Справа № 743/523/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/231/26
Категорія - ч. 1 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

16 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції, до початку розгляду кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Куликівського районного суду Чернігівської області від 20 листопада 2025 року відносно ОСОБА_8 визнаного винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Куликівського районного суду Чернігівської області від 20 листопада 2025 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років.

Крім того, вищевказаним вироком суду, серед іншого, міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироку законної сили, але не довше, ніж на 60 днів.

Прокурор, до початку розгляду кримінального провадження, подав клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 . Клопотання мотивовано тим, що у кримінальному провадженні наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зникли та не зменшилися і продовжують існувати. Наявні підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обвинувачується, у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, пов`язаного із застосуванням насильства та позбавлення людини життя. Вказує, що ОСОБА_8 засуджений оскаржуваним вироком до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років усвідомлюючи тяжкість і невідворотність покарання, з метою його уникнення, може переховуватися від суду. Будучи на свободі, матиме можливість впливати на свідків у кримінальному провадженні, так як достовірно знає їх місце перебування, а також іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, що може виразитися у створенні обвинуваченим штучних доказів та підбурюванні осіб, які не були свідками кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій. Також, ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки, будучи військовослужбовцем військової служби може вчинити кримінальні правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби, зокрема, самовільно залишити місце служби чи вчинити дезертирство.

Також, інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити покладених на ОСОБА_8 обов`язків.

В судовому засіданні обвинувачений та його захисник заперечили проти задоволення клопотання.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, які стосуються вирішення питання щодо запобіжного заходу, доводи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 колегія судів вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.331 КПК України, суд (в тому числі апеляційної інстанції) під час судового розгляду, за клопотанням сторони обвинуваченого або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу, за результатами розгляду якого, суд своєю вмотивованою ухвалою може продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд (в тому числі і апеляційний) зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Положенням ст.199 КПК України прямо передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою стосується як досудового розслідування, під час якого воно подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого воно здійснюється, так і судового провадження.

Приписами статті 177 КПК України встановлено, що підставою як для застосування, так і для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Згідно положень ст.178 КПК України, при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; наявність судимостей у обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів.

Також, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Як вбачається з матеріалів провадження, строк обраного раніше обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою спливає.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за який передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, а тому саме тяжкість кримінального правопорушення є вагомим доказом існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, що обвинувачений може ухилитися від суду, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує.

Крім того, колегія суддів погоджується з обґрунтованістю доводів клопотання щодо існування ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема, незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, зокрема, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , з метою спонукання до відмови від дачі показань, чи зміни раніше наданих показань, так як судовий розгляд кримінального провадження не завершено, а обвинуваченому достовірно відомо місце перебування цих свідків.

Також, не слід виключати ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки існує вірогідність, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом створення штучних доказів та підбурення осіб, зокрема з числа військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , які не були свідками, до дачі завідомо неправдивих показань на підтвердження сформованих захисних версій.

Не слід відкидати існування ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки вірогідність продовження злочинної діяльності або вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим є досить значною, беручи до уваги, що обвинувачений є військовослужбовцем військової служби та може вчинити кримінальні правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби.

Зазначені ризики не перестали існувати з часу вирішення питання про запобіжний захід обвинуваченому, обставини для тримання під вартою продовжують існувати, ризики не зменшилися, апеляційний розгляд призначено на 19.02.2026 року, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за необхідне продовжити строк запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що зазначені ризики зменшились, або ж відпали, на даний час не встановлено, тому підстави для зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_8 на більш м`який - відсутні, застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить запобігання вищезазначеним ризикам.

З огляду на викладене, клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 підлягає задоволенню.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, який спричинив загибель людини, суд вважає за можливе не визначати розмір застави у вказаному кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 199, 331, 405 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор», до 16 березня 2026 року включно без визначення розміру застави.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4