Провадження № 1-кп/554/1038/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2025 року м.Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_2 ,

потерпілої ОСОБА_3 ;

захисника ОСОБА_4 ;

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000953 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Валок Полтавського району Полтавської області, з професійно-технічною освітою, неодруженого, військовослужбовця, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 05 травня 2025 року № 133 солдата ОСОБА_5 призначено на посаду старшого стрільця - оператора 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону.

24 липня 2025 року, приблизно о 12:18 год, обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні першого поверху під?їзду № 3 за адресою: АДРЕСА_3 , діючи в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, шляхом ривка, застосовуючи фізичну силу, відкрито зірвав ланцюжок із золотого металу із шиї потерпілої ОСОБА_3 . Після цього обвинувачений з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальних збитків на загальну суму 36141,52 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 здійснив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану, тобто злочин, перебачений ч. 4 ст. 186 КК України.

При визначенні обсягу та порядку дослідження доказів, прокурор висловив думку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, тому вважав, що необхідно обмежитися допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого, письмових доказів, необхідних для вирішення долі речових доказів, судових витрат.

Обвинувачений погодився з думкою прокурора.

Захисник не заперечував проти зазначеного порядку дослідження доказів, але просив допитати також і потерпілу.

Враховуючи те, що обвинувачений у судовому засіданні свою вину визнав повністю, фактичні обставини справи ніхто з учасників судового розгляду не оспорював, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів у судовому засіданні щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Суд роз`яснив, що у такому випадку сторони кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржити в апеляційному порядку судове рішення з підстав заперечення цих обставин.

Сторони кримінального провадження проти такого рішення суду не заперечували. Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, допитом потерпілої, дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого, письмових доказів, необхідних для вирішення долі речових доказів, процесуальних витрат.

В судовому засіданні обвинувачений вину визнав у повному обсязі, підтвердив фактичні обставини, які викладені в обвинувальному акті. Показав, що перебував у СЗЧ та мав скрутне матеріальне становище. Одного дня у м. Полтаві по вул. Івана Мазепи він сидів на лавці біля будинку № 9 та помітив потерпілу. Надалі прослідував за потерпілою, зайшов за нею у під`їзд та, перебуваючи позаду неї, зірвав рукою з шиї потерпілої золотий ланцюжок і втік. Після цього здав викрадений ланцюжок до ломбарду, за що отримав грошові кошти. У вчиненому щиро кається. Крім того, в судовому засіданні висловив намір продовжити військову службу у Збройних Силах України.

Потерпіла, допитана в судовому засіданні, показала, що в день події вона повернулася з міського ринку до свого будинку. Побачила, що обвинувачений сидів на лавці біля будинку і спостерігав. Потім обвинувачений зайшов разом із нею до під`їзду та зірвав золотий ланцюжок. На призначенні суворого покарання обвинуваченому потерпіла не наполягала.

Суд, допитавши обвинуваченого, потерпілу, дослідивши письмові докази, що характеризують особу обвинуваченого, а також докази, необхідні для вирішення долі речових доказів, вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину доведена стороною обвинувачення поза розумним сумнівом, а його дії органами досудового розслідування кваліфіковані правильно за ч. 4 ст. 186 КК України.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, передбаченою ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання згідно зі ст. 67 КК України, не встановлено.

Таким чином, відповідно до загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, беручи до уваги ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії тяжких злочинів, враховуючи особу обвинуваченого, який є військовослужбовцем, на обліках у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, пом`якшуючи та обтяжуючи обставини, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах, встановлених санкцією ч.4 ст. 186 КК України, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Суд не вбачає підстав для застосування ст.75 КК України, враховуючи особу обвинуваченого, який вчинив злочин, за його власним твердженням, під час знаходження у СЗЧ.

Щодо речових доказів.

Долю речових доказів та арештів у кримінальному провадженні необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Щодо процесуальних витрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта у справі, підлягають стягненню з обвинуваченого згідно з довідками експертної установи в загальному розмірі 7163,10 грн.

Щодо запобіжного заходу.

29 липня 2025 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави до обвинуваченого застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

З метою виконання цього вироку прокурор заявив клопотання про обрання (продовження строку) обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, яке суд вважає таким, що підлягає задоволенню.

Щодо зарахування до покарання строку попереднього ув`язнення.

Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Тому, суд вважає, що необхідно зарахувати обвинуваченому у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення, а саме з моменту фактичного затримання 29 липня 2025 року.

На підставі вищенаведеного, керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.368-370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Строк відбування покарання рахувати з дати набрання вироком законної сили.

Зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 29 липня 2025 року по дату набрання вироком законної сили із розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

З метою виконання вироку залишити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Речові докази:

- сумку чорного кольору VIF, сумку дорожнього типу чорного кольору марки JINGPIN», запальничку, 6 металевих монет, паспорт та водійське посвідчення ОСОБА_5 , повернути обвинуваченому;

- ланцюжок із золотого металу, повернути потерпілій, ОСОБА_3 ;

- носії інформації з аудіо- та відеозаписами слідчих та процесуальних дій зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Арешти, накладені ухвалами слідчих суддів Шевченківського районного суду міста Полтави від 30 липня 2025 року в цьому провадженні, скасувати.

Стягнути із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 7131,20 грн (сім тисяч сто тридцять одна грн 20 копійок).

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд міста Полтави.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому, в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1