Справа №: 398/7577/25
провадження №: 1-кп/398/509/25
УХВАЛА

Іменем України

"01" грудня 2025 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м. Олександрії обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001278 від 02.08.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурором в підготовчому засіданні заявлено клопотання про продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, в обґрунтування якого зазначив, що у відповідності до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування до ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Так, при поданні клопотання до суд, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке в силу ст.12 КК України, віднесене до особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років позбавлення волі (ч. 1 ст. 115 КК України). Усвідомивши тяжкість свого вчинку, невідворотність покарання, яке йому загрожує та вільно пересуваючись по території України, обвинувачений зможе почати переховуватись від органів досудового розслідування, та суду. Окрім цього, ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків, з метою уникнення покарання, так як останній усвідомлює, що йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі, він знає особисті дані свідків та може впливати на них задля зміни показів. Також наявний ризик вчинити інші кримінальні правопорушення оскільки обвинувачений раніше був судимий за ч. 1 ст. 125 КК України. Зазначене свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Прокурор в підготовчому засіданні підтримав клопотання в повному обсязі, просив його задовольнити.

Представник потерпілого в підготовче засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлявся належним чином. В матеріалах справи мається заява про розгляд справи за його відсутністю.

Обвинувачений в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що йому не зрозуміла позиція обвинуваченого, з огляду на те, що вона відрізняється від узгодженої раніше. Просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, за місцем проживання. Власником вказаного майна є ОСОБА_6 , щодо якої скоєно кримінальне правопорушення.

Вислухавши думку учасників, дослідивши обвинувальний акт, суд приходить до таких висновків.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.

Зокрема, суду при розгляді клопотань про застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні слід враховувати, що вони обмежують права особи на особисту недоторканість, гарантовані зазначеною статтею Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Ризик переховуватися від органу досудового розслідування та суду, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, полягає в тому, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення за яке законом передбачене покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, що на думку суду саме по собі може бути мотивом та підставою для нього переховуватися від суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Іллійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Вказаний ризик додатково підвищується військовою агресією РФ проти України, та дією на всій території України воєнного стану, і у разі обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, в умовах діючого на теперішній час в Україні воєнного стану, стане неможливо здійснювати належний контроль правоохоронних органів за його поведінкою.

Про ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення свідчать обставини, що особа офіційно не працює, власного джерела доходу не має, та раніше був судимий за ч. 1 ст. 125 КК України.

З огляду на встановлені обставини, суд вбачає наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду, впливати на свідків у кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зазначені ризики унеможливлюють застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, передбачених статтями 179, 181 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для обмеження свободи особи має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно зі ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, репутацію, майновий стан, наявність судимостей.

Оцінюючи сукупність обставин, які визначені ст. 178 КПК України, виходячи із доведеності обґрунтованості підозри та існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, суд вважає клопотання прокурора обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Оцінюючи можливість обмеження права на свободу та особисту недоторканість обвинуваченого, суд вважає, що в даному випадку запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути виправданим, оскільки цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи. Отже, зміна запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження в суді.

Стороною захисту не надано належних даних на підтвердження зменшення існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, усі наведені обставини у їх сукупності не дають достатніх підстав застосувати відносно обвинуваченого більш м`який запобіжний захід.

Крім того, визначити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем скоєння кримінального правопорушення, є недоцільним та суперечить встановленим нормам моральності, оскільки по пред`явленому обвинуваченню злочин скоєний за місцем проживання обвинуваченого, власником якого є померла й застосування більш м`якого запобіжного заходу за місцем скоєння злочину, стане підставою для значного суспільного резонансу.

На підставі п.2 ч.4 ст.183 КПК України суд не вбачає підстав для визначення застави у кримінальному провадженні, оскільки злочин спричинив загибель людини.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183,197, 314 -316 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід в виді тримання під вартою на шістдесят днів, тобто до 29.01.2026 року включно.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвалу вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику та направити до ДУ "Кропивницький слідчий ізолятор".

Головуючий суддя: ОСОБА_1