Справа № 471/1089/25
Провадження №1-кс/471/315/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2025 р. селище Братське

Слідчий суддя Братського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого у кримінальному провадженні старшого слідчого СВ Відділення поліції № 1 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 , погоджене з начальником Братського відділу Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с.Висока Гора Братського району Миколаївської області, громадянину України, з середньою освітою, неодруженому, немаючому на утриманні неповнолітніх дітей, військовозоб`язаному, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимому в силу ст. 89 КК України, підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий у кримінальному провадженні старший слідчий СВ Відділення поліції № 1 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, погодженим з начальником Братського відділу Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_3 , відносно ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що 16.09.2025 року до ВП №1 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області надійшла заява від мешканця селища Братське гр. ОСОБА_7 про те, що мешканець с. Висока Гора Вознесенського району Миколаївської області гр. ОСОБА_4 за місцем свого проживання з метою збуту зберігає дві гранати Ф-1.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , маючи умисел направлений на незаконне придбання, зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, в порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, у невстановленому в ході досудового розслідування місці та час, у невстановленої досудовим розслідуванням особи незаконно придбав корпус ручної гранати типу Ф-1 без маркувальних позначень, корпус ручної гранати типу «ДМ61А1» з маркувальним позначенням на частині корпусу LОТ 05-DNM-04, які відповідності до довідки вибухотехнічної служби ГУНП в Миколаївській області належать до 3 категорії обмежено небезпечні та підривач типу УЗРГМ з маркувальним позначенням 122-77 583, підривач до гранати «ДМ61А1» з маркувальним позначенням LOT 05-DNM-04, які у відповідності до довідки вибухотехнічної служби ГУНП в Миколаївській області належать до 2 категорії небезпечні.

В подальшому, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконне поводження з боєприпасами, перемістив корпус ручної гранати типу Ф-1 без маркувальних позначень, корпус ручної гранати типу «ДМ61А1» з маркувальним позначенням на частині корпусу LОТ 05-DNM-04, підривач типу УЗРГМ з маркувальним позначенням 122-77 583, підривач до гранати «ДМ61А1» з маркувальним позначенням LOT 05-DNM-04 до житлового будинку за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .

30.09.2025 в період до 10:50 год. ОСОБА_4 , маючи умисел на збут бойових припасів, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де взяв бойові припаси, а саме: корпус ручної гранати типу Ф-1 без маркувальних позначень, корпус ручної гранати типу «ДМ61А1» з маркувальним позначенням на частині корпусу LОТ 05-DNM-04, підривач типу УЗРГМ з маркувальним позначенням 122-77 583 та підривач до гранати «ДМ61А1» з маркувальним позначенням LOT 05-DNM-04, помістив їх до поліетиленового пакету і поклав їх до кишені своєї куртки та покинув територію свого домоволодіння. В подальшому ОСОБА_4 , рухаючись вулицями, переніс вказані бойові припаси до відкритої ділянки автомобільної дороги О120107, що поруч с. Висока Гора Вознесенського району Миколаївської області.

Так, цього ж дня у період часу з 10:30 год. до 10:50 год. ОСОБА_4 , перебуваючи на відкритій ділянці автомобільної дороги О120107 біля с. Висока Гора Вознесенського району Миколаївської області, незаконно збув ОСОБА_8 бойові припаси - корпус ручної гранати типу Ф-1 без маркувальних позначень, корпус ручної гранати типу «ДМ61А1» з маркувальним позначенням на частині корпусу LОТ 05-DNM-04, підривач типу УЗРГМ з маркувальним позначенням 122-77 583, підривач до гранати «ДМ61А1» з маркувальним позначенням LOT 05-DNM-04, отримавши від незаконного збуту грошові кошти в сумі 2000 гривень.

Того ж дня, ОСОБА_8 придбані ним при вищевказаних обставинах корпус ручної гранати типу Ф-1 без маркувальних позначень, корпус ручної гранати типу «ДМ61А1» з маркувальним позначенням на частині корпусу LОТ 05-DNM-04, підривач типу УЗРГМ з маркувальним позначенням 122-77 583, підривач до гранати «ДМ61А1» з маркувальним позначенням LOT 05-DNM-04 добровільно видав співробітникам ВП № 1 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області.

30.09.2025 р. о 10:50 год. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

30.09.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

В клопотанні слідчим вказано, що відповідно до ст. 177 КПК України існують ризики того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, а саме: ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, знаючи про міру покарання, яка може бути застосована за вчинене кримінальне правопорушення, є підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; ОСОБА_4 офіційно не працює, не має постійного джерела доходів, кримінальне правопорушення, у якому підозрюється вчинив з корисливих мотивів, а тому може в подальшому продовжувати свою злочинну діяльність, з метою запобігання вищевказаним ризикам виникла необхідність в обранні ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки жоден з більш м`яких заходів не може запобігти зазначеним ризикам.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого та просив застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_4 строком на два місяці, тобто в межах строку досудового розслідування до 30.11.2025 включно, за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , а також покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: з`являтися до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися із місця, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду ( АДРЕСА_1 ); повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти вищевказаного клопотання в частині заборони цілодобово залишати житло. Захисник просила застосувати до підозрюваного домашній арешт у певний період доби, щоб підозрюваний мав можливість придбати продукти харчування, ліки та інші необхідні речі, оскільки проживає один. Просила частково задовольнити вищевказане клопотання. Підозрюваний підтримав думку захисника.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ст. 178 КПК України, крім ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, репутацію, майновий стан, наявність судимостей.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений, може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Зі змісту ст. 131 КПК України слідує, що заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців (ч. 6 ст. 181 КПК України).

В судовому засіданні під час розгляду клопотання прокурором доведено наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 слідчий суддя також враховує, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого 1 ст. 263 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, особу підозрюваного, який раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, офіційно не працює, не має постійного джерела доходу, його характеристику за місцем проживання.

Враховуючи викладене, слідчий суддя прийшов до висновку про обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з забороною останньому цілодобового залишати місце проживання та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. На думку слідчого судді такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та вказаним у клопотанні. Домашній арешт в певний період доби та жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезгаданим ризикам.

Доводи захисника щодо необхідності обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу - домашнього арешту у певний період доби залишилися недоведеними в судовому засіданні.

На підставі викладеного слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 177, 178, 181, 194 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого у кримінальному провадженні старшого слідчого СВ Відділення поліція № 1 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 , погоджене з начальником Братського відділу Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_4 , задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, тобто в межах строку досудового розслідування до 30.11.2025 включно, заборонивши останньому цілодобового залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- з`являтися до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися із місця, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду (вул. Лісова, 4, с. Висока Гора, Вознесенський район, Миколаївська область);

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

Ухвала діє до 30 листопада 2025 року включно.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвалу передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1