ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3056/25 Справа № 209/7339/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 19 серпня 2025 року у кримінальному провадженні № 0000310 від 17 квітня 2024 року про продовження строку тримання під вартою стосовно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 307, частиною 2 статті 309 Кримінального кодексу України (далі КК),

за участю:

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 19 серпня 2025 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому строк тримання під вартою до 15 жовтня 2025 року включно.

На думку суду, подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою є виправданим, а підстави для заміни цього запобіжного заходу менш обтяжливим відсутні. Зважаючи на те, що останній, будучи раніше судимим за злочин в сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, обвинувачується у скоєнні злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, один з яких віднесений до категорії тяжких, в період іспитового строку, що свідчить про його стійку протиправну поведінку, на даний час існують ризики того, що перебуваючи на волі обвинувачений може може вчинити інші злочини, переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, суд приходить до висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), у зв`язку з чим доцільним є продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Обвинувачений зазначає, що прокурором не доведена обґрунтована підозра у вчиненні ним інкримінованих правопорушень. Заявлені прокурором ризики є надуманими та не підтверджуються матеріалами. Вказує, що від досудового слідства не переховувався, свідків по справі ніколи не бачив і не знає, а понятими є працівники поліції, тому він не може здійснювати жодний вплив на них, будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженні не буде. Обвинувачений є наркозалежною особою та перебуває на обліку. Суд не врахував положення ст. 178 КПК, що обвинувачений має незадовільний стан здоров`я, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, місце проживання, де характеризується добре, приводів до поліції не було, працює неофіційно, оскільки в його місті відсутні вакансії з його професії будівельника, має свою частку в квартирі, де проживає і зареєстрований. Коли перебував під слідством у кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 309 КК, за якою був засудженим зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, перебував під домашнім арештом, покладені обов`язки не порушував. Прокурор не довів, що жоден більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити його належну поведінку.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні обвинувачений та в режимі відеоконференції його захисник підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого та з підстав, викладених в ній, просили її задовольнити.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до частин 1 - 3 статті 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

За вимогами ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог частин 3, 4 ст. 199 КПК клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно зі ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги обвинуваченого, апеляційний суд дійшов про часткову їх обґрунтованість з огляду на таке.

З матеріалів справи слідує, що в провадженні Дніпровського районного суду міста Кам`янського є вищевказане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК, яке перебуває на стадії судового розгляду.

Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції заявлено клопотання про продовження строку дії тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 з підстав продовження існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

З огляду на стадію кримінального провадження, яке наразі перебуває вже на стадії судового розгляду і ОСОБА_6 вже пред`явлено обвинувачення, яке підлягає доведенню прокурором в суді за стандартом «поза розумним сумнівом», апеляційний суд не входить в перевірку питання «обґрунтованості підозри».

В даному випадку для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку статей 199, 331 КПК, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Перевіривши матеріали провадження та клопотання прокурора, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність стороною обвинувачення ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме, що ОСОБА_6 , перебуваючи без жодного запобіжного заходу та усвідомлюючи суворість можливого покарання, може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

За змістом ст. 178 КПК при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальних правопорушень, у вчиненні якого він обвинувачується, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, у тому числі наявність у нього родини й утриманців, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, тощо.

Суд апеляційної інстанції, як і суд першої інстанції, враховує особу обвинуваченого, який не працевлаштований та не має постійного джерела доходу, раніше судимий, обвинувачується у вчиненні, зокрема тяжкого злочину за ч. 2 ст. 307 КК, санкція якої передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим, що може свідчити про можливість ухилення обвинуваченого від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 та суворість можливого покарання, яке може бути йому призначено у випадку визнання його винуватим, як за національним законодавством, так і за судовою практикою Європейського суду з прав людини, визнаються вагомими факторами при оцінці ризику, що підозрювана особа може переховуватись від органу досудового розслідування.

Ризик переховування від суду об`єктивно збільшується з урахуванням ведення в Україні воєнного стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Обґрунтованими є і висновки суду про доведеність ризику незаконного впливу з боку обвинуваченого на свідків у кримінальному провадженні з метою зміни їх показів, враховуючи, що такий ризик існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Стосовно ризику можливого вчинення іншого кримінального правопорушення, то судом першої інстанції належним чином враховані відомості про особу обвинуваченого, який є раніше судимим за вчинення кримінального правопорушення в сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, був звільнений від відбування покарання з випробуванням та знову обвинувачується у скоєнні злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, один з яких віднесений до категорії тяжких, в період іспитового строку, що свідчить про його стійку протиправну поведінку.

Вищевикладені обставини, враховані апеляційним судом в контексті наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК та ймовірності їх настання, за умови застосування іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Враховуючи характер пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення, відомості про його особу, продовження військового стану, а також наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, які не зменшилися, та те, що судовий розгляд триває, усі докази кримінального провадження не дослідженні, тому апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції про продовження строку дії тримання під вартою є законним та доцільним у даному кримінальному провадженні для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та забезпечення належного судового розгляду в розумний строк.

Заходи забезпечення кримінального провадження, до яких відносяться і запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ст. 131 КПК).

Водночас, вирішуючи питання про доцільність продовження строку тримання під вартою суд першої інстанції залишив поза увагою положення ч. 3 ст. 183 КПК та не визначив обвинуваченому альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, при цьому взагалі в ухвалі не мотивував свої висновки в цій частині.

За вимогами ч. 3 ст. 183 КПК слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Частиною 4 ст. 183 КПК передбачені випадки, коли суд має право не визначати розмір застави, проте в даному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_6 таких обставин не встановлено, а тому рішення суду в частині не визначення останньому розміру застави як альтернативного запобіжного заходу є необґрунтованим.

Згідно з ч. 1 ст. 182 КПК застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Відповідно до ч. 4, п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави визначається, зокрема щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, на переконання апеляційного суду, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, його майнового стану, а також продовження існування заявлених ризиків, застава у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб буде відповідати критеріям справедливості та співмірності (пропорційності), забезпечить досягнення її мети, адже розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню на підставі п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК.

Керуючись статтями 199, 331, 405, 407, 419, 422-1 КПК, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 19 серпня 2025 року про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого за частиною 2 статті 307, частиною 2 статті 309 Кримінального кодексу України скасувати.

Постановити нову, якою клопотання прокурора ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Продовжити строк тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 15 жовтня 2025 року включно.

Визначити, що у разі внесення обвинуваченим або іншою фізичною або юридичною особою застави у розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень 00 копійок, обвинувачений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави та звільнення обвинуваченого з-під варти, покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою на визначений час до слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі не з`явлення його за викликом до суду без поважних причин або не повідомлення про причини своєї неявки, або порушення обов`язків, покладених на нього у цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.

Строк дії обов`язків встановити до 15 жовтня 2025 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4