Справа № 304/1719/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.12.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/606/25 за апеляційною скаргою прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 14 серпня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 14 серпня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання заступника начальника СВ відділення поліції № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 про арешт майна грошових коштів в сумі 2 400 Євро та 98 000 гривень.

Вилучене під час проведеного слідчим СВ відділення поліції № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 31.07.2025 року обшуку житла, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_9 - майно, а саме: грошові кошти в сумі 2 400 Євро (11 купюр номіналом по 200 Євро, 2 купюри номіналом по 100 Євро) та 98 000 гривень (98 купюр номіналом по 1000 гривень) - повернуто особі, у якої вказане майно (грошові кошти) були вилучені, а саме: володільцю ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання та накласти арешт на майно, а саме - грошові кошти в сумі 2 400 Євро (11 купюр номіналом по 200 Євро, 2 купюри номіналом по 100 Євро) та 98 000 гривень (98 купюр номіналом по 1000 гривень).

Від прокурора надійшла заява про розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_5 , який заперечив доводам апеляційної скарги, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення колегія суддів бере до уваги наступне.

Так, за змістом конституційних норм та положень кримінального процесуального законодавства тягар доведеності обґрунтованості тверджень клопотань про необхідність накладення арешту на майно, покладений на органи досудового розслідування, - ініціаторів клопотань та прокурора.

Положеннями ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою відшкодування шкоди, заданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Перевіряючи законність прийнятого судового рішення в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

З матеріалів судового провадження вбачається, що слідчим відділенням ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000033 від 11.03.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.1 ст.366 КК України.

Органом досудового розслідування у поданому клопотанні зазначено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.1 ст.366 КК України.

31.07.2025 року, відповідно до ст.ст.276-279 КПК України, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, за обставин викладених вище.

31 липня 2025 на підставі ухвали слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області, слідчим СВ відділення поліції № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 , за участю ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_11 , двох понятих, було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 та в ході якого виявлено та вилучено в спальній кімнаті грошові кошти в сумі 2 400 Євро (11 купюр номіналом по 200 Євро та 2 купюри номіналом по 100 Євро) та 98 000 гривень (98 купюр номіналом по 1000 гривень), які упаковано до спец пакету НПУ СУ №PS2028992..

Відповідно до постанови слідчого СВ ВП № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 від 01.08.2025 року тимчасово вилучене в ході проведеного 31.07.2025 року обшуку майно, а саме: грошові кошти в сумі 2 400 Євро (11 купюр номіналом по 200 Євро та 2 купюри номіналом по 100 Євро) та 98 000 гривень (98 купюр номіналом по 1000 гривень) - визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні № 0000033 від 11.03.2025 року.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави, мету та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Всупереч цьому, заступник начальника СВ відділення поліції № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 , обґрунтовуючи клопотання про арешт майна, в розумінні вимог ст.132 КПК України, не надав достатніх та належних доказів, необхідних з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення. Зокрема, в матеріалах даного провадження відсутні відомості, що цивільний позов у порядку, встановленому ст.128 КПК України, в рамках кримінального провадження № 0000033 від 11.03.2025 року взагалі заявлявся, тому арешт майна не може бути накладений з підстав, зазначених у клопотанні органом досудового розслідування.

Перевіряючи доводи вказаного клопотання, слідчим суддею було встановлено, що в клопотанні слідчого відсутнє обґрунтування необхідності арешту даного конкретного майна, не конкретизовано підстав та мети накладення арешту.

Викладені у клопотанні обставини є суперечними, сумнівними та у сукупності з доданими до нього матеріалами не визначають підстав для накладення арешту на зазначене майно, виходячи з наступного.

З такими висновками слідчого судді погоджується й колегія суддів, виходячи з наступного.

Матеріали провадження не містять будь-яких відомостей на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, завдяки чому може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на дане конкретне майно.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора.

Отже, враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин на які послався у клопотанні.

Відповідно, органом досудового розслідування не доведено існування правових підстав для накладення арешту на майно, передбачених п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, про які вказано у клопотанні.

Також, колегія суддів враховуючи позицію Європейського Суду та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, звертає увагу, що слідчий в клопотанні, в порушення до ст. ст. 171, 173 КПК України, не оцінив розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для власника.

Отже, наведені в оскаржуваній ухвалі слідчого судді доводи, за яких він дійшов до переконання про необхідність відмовити слідчому в задоволенні клопотання про арешт майна, є змістовними та відповідають вимогам ч. 1 ст. 173 КПК України. Тому наведені в апеляційній скарзі в цій частині аргументи прокурора, як підстава для скасування рішення слідчого судді, є неспроможними.

Таким чином, на переконання колегії суддів, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки за викладених у клопотанні про арешт майна обставин та доданих до нього матеріалів не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

З врахуванням вищезазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим суддею постановлено законне та обґрунтоване рішення, підстав для його скасування не встановлено, у зв`язку з чим ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170-173, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 14 серпня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді