Провадження № 11-кп/4808/454/25
Категорія ст. 390-1 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000297 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 липня 2025 року, згідно з яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого вироком Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області від 05 травня 2025 року за ст.390-1 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ст. 390-1 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України до призначеного покарання частково приєднано покарання, невідбуте за вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 травня 2025 року, та призначено ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю вироків 1 (один) рік 1 (один) місяць обмеження волі,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

представника потерпілої ОСОБА_11 ,

ВСТАНОВИЛА:

Суд першої інстанції встановив, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив умисне невиконання обмежувальних приписів, особою, щодо якої такі заходи застосовані судом.

Кримінальний проступок вчинено за наступних обставин.

Так, встановлено, що 19.03.2025 року в цивільній справі № 344/4732/25 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області ухвалено рішення про винесення обмежувального припису ОСОБА_7 , яким визначено наступні тимчасові обмеження відносно колишньої дружини, а саме:

- заборонити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на термін 3 (три) місяці, заходити до кімнати, яку займає та в якій проживає ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у квартирі за адресою АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на термін 3 (три) місяці, особисто або через третіх осіб розшукувати ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якщо вона за власним бажанням буде перебувати (перебуває) у місці, невідомому ОСОБА_7 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися із нею;

- заборонити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на термін 3 (три) місяці, вести листування, телефонні переговори (в тому числі надсилати sms - повідомлення) із ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , або контактувати через інші засоби зв`язку особисто чи через третіх осіб;

- заборонити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на термін 3 (три) місяці, наближатися на відстань менше 300 м до місця роботи ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою АДРЕСА_2 .

Однак, ОСОБА_7 , будучи ознайомленим 19.03.2025 року під підпис із зазначеним вище рішенням суду, нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимог ч.4 ст.350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, 02.06.2025 року близько 21 год 20 хв, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 , умисно вступив із ОСОБА_10 у словесний конфлікт, чим порушив обмеження, встановлені рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19.03.2025 року щодо заборони в будь-який спосіб спілкуватися з ОСОБА_10 строком на 3 місяці.

Крім цього, 06.06.2025 року о 19 год 27 хв та о 20 год 22 хв, ОСОБА_7 , перебуваючи поза межами квартири АДРЕСА_3 , зателефонував до ОСОБА_10 , чим також порушив обмеження, встановлені рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19.03.2025 року щодо заборони вести телефонні переговори із ОСОБА_10 строком на 3 місяці.

У подальшому, 10.06.2025 року близько 21 год 30 хв, ОСОБА_7 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 , умисно вступив із ОСОБА_10 у словесний конфлікт, чим також порушив обмеження, встановлені рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19.03.2025 року щодо заборони в будь-який спосіб спілкуватися з ОСОБА_10 строком на 3 місяці.

Окрім цього, 13.06.2025 року близько 07 год 08 хв, ОСОБА_7 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 , зайшов до кімнати, яку займає та в якій проживає ОСОБА_10 , чим порушив обмеження встановленні рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19.03.2025 року.

Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду першої інстанції та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Вважає вирок суду незаконним і необґрунтованим, та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушення вимог кримінального процесуального законодавства та неповнотою судового розгляду.

Стверджує, що грубо порушено його право на захист.

Зазначає, що під час розгляду даного кримінального провадження було допущено відносно ОСОБА_7 порушення вимог кримінального процесуального закону, якими регулюється питання спрощеного порядку розгляду обвинувального акта.

Пояснює, що 26 червня 2025 року о 17:35 год., йому було пред?явлено підозру за ст. 390-1 КК України, того ж дня о 17:40 год. ОСОБА_7 повідомив дізнавача, що бажає залучити захисника за рахунок держави. 30 червня 2025 року о 9:00 год., його було допитано в якості підозрюваного, та він підписав розписку про отримання копії обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування, заяву про визнання своєї винуватості та розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні. Вказує, що всі процесуальні дії, які проводили з ним 30 червня 2025 року, відбувалися без участі захисника, та йому не було роз?яснено, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 302 КПК України до обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні повинна бути додана письмова заява підозрюваного, складена в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні, дану згоду ОСОБА_7 підписував без участі захисника.

Зазначена норма передбачає обов?язкову участь захисника, як додаткову гарантію дотримання прав підозрюваної/обвинуваченої особи, а також підтвердження добровільності такої згоди та усвідомленості її наслідків.

Вказує, що захисника в даній справі, він жодного разу не бачив і всі документи підписував без його участі.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_9 підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважає вирок суду першої інстанції, що відповідає вимогам закону;

- потерпіла ОСОБА_10 та її представник-адвокат ОСОБА_11 заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що її необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За результатами апеляційного розгляду доводи сторони захисту не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, суд не проводить детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок місцевого суду лише в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

У суді апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції розглянув обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, оскільки обвинувачений не оспорював встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.

Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими КПК України.

На думку суду апеляційної інстанції, при ухваленні вироку суд першої інстанції в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що обвинувальний акт, в свою чергу, містить всі відомості, які передбачені пунктами 1-9 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Згідно розписки (а.п. 14) про отримання копії обвинувального акта, реєстру матеріалів досудового розслідування та копії матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 власноручним підписом підтвердив, що 30 червня 2025 року отримав копію обвинувального акта у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000297 від 03 червня 2025 року на 5 арк. в одному примірнику, копію реєстру матеріалів досудового розслідування на 7 арк., одному примірнику, а також копії матеріалів кримінального провадження в 1 томі.

Згідно розписки (а.п. 15) про отримання копії обвинувального акта, реєстру матеріалів досудового розслідування та копії матеріалів кримінального провадження адвокат ОСОБА_12 30 червня 2025 року отримав відповідні копії, що засвідчив власноручним підписом.

Згідно із заявою обвинуваченого ОСОБА_7 щодо визнання своєї винуватості, згоді із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні від 30 червня 2025 року (а.п. 16-18) , яка складена в присутності захисника ОСОБА_12 , ОСОБА_7 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України, та надав свою згоду на розгляд обвинувального акту в спрощеному провадженні, що засвідчили власноручними підписами ОСОБА_7 та адвокат ОСОБА_12 .

Жодних зауважень стосовно порушення його права на захист, обвинувачений ОСОБА_7 у вказаній заяві не висловлював.

Відповідно до ч. 2 ст. 302 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний роз`яснити підозрюваному, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вони будуть позбавлені права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Крім того, слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний впевнитися у добровільності згоди підозрюваного, потерпілого та представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Заява, що підписана обвинуваченим та міститься в матеріалах провадження (а.п. 16-18) за змістом і формою відповідає вимогам закону, тому сумнівів у добровільності підписання заяви ОСОБА_7 , та повного розуміння її змісту та наслідків обвинуваченим у колегії суддів відсутні.

Згідно із заявою від 30 червня 2025 року (а.п. 19) ОСОБА_10 являється потерпілою у вищевказаному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 за ст. 390-1 КК України, та не заперечувала проти розгляду обвинувального акта у спрощеному провадження.

На думку суду апеляційної інстанції, твердження апелянта ОСОБА_7 про те, що порушено його право на захист не є слушними, та повністю спростовується власноручно написаною ним заявою.

Матеріали судового провадження також не містять будь-яких відомостей щодо наявності клопотань ОСОБА_7 про заміну захисника ОСОБА_12 на іншого чи відомостей щодо неналежного виконання останнім свої обов`язків в рамках цього кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. 381 КПК України прийшов до правильного висновку про розгляд обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, оскільки обвинувачений не оспорював встановлені під час досудового слідства обставини і був згоден з розглядом обвинувального акта.

За таких обставин, обвинуваченим в своїй апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду не доведено порушення права на захист чи допущення органом досудового розслідування істотних порушень вимог кримінального процесуального закону.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду щодо ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим, а тому підстав для його скасування чи зміни не має.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 липня 2025 року щодо ОСОБА_7 за ст. 390-1 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до касаційного суду протягом трьох місяців з дня проголошення, обвинуваченим у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5