, яким передбачено позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна.

На думку прокурора, в разі не продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи суть обвинувачення вчинення особливо тяжкого злочину проти власності, обвинувачений ОСОБА_3 , який не має постійного джерела доходу, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, може вчинити інше кримінальне правопорушення або його продовжити, з метою матеріального збагачення.

А тому сторона обвинувачення убачає, що з метою запобігання спробі ухилення від суду та з метою забезпечення можливості виконання процесуальних рішень, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та належної процесуальної поведінки, є всі підстави для продовження застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник-адвокат ОСОБА_5 не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Суд, вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 строком на 60 днів, а також клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника-адвоката ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

У конвенційній судовій практиці вироблено чотири основні прийнятні причини для тримання особи під вартою до винесення вироку: ризик того, що особа не з`явиться до суду, ризик того, що обвинувачений, у разі звільнення, вчинить дії, які перешкоджатимуть відправленню правосуддя, або вчинить нові злочини, або порушить громадський порядок (п. 94. Рішення ЄСПЛ «Пірузян проти Вірменії», п. 119. Рішення ЄСПЛ «Трипедуш проти Республіки Молдова»).

Так, відповідно до змісту обвинувального акта раніше не судимий в силу ст. 89 КК України ОСОБА_3 обвинувачується у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, санкція якого передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років з конфіскацією майна.

Ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 28.03.2025 ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого неодноразово продовжувався ухвалами Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра.

Враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_3 у разі визнання останнього винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, йому може бути призначено покарання відповідно до санкції ч. 4 ст. 187 КК України, у зв`язку з чим останній, перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, може переховуватися від суду. Ця обставина, у свою чергу, може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства, як і те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні корисливого особливо тяжкого злочину проти власності, з метою отримання прибутку злочинних шляхом, а тому може повернутися до вчинення аналогічних кримінальних правопорушень.

Враховуючи відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, знову обвинувачується у вчиненні нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого в умовах воєнного стану, не має офіційного працевлаштування та офіційно-підтверджених джерел доходів, є підтвердженим ризик, передбачений п. 5) ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто можливість обвинуваченим вчинити інше кримінальне правопорушення.

При продовженні строку дії запобіжного заходу суд також враховує і ту обставину, що протягом перебування ОСОБА_3 під вартою будь-яких відомостей щодо протипоказань перебування в умовах ізоляції відносно останнього не надходило, як і не надано суду відомостей, щодо міцних соціальних зв`язків ОСОБА_3 чи іншого комплексу обставин, які би переважали ризики передбачені ст. 177 КПК України.

Таким чином, наявність на цей час ризиків, передбачених п.п. 1), 5) ч. 1 ст. 177 КПК України, в сукупності з обсягом висунутого ОСОБА_3 обвинувачення вказує на те, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Тому суд, враховуючи вік, задовільний стан здоров`я обвинуваченого, відсутність постійного джерела доходу та міцних соціальних зв`язків та обґрунтоване обвинувачення у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого в умовах воєнного стану, тобто вчинення особливо тяжкого злочину проти власності, свідчать про те, що підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу не вбачається, вважає, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою буде доцільним для обвинуваченого ОСОБА_3 та зможе забезпечити у подальшому останньому належну процесуальну поведінку.

Суд вважає, що продовження строку утримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

З огляду на зазначене, суд вважає необхідним продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 строком на 60 днів та відмовити в клопотанні обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника-адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, суд, на підставі п. 1) ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 194, 331, 350, 369, 371, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 16 лютого 2026 включно, без визначення розміру застави.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити її для виконання начальнику Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)».

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, прокурором безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, які перебувають під вартою, - з моменту вручення їм копії ухвали.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Повний текст ухвали буде оголошено 19.12.2025 о 14:00 годині.

Суддя: ОСОБА_1

19.12.2025