ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/8003/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/101/26 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч. 4 ст. 186 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2026 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участі прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

озглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі у кримінальному провадженні за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого

ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 та прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Тернопільського міськрайонного суду

Тернопільської області від 24 листопада 2025 року щодо ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 листопада 2025 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та призначено йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 7 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним

вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 липня 2024 року у виді одного року позбавлення волі та призначено ОСОБА_7 , за сукупністю вироків, остаточне покарання у виді восьми років позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту затримання, а саме, з 20 березня 2025 року.

Строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою засудженого ОСОБА_7 продовжено до 15 січня 2026 року включно.

На цей вирок захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 та прокурор Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_9 подали апеляційні скарги.

08 січня 2026 року було відкрито апеляційне провадження за вказаними апеляційними скаргами.

09 січня 2026 року прокурор Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_9 звернулась до апеляційного суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 терміном на 60 днів посилаючись на продовження існування ризиків переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на представника потерпілого та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення з огляду на те що обвинувачений є раніше судимим за злочини проти власності, однак на шлях виправлення не став і під час іспитового строку вчинив тяжке кримінальне правопорушення в умовах воєнного стану в державі. Немає постійного джерела доходу та офіційно не працевлаштований; ОСОБА_7 може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду зметою уникнення кримінальної відповідальності та з огляду на те, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який у випадку доведення його винуватості може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, таким чином з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин обвинувачений може навмисно переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду; обвинувачений може незаконно виливати на представника потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, є те, що останньому відомі зазначені особи, оскільки він знайомий з матеріалами кримінального провадження й має всі їхні особисті дані та адреси проживання. Відтак останній як особисто, так і через третіх осіб, може незаконно впливати на представника потерпілого та свідків з метою надання ними неправдивих, неповних показань, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до суду для надання показань, що може негативно вплинути на стан судового розгляду та його результати та відповідно виконання завдань кримінального провадження.

Заслухавши думку прокурора в судовому засіданні, який підтримав клопотання і просив продовжити строк тримання під вартою, пояснення обвинуваченого та думку його захисника, які заперечили проти доводів прокурора, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що строк дії запобіжного заходу слід продовжити, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 листопада 2025 року запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_7 продовжено до 15 січня 2026 року.

Цим вироком ОСОБА_7 засуджено за ч.4 ст.186 КК України, та призначено йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 7 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, остаточне покарання у виді восьми років позбавлення волі.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, визнав частково, однак, наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об?єктивний зв?язок ОСОБА_7 із вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого саме 4,4 ст.185 КК України, а не ч. 4 ст. 185 КК України.

Враховуючи продовження існування ризиків переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на представника потерпілого та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення; а також враховуючи особу обвинуваченого, який є раніше судимим за злочини проти власності, однак на шлях виправлення не став і під час іспитового строку вчинив тяжке кримінальне правопорушення в умовах воєнного стану в державі, немає постійного джерела доходу та офіційно не працевлаштований, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який у випадку доведення його винуватості може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, таким чином з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин обвинувачений може навмисно переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду; обвинувачений може незаконно виливати на представника потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, є те, що останньому відомі зазначені особи, оскільки він знайомий з матеріалами кримінального провадження й має всі їхні особисті дані та адреси проживання. Відтак останній як особисто, так і через третіх осіб, може незаконно впливати на представника потерпілого та свідків з метою надання ними неправдивих, неповних показань, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до суду для надання показань, що може негативно вплинути на стан судового розгляду та його результати та відповідно виконання завдань кримінального провадження.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 на термін, що необхідний для завершення апеляційного розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу до 2-х місяців.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 331, 405, 419 КПК України, колегія

суддів, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

до 12 березня 2026 року включно.

Копію цієї ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та надіслати уповноваженій службовій особі до місця ув?язнення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту постановлення та

оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_10 ОСОБА_3 ОСОБА_4