Справа № 643/1210/26
Провадження № 1-кс/643/986/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2026 слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду у м. Харкові клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000749 від 08.07.2025,

ВСТАНОВИВ:

27.01.2026 до Салтівського районного суду міста Харкова засобами поштового зв`язку надійшло зазначене клопотання прокурора.

З клопотання та наданих до нього матеріалів слідує, що слідчим відділом Управління СБ України в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000749 від 08.07.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що члени міжрайонної ІНФОРМАЦІЯ_1 , із залученням третіх осіб, всупереч норм діючого законодавства України, прийняли незаконне рішення про встановлення групи інвалідності військовозобов`язаним особам.

Встановлено, що до вказаної протиправної діяльності причетна громадянка України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка, займаючи посаду заступника директора з експертизи тимчасової непрацездатності ІНФОРМАЦІЯ_3 на залізничному транспорті № 2 філії « ІНФОРМАЦІЯ_4 » АТ « ІНФОРМАЦІЯ_5 », діючи за попередньою змовою із в.о. завідуюча міжрайонної ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в період 2024 року, здійснила дії, спрямовані на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

Так, ОСОБА_4 , використовуючи свої зв`язки у лікарському закладі за місцем своєї роботи, організувала фіктивне проходження лікарсько-консультативної комісії військовозобов`язаних громадян України за умови відсутності їх об`єктивного обстеження та здійснила формування підроблених направлень цих осіб на МСЕК (форма № 088/о) та доданих до них документів з метою подальшого отримання такими особами довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії форми 157-1/0, яка є підтверджуючим документом щодо встановлення особі статусу інваліда, що згідно до п. 2 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» надає можливість уникнути призову під час мобілізації.

У подальшому, ОСОБА_4 забезпечила прийняття необґрунтованого встановлення членами ІНФОРМАЦІЯ_1 » військовозобов`язаним особам групи інвалідності, без об`єктивного обстеження та оцінки стану всіх систем організму, а також без наявності медичних документів про достатній обсяг обстежень і лікувальних заходів, які підтверджують стійкі, вираженої важкості функціональні порушення в організмі.

В результаті протиправних дій ОСОБА_4 та членів міжрайонної ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовозобов`язаним особам, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, внаслідок чого створені перешкоди законної діяльності територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки щодо виконання обов`язків з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, функціонування системи військового обліку призовників, призову громадян на військову службу, підготовки та проведення в особливий період мобілізації людських ресурсів.

Окрім цього, в ході досудового розслідування встановлено, що до вказаної протиправної діяльності причетні лікарі ІНФОРМАЦІЯ_7 № 2 філії « ІНФОРМАЦІЯ_4 » АТ « ІНФОРМАЦІЯ_5 », серед яких громадянин України ОСОБА_6 , який на прохання ОСОБА_4 , використовуючи своє службове положення, здійснив підписання направлення на медико-соціальну експертну комісію за формою № 088/о як член лікарської консультативної комісії ІНФОРМАЦІЯ_8 » АТ « ІНФОРМАЦІЯ_5 », на підставі якого членами міжрайонної ІНФОРМАЦІЯ_1 » встановлено статус інваліда громадянам України чоловічої статі призовного віку.

22.01.2026 в період часу з 08 год 23 хв по 09 год 48 хв на підставі ухвали слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова про дозвіл на обшук від 09.01.2026 (справа № 643/193/26, провадження № 1-кс/643/481/26) проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 , а саме у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якого виявлено та вилучено належне ОСОБА_6 майно:

- мобільний телефон марки «Redmi» моделі «Note 10» imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 ;

- ноутбук марки «ASUS» моделі «Vivobook» сірого кольору, s/n NT7N0CV12J651298 разом із зарядним пристроєм;

- флешносій сірого кольору з чорною ручкою марки «SanDisk».

Засоби мобільного зв`язку, ноутбук та носій інформації можуть містити відомості про способи здійснення протиправної діяльності, а також інформацію про інших осіб, які можуть бути причетні до вчинення кримінальних правопорушень та яким в подальшому може бути повідомлено про підозру.

Вказані предмети необхідні для проведення експертних досліджень за допомогою спеціаліста з метою отримання інформації, яка має значення для кримінального провадження.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення (здійснення спілкування з використанням технічних пристроїв) вилучення та дослідження саме вказаних речей є обґрунтовано необхідним для встановлення всіх обставин кримінального провадження.

22.01.2026 постановою слідчого вказані речі та документи визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Зважаючи на викладене, на час досудового розслідування та судового провадження на вказані речі необхідно накласти арешт з метою збереження речових доказів та недопущення його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі.

Незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема псуванню, зникненню, знищенню, передачі, предметів які є речовими доказами, тобто зберегли на собі сліди вчинення злочину та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Прокурор у судове засідання не з`явився, повідомлялися належним чином. Подав заяву про розгляд клопотання без його участі, яке підтримав та просив задовольнити.

Власник майна та його представник у судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином.

Від представника власника майна надійшли письмові заперечення, а яких він просить відмовити у задоволенні клопотання. Також у запереченнях зазначив, що у разі накладення арешту на вилучене майно, просить встановити час накладення арешту не пізніше закінчення відповідних експертиз вилученого майна. Також зазначено про розгляд справи без його участі та участі власника майна.

Підстав для визнання явки учасників провадження обов`язковою, слідчий суддя не вбачає, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України їх неприбуття у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, у зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього документи, а також заперечення, встановив таке.

Слідчим відділом Управління СБ України в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000749 від 08.07.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

22.01.2026 в період часу з 08 год 23 хв по 09 год 48 хв на підставі ухвали слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова про дозвіл на обшук від 09.01.2026 (справа № 643/193/26, провадження № 1-кс/643/481/26) проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 , а саме у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якого виявлено та вилучено належне ОСОБА_6 майно:

- мобільний телефон марки «Redmi» моделі «Note 10» imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 ;

- ноутбук марки «ASUS» моделі «Vivobook» сірого кольору, s/n NT7N0CV12J651298 разом із зарядним пристроєм;

- флешносій сірого кольору з чорною ручкою марки «SanDisk».

22.01.2026 постановою слідчого вказані речі та документи визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

23.01.2026 постановою слідчого у кримінальному провадженні № 0000749 від 08.07.2025 призначено судову комп`ютерно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам ІНФОРМАЦІЯ_9 , у тому числі щодо вилученого у ОСОБА_6 майна.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Також, згідно положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» п. 58). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» п. 49 62).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» п. 69, 73). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» п. 50).

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Абзацом другим ч. 1 ст. 170 КПК України визначено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Вивчаючи правову підставу для арешту майна слідчий суддя зауважує, що у даному випадку стороною обвинувачення доведено існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, проведення обшуку та вилучення майна відповідало меті та обставинам події даного кримінального провадження, майно має статус тимчасово вилученого, визнано речовим доказом, а відповідна постанова не ставилась під сумнів заінтересованими особами.

Оцінивши наведені стороною обвинувачення докази слідчий суддя доходить переконання у необхідності накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, є достатні підстави вважати, що вилучене майно зберегло у собі сліди кримінального правопорушення чи інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з цим, для спростування або підтвердження доводів сторони обвинувачення, необхідним є проведення з таким майном слідчих дій.

Доводи представника власника майна щодо відсутності підстав для накладення арешту на майно, під час розгляду цього клопотання, не знайшли свого підтвердження, з підстав зазначених вище.

Не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може у подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки є ризик втрати цих речових доказів, що унеможливить встановленню істини по справі. Арешт майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження, негативні наслідки арешту майна, на даному етапі досудового розслідування, виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи власника майна.

Разом з цим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку здійснюється шляхом зняття копії інформації, що міститься в таких електронних інформаційних системах або їх частинах, мобільних терміналах систем зв`язку, без їх вилучення.

Відповідно до абз. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

У разі необхідності слідчий чи прокурор здійснює копіювання інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, телекомунікаційних системах, інформаційно-телекомунікаційних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.

Враховуючи вищевикладене, положення ст. 114, ст. 132, ч. 4 ст. 173 КПК України, керуючись загальними засадами кримінального провадження, викладеними в ст. 7 КПК України, слідчий суддя, для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку, вважає необхідним зобов`язати слідчого, прокурора передати на відповідальне зберігання особі, у якої було вилучено або власнику майна мобільний телефон, ноутбук та флешносій після проведення відповідних експертиз, зняття виявленої інформації на електронних носіях експертами в обсязі, необхідному для досягнення мети кримінального провадження та виготовлення копій даних, які містяться на вказаних пристроях, для залучення до матеріалів кримінального провадження, та попередити таких осіб про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна. Таким чином, слідчий суддя покладає на слідчого та прокурора обов`язок повернути вказане майно його власнику, після проведення слідчих та інших процесуальних дій з вилученим майном.

Керуючись ст. 131 132, 170 175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні № 0000749 від 08.07.2025 на тимчасово вилучене в ході проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 за адресою: АДРЕСА_1 майно, належне ОСОБА_6 , а саме:

- мобільний телефон марки «Redmi» моделі «Note 10» imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 ;

- ноутбук марки «ASUS» моделі «Vivobook» сірого кольору, s/n NT7N0CV12J651298 разом із зарядним пристроєм;

- флешносій сірого кольру з чорною ручкою марки «SanDisk»,

шляхом заборони права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Визначити, що після проведення відповідних експертиз, зняття виявленої інформації на електронні носії спеціалістами (експертами) в обсязі, необхідному для досягнення мети кримінального провадження та виготовлення копій даних, які містяться на вказаних носіях, для залучення до матеріалів кримінального провадження, а також проведення необхідних інших слідчих дій, слідчий та/або прокурор повинні передати на відповідальне зберігання вказане майно особі, у якої таке майно було вилучене, або власнику цього майна, та попередити таких осіб про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна, у разі відсутності інших підстав для неповернення такого майно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_7