печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2025 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва - ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.02.2025 року в рамках кримінального провадження № 0000568, -

В С Т А Н О В И В :

25.03.2025 року до провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.02.2025 року в рамках кримінального провадження № 0000568. Просить скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.02.2025 р., на тимчасово вилучене майно, яке належить ОСОБА_4 , а саме: - Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Volkswagen Arteon з д.н.з. НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 ; Документ сформований в системі «Електронний суд» 23.10.2025 6 - Ключі до автомобіля Volkswagen Arteon д.н.з. НОМЕР_1 ;- Транспортний засіб Volkswagen Arteon д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-номер: НОМЕР_3 . 2. - Негайно повернути Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Volkswagen Arteon з д.н.з. НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 ;- - Ключі до автомобіля Volkswagen Arteon д.н.з. НОМЕР_1 ; Транспортний засіб Volkswagen Arteon д.н.з. НОМЕР_1 , його законному власнику - ОСОБА_4 або її представнику ОСОБА_3 . В обґрунтування поданого клопотання зазначає, що на даному етапі досудового розслідування відсутні будь-які співмірні підстави для подальшого застосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, що належить ОСОБА_4 , яка не є стороною кримінального провадження. Представник власника майна - адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не прибув, до почастку засідання подав заяву про розгляд клопотання у відсутність, вимоги клопотання підтримує, просить задовольнити. Прокурор у судове засідання не з`явився, подав заяву у відсутність і письмові заперечення. Вивчивши матеріали клопотання та дослідивши докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов наступного висновку. Слідчим суддею встановлено, що слідчими Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань, за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0009870 від 12.09.2024. 25 лютого 2025 року слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва постановлено ухвалу, якою задоволено клопотання прокурора - заступника начальника другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000568. Вищезазначеною ухвалою накладено арешт на майно ОСОБА_4 , зокрема: - Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Volkswagen Arteon з д.н.з. НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 ;- - Ключі до автомобіля Volkswagen Arteon д.н.з. НОМЕР_1 ; Транспортний засіб Volkswagen Arteon д.н.з. НОМЕР_1 . Накладаючи арешт на майно, слідчий суддя виходив з того, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке просить накласти арешт прокурор, відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, а тому є підстави для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів. Як визначено ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А №296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява №48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A №52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A №98). При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 Кримінального процесуального кодексу України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Слідчий суддя дослідивши матеріали, вважає, що доводи клопотання про скасування арешту є необґрунтованими, оскільки на час винесення ухвали про накладення арешту на майно, існували підстави для такого арешту, крім того слідчим суддею не встановлено, що в подальшому застосуванні арешту відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї або іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно. Таким чином, слідчий суддя вважає накладений арешт на майно є обґрунтованим, з урахуванням наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, у зв`язку з чим клопотання про скасування арешту не підлягає задоволенню. Вимоги клопотання щодо скасування арешту накладеного на майно вилучене під час обшуку 04.02.2025 року майна, перелік якого зазначений у клопотанні, слідчий суддя зазначає наступне. Заявником, на підтвердження цих вимог, не зазначено якою саме ухвалою слідчого судді накладено арешт на майно, вилучене під час обшуку 04.02.2025 р., не долучено копію ухвали слідчого судді, якою накладено арешт на вказане майно, та не надано доказів в обґрунтування викладених обставин у клопотанні. Враховуючи те, що на підтвердження даних вимог до матеріалів клопотання не долучено копії ухвали про накладення арешту, будь - яких інших доказів накладення такого арешту, слідчий суддя позбавлений можливості перевірити, чи взагалі накладався арешт на майно, зазначене у клопотанні, як і підставність накладення арешту, оскільки слідчий суддя, не оцінивши ухвалу про накладення арешту, не може зробити висновок, за яких обставин та з яких підстав слідчим суддею прийнято рішення про арешт майна, чим прокурор та слідчий суддя обґрунтували таку необхідність та з яких даних виходили. За таких обставин слідчий суддя вважає, що в задоволенні цієї частини клопотання також слід відмовити, оскільки особою, що звернулась із клопотанням, не доведено факту накладення арешту, не доведено, що арешт накладено необґрунтовано чи в його застосуванні відпала потреба. На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 22, 26, 170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.02.2025 року в рамках кримінального провадження № 0000568 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1