Справа № 459/165/25
Провадження № 1-кп/459/14/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2025 року Шептицький міський суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Шептицький за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

кримінальне провадження за №0000894 від 21.11.2024 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

в с т а н о в и в:

21 листопада 2024 року приблизно о 16 год. 17 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у громадському місці, на АДРЕСА_1 , неподалік закладу громадського харчування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », в ході словесного конфлікту із потерпілим ОСОБА_6 , який в подальшому переріс у шарпанину, а в подальшому і в бійку, маючи умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , усвідомлюючи характер своїх дій та настання наслідків, під час бійки, витягнув з-за пояса ніж, яким завдав удар ОСОБА_6 у область грудної клітки, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення грудної клітки, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та здоров`я в момент їх заподіяння, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав обставини події, однак заперечив правову кваліфікацію його діяння за пред`явленим обвинуваченням та просив перекваліфікувати його дії за ст.124 КК України як перевищення меж необхідної оборони, висловив жаль з приводу вказаних подій. Пояснив, що 21.11.2024 року він разом зі своєю цивільною дружиною та їх спільною маленькою дитиною прогулювались по вул. Шевченка в м. Шептицькому та рухались в сторону "Вічного вогню". Потерпілий підійшов, попросив сигарету, він був в стані алкогольного сп`яніння. Почалась словесна перепалка, яка перейшла у бійку. Потерпілий стояв в компанії з 5-6 людей. В компанії були як чоловіки, так і жінки. Потерпілий почав ображати обвинуваченого нецензурною лайкою та наносив удари. Потерпілий перший наніс удар в обличчя, загалом було близько 5-6 ударів. В них почалась бійка, яку розбороняли люди. Обвинувачений заспокоював потерпілого, але він не реагував. Вказує, що просив потерпілого, щоб він не чіплявся, проте він не розумів. Тоді обвинувачений дістав ніж, мисливський маленький ніж, з широким коротким лезом завдовжки 3,5-4 см і махав ним перед потерпілим з метою зупинення його наступальних дій, але потерпілий не зупинявся, продовжував наступати на обвинуваченого, тому він був вимушений захищатись. В який саме момент було нанесене ножове поранення сказати не може, оскільки не відчув цього, однак після цього потерпілий заспокоївся та відійшов. Після цього, матір потерпілого почала бити обвинуваченого. Далі обвинувачений заховав ніж, та пішов з місця події. Допомогти потерпілому не намагався, швидку допомогу не викликав, оскільки її вже викликали свідки. В подальшому ніж віддав його своєму знайомому, імені якого не пригадує, однак ніж був ним втрачений. В той же день самостійно прийшов в поліцію, розповів ситуацію. Вказує, що внаслідок бійки у ньому були вибиті зуби, синці в області обличчя, переломів не було, однак за медичною допомогою не звертався.

Незважаючи на невизнання своєї вини в умисному спричиненні тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , вина ОСОБА_4 у вчинення злочину, передбаченому ч.1 ст.121 КК України підтверджується наступними належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми та взаємозв`язаними, безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

-показами потерпілого, даними в судовому засіданні, який пояснив, що він є військовослужбовцем, має декілька бойових поранень та контузій. 21.11.2024 року він перебував в центрі м. Шептицького біля магазину ІНФОРМАЦІЯ_2 в компанії двох жінок та двох чоловіків, вони вживали алкогольні напої, внаслідок чого перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння. Коли проходили повз обвинуваченого, який стояв з жінкою та маленькою дитиною, то потерпілий звернувся до обвинуваченого, попросив сигарету, потім зробив зауваження чому останній не воює, оскільки це викликало в нього обурення. Оскільки його не влаштувала відповідь ОСОБА_7 , то він наніс йому один удар, після чого почалась шарпанина, яка тривала близько 5 хв. Обвинувачений витягнув ніж та говорив відійди від мене, проте потерпілий хотів забрати ножа, намагався схопити обвинуваченого за шию, наступав на нього і той момент обвинувачений наніс йому удар, проте він його не відчув, просто побачив кров.

-показами свідка ОСОБА_8 , яка в судовому засіданні пояснила, що вона працювала того дня в кав`ярні " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", побачила, що б`ються двоє чоловіків, один з яких був у військовій формі. Бійка відбувалась впродовж 2-3 хв. Вони двоє шарпались, тримали один одного за куртку/комір. Потім встрягала жінка, шарпались троє. Вони один на одного йшли під час бійки, це було взаємно. Побачила ніж орієнтовно 10 см в руках обвинуваченого, але не бачила, звідки він витягав ніж, в цей момент потерпілий на нього не нападав. Потім військовий відійшов, сперся на автомат з водою, підняв кофту, показав поріз в районі грудної клітки та втратив свідомість. Як саме було отримане поранення вона не бачила, порте відразу викликала поліцію, а після того, як побачила ніж, викликала швидку. Події відбувались на відстані орієнтовно 4-х метрів від неї;

-показами свідка ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні вказала, що в жовтні 2024 року, вдень близько 16 год вона проходила по центральній вулиці поблизу кав`ярні " ІНФОРМАЦІЯ_1 ". Побачила групу з 5-6 людей. Бачила, як відбулась шарпанина між обвинуваченим і потерпілим. Почула крики від людей.Коли компанія із обвинуваченим відійшла, то люди підійшли до потерпілого, а він сперся до стіни та тримався за рану. Вона бачила темно-червоні сліди біля ділянки живота, схожі на кров. Обвинувачений пішов по центральній вулиці в сторону до "Вічного вогню". Самого спричинення тілесних ушкоджень не бачила.

-показами свідка ОСОБА_10 , яка в судовому засіданні пояснила, що події відбувались близько 16-17 год біля кафе ІНФОРМАЦІЯ_1 , Вони з чоловіком набирали воду з автомата та побачили бійку. Вона бачила в руці в обвинуваченого ніж, довжиною близько 15 см з чорним руків`ям, як він діставав його не бачила. Її чоловік їх розбороняв, дії потерпілого та обвинуваченого були обопільними. В той момент, коли в обвинуваченого з`явився ніж, то потерпілий на нього не нападав, його стримували його друзі, а ОСОБА_11 на нього наступав.

-показами свідка ОСОБА_12 , який в судовому засіданні пояснив, що вийшов з магазину ІНФОРМАЦІЯ_3 близько 16-17 год та почув що ОСОБА_4 та потерпілий розмовляють на підвищених тонах, бачив шарпанину між ними, намагався відтиснути обвинуваченого і побачив в нього ніж, орієнтовно 10-15 см з чорним руків`ям, але вже було після нанесення ним удару. Самого удару свідок не бачив, але чув як потерпілий запитав для чого ти мене вдарив ножем;

-показами свідка ОСОБА_13 , яка в судовому засіданні пояснила, що вона є цивільною дружиною обвинуваченого та була з ним в момент конфлікту. Потерпілий перший зав`язав конфлікт, обвинувачений просив його відійти, однак потерпілий продовжував нападати. Самого удару вона не бачила.

Дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, зокрема:

-витягом з ЄРДР від 21.11.2024 року, з якого вбачається що відомості були внесені за фактом подій, що мали місце 21 листопада 2024 року близько 16 год. на АДРЕСА_1 поблизу магазину ІНФОРМАЦІЯ_1 » в м.Шептицький Львівської області, де ОСОБА_4 вступив у суперечку із військовослужбовцем ОСОБА_6 , яка переросла у бійку, під час якої ОСОБА_4 завдав одного удару ножем в область грудної клітки. Внаслідок ножового поранення ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення грудної клітки, із місця події був доставлений у реанімаційне відділення КП « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (т.1. а.с.79);

-рапортами від 21.11.2024 про отримання виклику на лінію 102 по факту отримання ножового поранення ОСОБА_14 (а.с.81-83);

-протоколом огляду місця події від 21.11.2024 з фототаблицею, яким зафіксовано сліди крові на бруківці між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , з носієм інформації;

-постановами про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото, кінозйомки,відеозапису від 21.11.2024 (т.1 а.с.88-90);

-протоколами зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото, кінозйомки, відеозапису від 21.11.2024 (т.1 а.с.91-93)

-постановою про визнання речовим доказом та прилучення речового доказу до кримінального провадження від 21.11.2024 з носієм інформації, на якому збережено відеозаписи з камер вуличного спостереження, які оглянуті в судовому засіданні, та з яких вбачається що між потерпілим та обвинуваченим мав місце конфлікт, в ході якого обвинувачений та потерпілий почергово нападають один на одного, їх розбороняють люди, та зафіксовано момент коли обвинувачений має можливість безперешкодно піти з місця події, тим самим припинивши конфлікт, однак повертається до потерпілого, що призводить до ескалації конфлікту та продовжує шарпанину;

-протоколом огляду місця події від 21.11.2024 з фототаблицею, в ході якого було вилучено одяг потерпілого (т.1 а.с.96-103);

-протоколами пред?явлення для впізнання за фотознімками від 21.11.2024 (свідок ОСОБА_8 ), від 21.11.2024 (свідок ОСОБА_9 ), від 21.11.2024 (свідок ОСОБА_10 ), від 21.11.2024 (свідок ОСОБА_15 ), від 21.11.2024 (свідок ОСОБА_12 ), від 21.11.2024 (свідок ОСОБА_16 ), які за зовнішніми ознаками впізнали ОСОБА_4 (т.1 а.с. 105-117),

-постановами про відібрання біологічних зразків від 21.11.2024 (т.1 а.с.118-122);

-постановами про визнання речовими доказами одягу потерпілого, одягу обвинуваченого, та ухвалами про накладення арешту (т.1 а.с. 123-128);

-інформацією КП « ІНФОРМАЦІЯ_4 » N?3200 від 22.11.2024 з записами лікаря приймального відділення (т.1 а.с.129-130);

-протоколом огляду речового доказу (відеозапису) від 22.11.2024 з фото таблицею (т.1 а.с.134-153);

-постановою про відібрання біологічних зразків від 11.12.2024 та протоколом отримання зразків для експертизи від 11.12.2024, а саме крові потерпілого ОСОБА_17 (т.1 а.с. 154-155);

-протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення (т.1 а.с.156-157);

-протокол пред?явлення для впізнання за фотознімками за участі потерпілого, з якого вбачається, що потерпілий вказав на обвинуваченого ОСОБА_4 (т.1 а.с.158-159);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 06.01.2025 фототаблицею та носієм інформації за участі потерпілого (т.1 а.с.160-167);

-ухвалами про тимчасовий доступ від 11.12.2024 до запису телефонної розмови на лінії 102 та історії хвороби потерпілого ОСОБА_17 (т.1 а.с.168-170)

-протоколами тимчасового доступу від 20.12.2024 з описом (т.1 а.с.171-173)

-протоколом тимчасового доступу від 09.01.2025 з описом та вилученими документами (т.1 а.с.174-176).

-протоколом огляду речей (документів) від 09.01.2025. (т.1 а.с.181-167)

-постановою про визнання речовим доказом від 09.01.2025 з носієм інформації (т.1 а.с.182-183)

-постановою про призначення судово-медичної експертизи від 26.12.2024 (т.1 а.с.184)

-висновком експерта № 002/2025, з якого вбачається у потерпілого тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент нанесення, у вигляді проникаючого ножового поранення грудної клітки зліва, які утворились від дії колючого ріжучого предмета та могли виникнути 21.11.2024 року (т.1 а.с.185-186)

-інформацією на запит слідчого N?45537-2024 від 25.11.2024 (т.1 а.с.187)

-постановою про призначення судово-імунологічної експертизи від 02.12.2024 (одяг потерпілого (штани) (т.1 а.с.221)

-супровідним листом та висновком експерта N?1629/2024-ім., з якого вбачається, що на штанах військових з ременем, на хомуті, парі кросівок ОСОБА_6 виявлена кров, яка може походити в т.ч. від ОСОБА_6 та не може походити від ОСОБА_4 (т.1 а.с.222-228)

-постановою про призначення судово-імунологічної експертизи від 02.12.2024 (одяг потерпілого (бушлат) (т.1 а.с.229)

-супровідним листом та висновком експерта N?1630/2024-ім., з якого вбачається, що на бушлаті ОСОБА_6 виявлена кров, яка може походити в т.ч. від ОСОБА_6 та не може походити від ОСОБА_4 (т.1 а.с.230-236)

-постановою про призначення судово-імунологічної експертизи від 02.12.2024 (ватні тампони. змиви з рук підозрюваного) (т.1 а.с.237)

-постановою про призначення судово-імунологічної експертизи від 02.12.2024 (змиви з місця події) (т.1 а.с.246)

-супровідний лист та висновком експерта N? 1631/2024-ім., заяким у слідах на фрагменті ватної палички зі змивом з місця події виявлено кров людини, що не виключає походження в тому числі і від потерпілого ОСОБА_6 (т.1 а.с.247-250)

Вирішуючи питання правової кваліфікації діяння засудженого, який наполягає на тому, що його дії слід кваліфікувати як перевищення меж необхідної оборони, суд виходить з того, що обов`язковою ознакою складу злочину, передбаченого ст. 121 КК України є наявність вини особи у формі прямого чи непрямого умислу на спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень. Тобто особа повинна передбачати суспільно небезпечні наслідки своїх дій і бажати їх настання (прямий умисел) або ж хоча і не бажати, але свідомо припускати настання цих наслідків (непрямий умисел). При цьому питання про умисел вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Разом з тим, за ч. 1 ст. 36 КК необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.

Отже, сутність необхідної оборони полягає у правомірному заподіянні шкоди особі, яка здійснює суспільно небезпечне посягання, особою, яка реалізує своє право на захист інтересів, що охороняються законом. Визначальним для поняття необхідної оборони є правомірність захисту і протиправність посягання.

Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту (ч. 3 ст. 36 КК).

Отже, для вирішення питання щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж необхідно врахувати конкретні обставини кримінального провадження, здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.

При цьому у разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватися на загальних підставах.

З досліджених в судовому засіданні відеозаписів події та показів свідків, потерпілого та самого обвинуваченого встановлено, що дійсно ініціатором бійки був потерпілий ОСОБА_6 , котрий розпочав конфлікт, був у стані алкогольного сп`яніння та наніс перший удар обвинуваченому. Однак, відсутність у обвинуваченого тілесних ушкоджень, оскільки його покази про наявність у нього таких від дій потерпілого не знайшли свого підтвердження в ході дослідження доказів, неприпинення конфлікту за наявності об`єктивної можливості припинити такий та покинути місце сутички, нанесення удару саме в грудну клітку, що є небезпечним для життя та здоров`я в момент нанесення, а також його подальшу поведінку після вчинення злочину залишення без надання медичної допомоги потерпілого, при цьому забравши з собою речовий доказ ніж, суд приходить до висновку, що такі дії ОСОБА_4 за своїми ознаками не становлять необхідної оборони (перевищення її меж), а набувають протиправного характеру і підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 121 КК.

Крім того, суд критично сприймає покази обвинуваченого щодо необхідності самооборони та вважає, що така версія подій викладена обвинуваченим з метою уникнення кримінальної відповідальності та спростовується дослідженими в ході судового розгляду доказами, зокрема відеозаписами з місця події, якими зафіксовано наступальні дії самого обвинуваченого по відношенню до потерпілого.

На думку суду, встановлені обставини вказують на те, що дії потерпілого за своїми об`єктивними ознаками не могли створити реальну та безпосередню загрозу заподіяння шкоди ОСОБА_4 , та які б викликали в зв`язку з цим невідкладну необхідність у нанесенні потерпілому тяжких тілесних ушкоджень.

Відтак дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.1 ст.121 КК УКраїни.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

До обставин, що пом`якшують покарання судом віднесено висловлення жалю обвинуваченим, вибачення перед потерпілим.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст.67 КПК України судом не встановлено.

Разом з тим, суд враховує і особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, не працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий в порядку ст.89 КК України.

Згідно із ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке характеризується підвищеною суспільною небезпекою, оскільки посягає на найціннішу соціальну цінність здоров`я людини, то суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, слід призначити йому покарання у межах санкції ч.1 ст. 121 КК України, що відповідатиме засадам, визначеним ст.50 КК України, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним інших злочинів. Разом з тим, суд враховує позицію потерпілого, який в судовому засіданні категорично наполягав на тому, що саме його дії призвели до конфлікту та наполегливо просив виправдати обвинуваченого та звільнити його з-під варти, жодних претензій фінансового характеру він до обвинуваченого не має.

Тому, суд, приймаючи до уваги наведене, наявність обставин, що пом`якшують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого, вважає за можливе застосувати до ОСОБА_4 ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання, встановивши іспитовий строк, який буде оптимальним, покаже стійкість такого виправлення і неможливість вчинення ним в подальшому інших злочинів із покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України. Таке покарання із врахуванням принципу індивідуалізації покарання, суд вважає є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позові не пред`являвся.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України

Питання про процесуальні витрати слід вирішити в порядку ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

У строк відбування покарання у виді позбавлення волі зарахувати строк перебування під вартою в період з 21.11.2024 року до 02.10.2025 року включно.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 скасувати та негайно звільнити його з-під варти у залі суду, у зв`язку зі звільненням від відбування покарання відповідно до ч.1 ст. 377 КПК України.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 , обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації

Іспитовий строк рахувати з дня проголошення вироку 02 жовтня 2025 року

Після вступу вироку в законну силу речові докази:

- шапку чорного кольору, куртку темно оливкового кольору «Zara», светр темно-коричневого кольору з вставками білого кольору в районі грудної клітки та в районі поясу з написом «Live Style», штани чорного кольору «Adidas», кросівки чорного кольору «ЕССО», належні ОСОБА_4 - повернути ОСОБА_4

- військову куртку (бушлат) «ALPHA» зеленого кольору, футболку сірого кольору із слідами РБК, светр із слідами РБК, військові штани «RAPTOR» зеленого кольору із слідами РБК, кросівки біло-зеленого кольору із слідами РБК, підштаники зеленого кольору, хамут зеленого кольору із слідами РБК, шапку зеленого кольору, шкарпетки зеленого кольору, одну пару рукавиць зеленого кольору із слідами РБК, належні потерпілому ОСОБА_6 -повернути потерпілому ОСОБА_6

- диски відеозаписів залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий: ОСОБА_1