Провадження № 1-кс/742/1641/25
Єдиний унікальний № 742/5236/25
УХВАЛА

26 листопада 2025 року м. Прилуки

Слідчий суддя Прилуцького міськрайонного суду ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000811 від 28.09.2025 р. про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с-ща Линовиця Прилуцького району, українця, громадянина України, неодруженого, з професійно-технічною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України

за участі сторін кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_6 ,

підозрюваний ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

І. Суть клопотання:

1. 25.11.2025 р. до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області надійшло клопотання слідчого РВП ГУНП в Чернігівській області про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 у межах строку досудового розслідування, а саме до 29.12.2025 р.

2. В клопотанні вказано, що РВП ГУНП в Чернігівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000811 від 28.09.2025 р. за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що 22.09.2025 р., близько 17.00 год., ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , правою рукою наніс декілька ударів в голову потерпілій ОСОБА_7 . У подальшому, 23.09.2025 р., близько 17.00 год., ОСОБА_4 за вищевказаною адресою наніс потерпілій ОСОБА_7 удар правою рукою в область шиї та декілька ударів в район передпліччя лівої руки, а також удари в область правої нижньої кінцівки, після чого залишив останню без надання медичної допомоги. Після цього, 26.09.2025 р., близько 17.00 год., ОСОБА_4 вчергове, повернувшись до будинку за місцем спільного з потерпілою проживання, наніс останній не менше трьох ударів в область грудної клітки останньої, після чого залишив без надання медичної допомоги.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_7 спричинено комплекс тілесних ушкоджень у виді субдуральної гематоми в правій частині голови, численних переломів кісток грудної клітини, кісток обличчя та ребер з обох боків, перелому хребта в області грудного відділу, які є небезпечними для життя у момент заподіяння.

27.09.2025 р. від отриманих тілесних ушкоджень потерпіла ОСОБА_7 померла за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 . Смерть ОСОБА_7 настала від численних переломів кісток грудної клітки, обличчя, правої нижньої кінцівки та травматичного шоку.

3. 29.09.2025 р. ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

4. Ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30.09.2025 р. підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 27.11.2025 р.

5. Подане слідчим клопотання обґрунтоване неможливістю завершення досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали, якою застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , оскільки необхідно отримати висновки судово-медичної та амбулаторно-психіатричної експертиз, а також призначити додаткову судово-медичну експертизу.

6. Посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п.1,4 ч.1 ст.177 КПК України, необхідність забезпечення дієвості кримінального провадження та неможливість запобігти встановленим ризикам жодним із більш м`яких запобіжних заходів, прокурор просив продовжити строк тримання підозрюваному ОСОБА_4 у межах строку досудового розслідування без визначення розміру застави.

ІІ. Позиція сторін:

7. У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання та просив його задовольнити у повному обсязі, посилаючись на те, що ризики, передбачені п.п.1,4 ч.1 ст.177 КПК України, залишаються актуальними і не втратили своєї інтенсивності.

Прокурор зазначив, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, за який передбачене суворе покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк. Саме тяжкість інкримінованого злочину, а також характер вчинених дій, за твердженням сторони обвинувачення, зумовлюють високу ймовірність ухилення підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, а також спроби впливу на свідків чи іншим чином перешкоджання кримінальному провадженню.

Крім того, прокурор вказав, що досудове розслідування перебуває на завершальній стадії, однак його неможливо закінчити до спливу строку дії попередньої ухвали через необхідність отримання та аналізу висновків призначених судово-медичних експертиз, які мають істотне значення для встановлення істини у справі.

8. Сторона захисту, заперечуючи проти задоволення клопотання, наголошувала на відсутності підстав для продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки, на думку захисту, ризики, на які посилається слідство, є лише припущеннями, не підтвердженими належними доказами.

Захист стверджував, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема цілодобового домашнього арешту із покладенням відповідних процесуальних обов`язків, може в повній мірі забезпечити належну поведінку підозрюваного та його явку до слідчого і суду.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтвердив, що за обставин, викладених у повідомленні про підозру, він дійсно заподіяв потерпілій тілесні ушкодження, які перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з її смертю, однак заперечував існування будь-яких ризиків позапроцесуальної поведінки, зокрема наміру переховуватись чи перешкоджати розслідуванню.

9. Захисник також акцентував увагу на безпідставності тверджень сторони обвинувачення про наявність ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України, вказуючи, що його підзахисний з моменту повідомлення про підозру активно сприяв органу досудового розслідування. Так, підозрюваний надавав правдиві показання, добровільно брав участь у слідчому експерименті, детально демонструючи обставини події, а також не вчиняв жодних дій, спрямованих на перешкоджання встановленню істини чи введення слідства в оману.

Захист наголошував, що орган досудового розслідування не надав жодних фактичних даних, які б свідчили про реальність ризику тиску на свідків або іншого впливу на хід провадження, відтак, на переконання сторони захисту, існування ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України є недоведеним.

ІІІ. Процедура:

10. Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим за-побіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо слідчий, прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

11. Згідно ч.1 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання та матеріали, якими обґрунтовується необхідність продовження строку тримання під вартою, погоджене з прокурором та, у відповідності до ч.2 ст.184 КПК України, 24.11.2025 р. надані підозрюваному ОСОБА_4 .

12. Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст.184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

IV. Оцінка слідчого судді:

13. Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу відповідно до вимог ст.ст.199,194 КПК України слідчий суддя має з`ясувати наявність ряду обставин на які вказує у поданому клопотанні слідчий та прокурор:

13.1 Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення:

Слідчий суддя звертає увагу, що обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Тобто, стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку.

На даному етапі провадження слідчий суддя не вирішує ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не оцінює докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, а визначає лише чи є причетність підозрюваного до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

Згідно повідомлення про підозру від 29.09.2025 р. ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що сукупність наданих слідчим та прокурором доказів, зокрема: повідомленням на лінію «102» про виявлення 27.09.2025 ОСОБА_7 без ознак життя за місцем проживання останньої; протоколом огляду місця події від 27.09.2025 у житлі за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено тіло без ознак життя ОСОБА_7 із ознаками насильницької смерті; протоколом огляду трупа ОСОБА_7 від 28.09.2025, в ході якого на тілі померлої виявлено тілесні ушкодження, які вказують на насильницький характер смерті останньої; лікарським свідоцтвом про смерть №301 від 28.09.2025, згідно з яким причиною смерті ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є численні переломи кісток грудної клітки, обличчя та правої верхньої кінцівки та травматичного шоку; протоколом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного; протоколами допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та на даному етапі досудового слідства є достатніми для продовження щодо підозрюваного строку тримання під вартою.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що остаточна оцінка доказів та кваліфікація дій здійснюється судом під час судового розгляду справи. В той же час, матеріали, якими обґрунтоване клопотання та які надані слідчому судді, свідчать, що на даному етапі кримінального провадження досліджені докази об`єктивно вказують про причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, і такі докази є достатніми щоб виправдати подальше втручання у права підозрюваного та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

13.2 Наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України:

У поданому клопотанні слідчий послався на наявність ризиків, передбачених п.п.1,4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме - ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду, а також ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Під ризиком у розумінні КПК України слід розуміти певну ймовірність того, що підозрюваний вчинятиме дії, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню або судовому розгляду, чи створюватимуть загрозу суспільству.

Слідчий суддя підкреслює, що відповідно до КПК України метою запобіжного заходу є необхідність попередити виникнення ризиків, а не застосувати запобіжний захід за наслідками вчинення підозрюваним відповідних дій.

Процесуальний закон не вимагає наведення доказів того, що підозрюваний поза всяким сумнівом здійснюватиме дії, спрямовані на перешкоджання кримінальному провадженню, проте, слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

За таких обставин, слідчий суддя, виходить з того, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину наслідком якого стала смерть потерпілої, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. З огляду на тяжкість покарання, обставини злочину та стадію досудового розслідування, характеризуючі дані про особу підозрюваного, зокрема, відсутність стійких соціальних зв`язків, місця роботи чи утриманців, суд вважає, що ризик, передбачений п.1. ч.1 ст.177 КПК України, який став підставою для застосування запобіжного заходу, на час розгляду клопотання продовжує існувати.

Так, ризик переховування від органів досудового розслідування та суду слід оцінювати у світлі конкретних обставин провадження, а також особистих характеристик підозрюваного. Ймовірність ухилення від правосуддя обумовлюється насамперед тяжкістю покарання, яке може бути призначене у разі визнання винуватим, що свідчить про реальність цього ризику. У подібних випадках наслідки можливого переховування для підозрюваного можуть видаватися менш небезпечними, ніж виконання реального строку позбавлення волі.

Оцінюючи актуальність ризику переховування, слідчий суддя виходить із прогнозу ймовірної поведінки підозрюваного у майбутньому, а не лише з подій, які вже мали місце. Тому заперечення сторони захисту щодо відсутності підтвердженого наміру ухилитися від слідства є безпідставними. Більше того, враховуючи, що особа з моменту повідомлення про підозру перебувала під вартою, вказаний ризик і був нівельований, і аж ніяк не свідчить про самокеровану поведінку підозрюваного, яка навпаки за обставинами пред`явленої підозри мала триваючий протиправний характер у вигляді нанесення тілесних ушкоджень потерпілій протягом певного періоду часу.

Разом із тим, твердження сторони обвинувачення про існування ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, крім загального посилання на характер інкримінованого злочину, не підкріплене переконливими доказами, а відтак ризик, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України, судом не встановлений.

Навпаки, слідчий суддя враховує, що саме підозрюваний ОСОБА_4 , усвідомивши вчинення злочину, самостійно викликав працівників поліції та карету швидкої медичної допомоги, а згодом добровільно взяв участь у слідчому експерименті, детально продемонструвавши обставини нанесення тілесних ушкоджень потерпілій. Вказані обставини підозрюваний підтвердив і в судовому засіданні. Тобто, протягом двох місяців після вчинення злочину підозрюваний не лише не перешкоджав досудовому розслідуванню, а навпаки - сприяв його проведенню, демонструючи готовність приймати участь в слідчих діях та надаючи викривальні показання, які узгоджуються з іншими доказами у справі.

З огляду на наведене, слідчий суддя дійшов висновку про актуальність та продовження існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, саме з урахуванням тяжкості можливого покарання та особистих характеристик підозрюваного.

13.3 Обставини, які перешкоджають закінченню досудового розслідування:

Слідчий суддя враховує об`єктивну неможливість закінчити досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000811 від 28.09.2025 р. до закінчення строку дії попередньої ухвали слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30.09.2025 р., з огляду на те, що у кримінальному провадженні необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій, зазначених в п.5 цієї ухвали.

Враховуючи наявність існування обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходить із обґрунтованості підозри ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального право-порушення, продовження існування ризику, передбаченого ст.177 КПК України, та обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування, що передбачено положеннями ст.199 КПК України, а тому вважає, що належна процесуальна поведінка підозрюваного не може бути забезпечена застосуванням менш суворого запобіжного за-ходу ніж тримання під вартою.

13.4 Межі строку досудового розслідування у кримінальному провадженні:

Постановою керівника Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону від 24.11.2025 р. строк досудового розслідування кримінального провадження №0000811 від 28.09.2025 р. продовжено до 29.12.2025 р.

13.5 Можливість застосування альтернативних запобіжних заходів:

Згідно п.3 ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать, зокрема, і про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Приймаючи до уваги суть та характер злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 доведеність існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя вважає, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією підозрюваного, може негативно відобразитися на здійсненні швидкого та ефективного досудового розслідування, якого можливо досягнути лише за умов нівелювання ризиків кримінального провадження.

Застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання чи особистої поруки для запобігання встановленим ризикам, буде недостатнім, оскільки виконання покладених на підозрюваного обов`язків буде залежати виключно від волі самого ОСОБА_4 та їх порушення не матиме для нього очевидних і достатньо суттєвих негативних наслідків.

Зважаючи на високу вірогідність встановленого при розгляді клопотання ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, з урахуванням його особистих характеристик, слідчий суддя приходить висновку, що до підозрюваного слід застосувати винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При цьому, вирішуючи питання про строк дії такого запобіжного заходу, слідчий суддя враховує доведеність існування вищевказаного ризику, обсяг обставин, що підлягають доказуванню, з огляду на правову кваліфікацію, а також введений на всій території України воєнний стан, який поза залежністю від волі сторони обвинувачення може ускладнити проведення слідчих та процесуальних дій, а тому вважає за доцільне визначити строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не позбавляє права підозрюваного порушувати питання про зміну обраного йому запобіжного заходу за умови надання відповідних аргументів чи доказів, які не були враховані судом при прийнятті рішення.

Матеріали провадження не містять даних про застереження, які б унеможливлю-вали продовження перебування підозрюваного ОСОБА_4 під вартою та стороною захисту в судовому засіданні не надані.

Зважаючи на те, що тривалість застосованого запобіжного заходу не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто ви-значеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, а також враховуючи, що тривалість застосування такого заходу забезпечення зумовлена не тільки тяжкістю кримінального правопорушення, а і складністю справи, об`ємом доказів, кількістю свідків та проведеними слідчими та розшуковими діями, а тому не свідчить про порушення принципу поваги до особистої свободи підозрюваного ОСОБА_4 .

Таким чином, враховуючи викладене, а також дані про особу підозрюваного, конкретні обставини справи, слідчий суддя вважає, що продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даній стадії досудового розслідування є об`єктивно необхідним для закінчення досудового розслідування, досягнення мети та дієвості кримінального провадження, забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, в той час як застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде відповідати цим потребам та запобіганню існуючим ризикам.

Згідно п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи, що ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні злочину, вчиненого умисно з застосуванням насильства, суд приходить до висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

V. Висновок слідчого судді:

14. За таких обставин слідчий суддя вважає, що слідчою доведено наявність обставин, передбачених ч.3 ст.199 КПК України, що виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою в межах строку досудового розслідування, але не більше строку, передбаченого ч.1 ст.197 КПК України, тобто до 29.12.2025 р.

Керуючись ст.ст.176-178,183,193-194,196-197,199,205 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою підозрюваному ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 строк тримання під вартою до 29.12.2025 р. включно, без визначення розміру застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1