В И Р О К

іменем України

17 вересня 2025 року м. Снігурівка

справа № 485/1575/25

провадження №1-кп/485/173/25

Снігурівський районний суд Миколаївської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у місті Снігурівка Миколаївської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за № 0000055 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Нововасилівка Снігурівського району Миколаївської області, громадянки України, українки, з вищою освітою, неодруженої, маючої на утриманні двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працюючої на посаді головного спеціаліста Головного управління пенсійного фонду України в Миколаївській області, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.162 Кримінального кодексу України (далі - КК),

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8 ,

установив:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

15.06.2025 близько о 16:55, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_3 , з метою забрати у свого колишнього співмешканця ОСОБА_9 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля марки «ЛАНОС» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який вони придбали під час спільного проживання, прийшла до домоволодіння яке на праві приватної власності належить ОСОБА_8 (як спадкоємиці померлого ОСОБА_10 ), а також ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , яке розташоване по АДРЕСА_2 .

Перебуваючи біля входу на територію вказаного домоволодіння, між ОСОБА_3 , та ОСОБА_9 почалася розмова з приводу розподілу майна, придбаного під час спільного проживання, зокрема про повернення ОСОБА_9 свідоцтва про реєстрацію вищевказаного автомобіля, яка переросла в сварку. В цей час з території домоволодіння вийшла мати ОСОБА_9 ОСОБА_8 , яка почала словесно захищати свого сина. Під час сварки ОСОБА_3 зрозуміла що ОСОБА_9 не має наміру віддавати їй свідоцтво про реєстрацію автомобіля та у неї виник протиправний умисел, спрямований на незаконне проникнення на територію домоволодіння та у житловий будинок по АДРЕСА_2 , який на праві власності належить ОСОБА_8 , з метою відшукати та забрати вищевказане свідоцтво.

Невідкладно реалізуючи свій протиправний умисел, діючи умисно розуміючи протиправний характер своїх дій і бажаючи їх вчинити, ОСОБА_3 15.06.2025 близько 17:00, більш точного часу не встановлено, почала підходити до хвіртки воріт з метою увійти на територію належного ОСОБА_8 домоволодіння. Реагуючи на вказані дії та намагаючись перешкодити незаконному проникненню до свого житла, ОСОБА_8 почала відштовхувати руками ОСОБА_3 та собою загороджувати вхідну хвіртку, а потім зайшла на територію вищевказаного домоволодіння та зсередини зачинила хвіртку на запірний пристрій.

Не зважаючи на категоричні заперечення ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , продовжуючи свої протиправні дії спрямовані на незаконне проникнення до домоволодіння та житла ОСОБА_8 , підійшла до паркану домоволодіння до кам`яного стовпця, який розташований на відстані 3 м. зліва від воріт, та почала перелазити через паркан на територію домоволодіння ОСОБА_8 . У цей час ОСОБА_8 , перешкоджаючи неказенному проникненню на територію її домоволодіння, почала штовхати ОСОБА_3 з паркану, а остання, сидячи на кам`яному стовпці паркану, з метою подолання опору який чинила потерпіла та досягнення своєї мети проникнення на територію домоволодіння належного ОСОБА_8 , кулаком правої руки умисно нанесла потерпілій один удар в області підборіддя справа чим заподіяла тілесні ушкодження у виді синця в ділянці підборіддя справа, яке відноситься до категорії Легких тілесних ушкоджень.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.162 КК, а саме незаконне проникнення до житла чи іншого володіння особи, вчинене із застосуванням насильства.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення встановлені судом шляхом дослідження доказів, обсяг яких був визначений відповідно до вимог КПК.

Під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_3 частково визнала себе винною та надала показання про те, що перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_12 . Проживали разом по АДРЕСА_1 . Під час фактичних шлюбних відносин, а саме у квітні 2025 року за спільні кошти придбали транспортний засіб Део Ланос. Автомобіль придбали за 1000 доларів США. Техпаспорт на транспортний засіб залишився у ОСОБА_13 . Між ними існує спір, щодо поділу спільного майна. 15.06.2025 вона телефонувала ОСОБА_13 , він слухавку не брав. Вона зателефонувала сусідці та попросила її повідомити ОСОБА_13 , що вона його чекає на вулиці, щоб віддати частину грошей за автомобіль, а останній віддав їй техпаспорт. Він прийшов, але не віддав їй документ, гроші відмовився брати. Вона підійшла до двору, де проживає його мати ОСОБА_14 . Остання вийшла та зачинила хвіртку. На вулиці, біля будинку потерпілої, між ними почався конфлікт, словесна перепалка. Крім неї, потерпілої та ОСОБА_13 нікого не було. Вона хотіла зайти у подвір`я, потерпіла її відштовхувала, закрила хвіртку. Вона перелізла через паркан. Потерпіла була з сапкою, вона відштовхнула сапку, коли сиділа на паркані. Удару потерпілій вона не наносила. В неї не було такого наміру. Можливо потерпіла вдарилась сапкою. Після цього вона зайшла в будинок. Її особистих речей не було у будинку. Раковець заважала їй зайти у будинок. Раковець в цей час був на вулиці.

Незважаючи на часткове визнання вини ОСОБА_3 вчинення останньою кримінального правопорушення, підтверджується сукупністю досліджених доказів.

Показаннями потерпілої ОСОБА_8 , яка у судовому засіданні надала показання про те, що обвинувачена є її колишньою невісткою. Негативних відносин до події не було. Між її сином та обвинуваченою існує спір про поділ майна. Техпаспорт був у її сина. 15 червня 2025 року о 15:30 Комісарова прийшла віддати кошти за автомобіль. Вона вийшла з сином, закрила хвіртку. Вона не дозволяла обвинуваченій заходити до подвір`я. Після цього вона повернулася на подвір`я. Обвинувачена залізла на стовпчик паркану. Вдарила її в підборіддя сильно. Вважає, що це було умисно, вона сапкою не вдарилась. Спочатку вона це не зрозуміла. Зазначає, що стовпчик невеликої висоти. В неї була сапка в руках, до того як обвинувачена сіла на стовпчик. Після цього ОСОБА_15 зайшла у будинок, вона їй не надавала дозволу заходити.

Показаннями свідка ОСОБА_16 , яка у судовому засіданні надала показання про те, що є сусідкою ОСОБА_14 . Точний день не пам`ятає коли, їй зателефонувала ОСОБА_17 та попросила покликати ОСОБА_13 для зустрічі на вулиці, щоб віддати гроші. Вона повідомила про це ОСОБА_18 . Пізніше на вулиці на лавці біля будинку сиділа потерпіла та сусідка ОСОБА_19 . Чула як ОСОБА_19 казала Клавдії, що в неї синець. Клавдія казала, що ОСОБА_17 вдарила її. ОСОБА_20 був невеликий на підборідді справа, чорного кольору. До цього, в цей день бачила сусідку, синця в неї не було.

Показаннями свідка ОСОБА_21 , яка у судовому засіданні надала показання, що є сусідкою ОСОБА_14 . 15 червня 2025 року, ввечері з сусідкою ОСОБА_18 зустрілися, сиділи на лавочці. Побачила на обличчі останньої синець, синець був чорного кольору. Клавдія казала, що був конфлікт в той день зі ОСОБА_17 . Казала, що ОСОБА_17 вдарила її рукою.

Показаннями свідка ОСОБА_9 , який у судовому засіданні надав показання про те, що перебував у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_3 . Між ними існує спір з приводу поділу майна. Обвинувачена вимагала в нього техпаспорт на автомобіль, а він від не інше майно. В червні 2025 року, точну дату не пам`ятає коли, сусідка повідомила, що ОСОБА_15 чекає його на вулиці. Він вийшов. Остання пропонувала гроші за автомобіль, він відмовився. Потім вона підійшла до двору. Мати закрила хвіртку, не впускала її. Комісарова сіла на стовпчик. ОСОБА_22 десь 1,5 метра. Між його матір`ю та ОСОБА_23 почалась суперечка. Він не бачив удару. Зі слів матері дізнався про удар. До цього у матері не було синців. Синець був темного кольору. Матір відкрила йому хвіртку, він зайшов у будинок і побачив ОСОБА_17 в крайній кімнаті будинку, біля столу. Він вивів її з будинку на подвір`я. Техпаспорт був у нього в кишені. Сапку не бачив. Будинок, де відбулась подія, належить йому та матері, особистих речей ОСОБА_17 там не було.

Так, підставою для внесення відомостей до ЄРДР, є заява ОСОБА_8 від 16.06.2025, в якій остання просить притягнути до кримінальної відповідальності колишню невістку, яка 15.06.2025 близько 17:00 за місцем її проживання по АДРЕСА_2 спричинила тілесне ушкодження у вигляді синця /а.п.76/.

Даними протоколу огляду місця події від 16.06.2025 та відповідними фотознімками до нього, відповідно до якого, 16.06.2015 з 10:40 до 11:20 проведено огляд території домоволодіння по АДРЕСА_2 . Зокрема оглянуто паркан. Зафіксована його висота 1,20 м /а.п.77-87/.

Висновком експерта №39, відповідно до якого у ОСОБА_8 , 1951 року народження, виявлені тілесні ушкодження: синець в ділянці підборіддя справа. Вказане тілесне ушкодження утворилось від дії тупого твердого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею та відноситься до легких тілесних ушкоджень. Виходячи з характеристик тілесного ушкодження, не виключено, що воно могло утворитися в час та при умовах вказаних в постанові та потерпілою. Виходячи з кількості та характеристик тілесних ушкоджень можна сказати, що потерпілій було нанесено як мінімум один удар і в момент його спричинення потерпіла могла як стояти так і лежати чи сидіти обличчям до нападника. Виходячи з розташування та характеристик тілесного ушкодження, утворення його в результаті падіння з положення стоячи на площину є маловірогідним /а.п.115-116/.

Даними протоколу проведення слідчого експерименту та відповідними додатками до нього від 26.06.2025, згідно якого 26.06.2025 у період часу з 15:40 по 16:20, у присутності двох понятих, за участі потерпілої, було проведено слідчий експеримент, в ході якого відтворено подію, яка мала місце 15.06.2025, зокрема потерпіла показала стовпчик де сиділа ОСОБА_3 , як наносила удар в підборіддя / а.п.118-122/.

Даними протоколу проведення слідчого експерименту та відповідними додатками до нього від 26.06.2025, згідно якого 26.06.2025 у період часу з 18:05 по 18:50, у присутності двох понятих, за участі ОСОБА_9 , було проведено слідчий експеримент, в ході якого відтворено подію, яка мала місце 15.06.2025 / а.п.142-151/.

Вказані докази є належними, допустимими, достовірними і достатніми для доведення винуватості обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення.

Доводи сторони захисту, щодо кваліфікації дій обвинуваченої за ч.1 ст.162 КК, через недоведеністю спричинення обвинуваченою удару ОСОБА_8 , зокрема з урахуванням висоти стовпчика 1,5 метра, є не слушними та спростовуються дослідженими доказами, зокрема показаннями самої потерпілої, протоколом огляду, де зафіксована висота стовпчика - 1,2 м, а також висновком експерта №39, де зазначено, що тілесне ушкодження утворилось від дії тупого твердого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею та відноситься до легких тілесних ушкоджень та виходячи з характеристик тілесного ушкодження, не виключено, що воно могло утворитися в час та при умовах вказаних в постанові та потерпілою.

Таким чином, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчинені нею кримінального правопорушення, та кваліфікує її дії за ч.2 ст.162 КК як незаконне проникнення до житла чи іншого володіння особи, вчинене із застосуванням насильства.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

Обставини, які відповідно до ст. 66 КК пом`якшують покарання ОСОБА_3 судом не встановлені.

До обставини, яка відповідно до ст. 67 КК обтяжує покарання ОСОБА_3 , суд відносить вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Мотиви призначення покарання

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 67 КК враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачена ОСОБА_3 вчинила умисне кримінальне правопорушення проти інших особистих прав і свобод людини і громадянина.

З медичних довідок вбачається, що ОСОБА_3 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Отже, з урахуванням вказаних обставин, відомостей про особу обвинуваченої ОСОБА_3 , яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, має на утриманні двох малолітніх дітей, має позитивні як службову, так і з місця проживання характеристики, відсутності обставин, що пом`якшують покарання, наявності обставини, що обтяжує її покарання такої як вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, суд дійшов висновку, що у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_3 можливе з призначенням їй покарання у виді позбавлення волі в нижніх межах санкції ч.2 ст.162 КК та зі звільненням її на підставі ст. 75 КК від відбування покарання з випробуванням з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК, оскільки, на думку суду, призначення такого покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання нових кримінальних правопорушень, таке покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченої, які створять у неї готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до ч. 6 ст. 28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», кривдника може бути направлено судом на проходження програми для кривдників на строк від трьох місяців до одного року у випадках, передбачених законодавством.

Отже, також, з урахуванням наведених положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», характеру кримінального правопорушення, обставин та причин вчинення кримінального правопорушення виправленню ОСОБА_3 сприятиме додатково покладений обов`язок, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК, а саме направлення для проходження програми для кривдників.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухвалені вироку

Суд встановив, що ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні запобіжний захід не обирався. Клопотань про застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили від прокурора не надійшло.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до положень ч. 9 ст. 100 КПК.

Судові витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст. 369 371, 373 375, ч. 15 ст. 615 КПК, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.162 КК, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

У відповідності до ст. 75 КК ОСОБА_3 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю в 1 (один) рік не вчинить систематично (три та більше) правопорушень, що потягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про її небажання стати на шлях виправлення, не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки.

У силу ст. 76 КК покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ч. 1, п.п. 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК, а саме:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;

не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

На підставі ст. 91-1 КК покласти на ОСОБА_3 обов`язки та заборони у виді обмежувального заходу, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК, а саме:

направлення для проходження програми для кривдників, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», на строк три місяці з моменту набрання вироком законної сили.

Згідно ч. 1 ст. 165 Кримінально-виконавчого кодексу України, іспитовий строк ОСОБА_3 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 17 вересня 2025 року.

Речові докази садову сапку розмірами 1,33 м, яка передана на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_8 - залишити у розпорядженні останньої.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через Снігурівський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Миколаївським апеляційним судом.

Обвинуваченій та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1