КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_5 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 08 травня 2025 року у кримінальному провадженні №0000961 від 22.08.2024 року за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186, ч. 1, ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 08 травня 2025 року до обвинуваченої ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 06 липня 2025 року включно із визначенням застави у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90840,00 грн.

Своє рішення суд мотивував тим, що на даний час органами досудового розслідування ОСОБА_5 висунута обґрунтована підозра (обвинувачення) у вчиненні тяжких злочинів. Також є достатньо підстав вважати, що обвинувачена ОСОБА_5 зможе й надалі ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування), і на це вказують такі обставини як характер протиправних дій, в яких вона обвинувачується; мотиви, вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, яке їй загрожує у разі визнання її винуватою у даному кримінальному правопорушенні.

Крім того, суд першої інстанції при вирішенні питання щодо доцільності застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у виді тримання під вартою взяв до уваги особу обвинуваченої, яка неодружена, утриманців не має, офіційно не працевлаштована, а відтак, не має сталих соціальних зв`язків, раніше не судима, відсутність об`єктивних медичних застереження щодо неможливості перебування її під вартою за станом здоров`я.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, обвинувачена ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 08 травня 2025 року.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що судом першої інстанції належним чином не обґрунтовано існування заявлених прокурором ризиків, у зв`язку із чим суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для продовження їй запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обвинувачена у поданій апеляційній скарзі не заявляла клопотання про проведення апеляційного розгляду за участю сторін (сторони обвинувачення і сторони захисту), у зв`язку з чим, відповідно до вимог ч. 4 ст. 422-1 КПК України, розгляд апеляційної скарги проведено без участі сторін. Обвинувачена ОСОБА_5 належним чином повідомлена про дату та час судового засідання.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши надані в копіях необхідні матеріали кримінального провадження, колегія суддів уважає, що подані апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

З врахуванням характеру висунутого ОСОБА_5 обвинувачення у вчиненні низки тяжких злочинів, тяжкістю покарання, що їй загрожує у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні яких вона обвинувачується, які передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, а також враховуючи особу обвинуваченої, яка є неодружена, утриманців не має, офіційно не працевлаштована, раніше не судима, відсутність сталих соціальних зв`язків, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_5 з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне провадження, такі ризики існують та виправдовують застосування запобіжного заходу у виді тримання.

Твердження апелянта про те, що прокурором не доведено наявність існування ризиків, колегія суддів уважає безпідставними, оскільки висновок суду першої інстанції про доведеність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, ґрунтується на даних про особу обвинуваченої, з урахуванням тяжкості та обставин вчинення кримінальних правопорушень, які у своїй сукупності дають підстави вважати, що обвинувачена ОСОБА_5 може переховуватись від суду та та вчинити інше кримінальне провадження, що, в свою чергу, призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Крім того, колегія суддів зауважує, що у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від слідства. Також, Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» зазначав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Таким чином, з врахуванням практики ЄСПЛ та конкретних обставин вчинення злочину, який інкримінується обвинуваченому, колегія суддів уважає, що у цьому судовому провадженні суспільний інтерес має більшу вагу над повагою до свободи особи, а тому, і з цих підстав, продовження останньому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є виправданим.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність існування ризиків конкретними доказами є непереконливими, адже при вирішенні питання про обрання та продовження запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, а не факту конкретного їх вчинення.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто, в даному випадку суд має зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 відповідає вимогам закону та містить в собі, в тому числі обґрунтований виклад обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися і тому подальше тримання її під вартою є виправданим, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними. Відтак, рішення про доцільність продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави та неможливість застосування до ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, суд першої інстанції належним чином обґрунтував і ставити під сумнів його законність та вмотивованість у колегії суддів підстави не вбачає.

Зважаючи на наведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції об`єктивно встановлено існування обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченої ОСОБА_5 під вартою, оскільки прокурором доведено продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які на час розгляду питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою жодним чином не зменшились і в сукупності з даними про особу обвинуваченого, наразі підтверджують потребу в подальшому триманні під вартою. З огляду на викладене, підстав вважати, що інший, менш суворий запобіжний захід, може забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, колегія суддів не вбачає. Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника про відсутність необхідності подальшого утримання обвинуваченої ОСОБА_5 під вартою, а також твердження апелянта про те, що прокурором не доведено існування ризиків, - колегія суддів вважає необґрунтованими.

Будь-яких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегія суддів не вбачає.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 08 травня 2025 року, - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ______________ ________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/824/4332/2025

Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_6

Доповідач: ОСОБА_1