УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року

м. Київ

Справа № 682/30/24

Провадження № 51-4661 ск 21

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 06 жовтня 2025 року,

встановив:

Вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 червня 2024 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.263-1, ч.2 ст.263-1 КК України, та призначено покарання: за ч. 1 ст. 263 КК України - 5 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 263-1 КК України - 3 роки і 6 місяців позбавлення волі, за ч. 2 ст. 263-1 КК України - 5 років і 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України ОСОБА_5 призначено остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань, призначених за кожен злочин окремо, у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Не погоджуючись з вироком суду, засуджений та його захисник подали апеляційні скарги з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначеного вироку, за результатом розгляду яких 06 жовтня 2025 року Хмельницький апеляційний суд постановив ухвалу, якою відмовив у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_4 про поновлення строку на апеляційне оскарження.

У касаційній скарзі захисник в інтересах засудженого, вказуючи на незаконність оскаржуваної ухвали апеляційного суду, просить її скасувати та постановити нове рішення, яким поновити засудженому ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження вироку місцевого суду.

Вважає, що апеляційний суд не звернув належної уваги на ту обставину, що попередній захисник ОСОБА_5 мав написати апеляційну скаргу на вирок місцевого суду, але з невідомих причин цього не зробив, у зв`язку з чим ОСОБА_5 подав скаргу до Північного міжрегіонального центру з надання безоплатної вторинної правничої допомоги.

Крім того зазначає, що ОСОБА_5 знаходиться у місцях позбавлення волі, де він як засуджений, враховуючи обмеженість доступу до інформації та затримку поштового зв`язку, позбавлений можливості на своєчасне звернення до центру з надання безоплатної вторинної правничої допомоги для отримання такої допомоги щодо складання апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані копії оскаржуваного судового рішення та інші документи, колегія суддів уважає, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити з огляду на таке.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Відповідно до вимог ст.116 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки.

Положеннями ст. 113 КПК України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Під поважними причинами потрібно розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали або ускладнювали можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені скаржником.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК строк на подання апеляційної скарги на вирок місцевого суду становить тридцять днів з дня його проголошення.

З доданої до касаційної скарги копії оскаржуваної ухвали апеляційного суду вбачається, що вирок суду першої інстанції було ухвалено 10 червня 2024 року.

В оскаржуваній ухвалі також зазначається, що відповідно до журналу судового засідання та звукозапису до нього вирок місцевим судом був проголошений

10 червня 2024 року у присутності засудженого ОСОБА_5 . Копію зазначеного вироку засуджений отримав на наступний день, а саме 11 червня 2024 року, про що власноручно розписався.

У зв`язку з цим апеляційний суд обґрунтовано встановив, що перебіг процесуального строку оскарження зазначеного вироку для обвинуваченого, який перебував під вартою, розпочався із наступного дня після отримання копії вироку, а саме з 12 червня 2024 року, й тривав по 11 липня 2024 року включно.

Також в оскаржуваній ухвалі апеляційного суду зазначено, що апеляційні скарги засудженого ОСОБА_5 та його захисника були подані через відділення пошти

20 вересня 2025 року, тобто із пропуском строку апеляційного оскарження понад

1 рік.

При цьому згідно з дорученням з Північного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги № 004-00177К від 28 серпня 2025 року, копія якого долучена захисником до касаційної скарги, доручено надавати правничу допомогу заслуженому ОСОБА_5 адвокату ОСОБА_4 . Таким чином, зазначений адвокат стала захисником засудженого вже задовго після спливу загального строку на апеляційне оскарження указаного вище вироку місцевого суду щодо ОСОБА_5 (понад рік).

Розглянувши клопотання засудженого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_4 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 червня 2024 року, апеляційний суд зазначив, що у засудженого не було реальних перешкод для своєчасного оскарження судового рішення.

Мотивуючи своє рішення, суд апеляційної інстанції відхилив доводи про формальне виконання попереднім захисником своїх функцій, зокрема невиконання ним обіцянки своєчасно подати апеляційну скаргу.

Апеляційний суд зауважив, що питання компетентності захисника, який надає правову допомогу клієнту, не може бути підставою для визнання поважними причин пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки існує законодавчий механізм притягнення адвокатів до відповідальності за неналежне виконання своїх обов`язків.

У свою чергу засуджений та його захисник адвокат ОСОБА_4 у поданому клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження не навели об`єктивних даних про неналежне виконання професійних обов`язків захисника, яке б могло призвести до істотного обмеження чи порушення прав ОСОБА_5 , передбачених ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 59 Конституції України, ст. 20, ч. 3, 4 ст. 42 КПК України.

Вказана позиція суду апеляційної інстанції вбачається обґрунтованою. При цьому факт направлення засудженим скарги до Північного міжрегіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, про що зазначається у касаційній скарзі, також сам по собі не свідчить про наявність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження за відсутності конкретного рішення за наслідками розгляду такої скарги з констатацією факту неналежного виконання захисником своїх обов`язків.

Крім того захисник, посилаючись у касаційній скарзі на відсутність юридичних навичок у засудженого, не наводить переконливих обставин, які перешкодили йому у зв`язку з неузгодженістю позиції або невиконанням захисником своїх обов`язків звернутися протягом розумного строку за безоплатною правничою допомогою або самостійно залучити захисника.

Посилання ж касатора на обмеженість доступу засудженого до інформації та затримку поштового зв`язку з огляду на перебування засудженого під вартою вбачаються формальними й не підтверджуються конкретними даними про те, що такі обставини унеможливили подання засудженим апеляційної скарги у передбачений законом строк.

Враховуючи вказане, колегія суддів касаційного суду вбачає, що апеляційний суд обґрунтовано не знайшов підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження й ухвалою від 06 жовтня 2025 року правильно відмовив у задоволенні клопотань про його поновлення.

Таким чином, з касаційної скарги, копії судового рішення та інших документів убачається, що підстав для задоволення касаційної скарги в межах її доводів та вимог немає.

Тому, керуючись положеннями п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 06 жовтня 2025 року.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3