Справа № 291/803/25
Провадження №1-кп/291/40/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року селище Ружин

Ружинський районний суд Житомирської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000622 від 19.06.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с.Топори Ружинського району Житомирської області, українка, громадянка України, із середньою спеціальною освітою, пенсіонерка, зареєстрована в АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 310 КК України,

встановив:

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується органом досудового розслідування в тому, що навесні 2025 року, точний час, дата, місяць слідством не встановлено, ОСОБА_4 перебувала на присадибній ділянці, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , де виявила дикорослі рослини коноплі, що зростали між насаджень городини. В цей час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_4 виник умисел направлений на незаконне вирощування рослин коноплі, для власних потреб.

З метою реалізації свого злочинного умислу, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, виявленні рослини коноплі залишила зростати поміж городиною. Продовжуючи свої злочинні дії, направленні на незаконне вирощування рослин коноплі, ОСОБА_4 протягом всього вегетаційного періоду росту рослин, доглядала за ними шляхом просапування, зрошення, знищення бур`янів, таким чином незаконно вирощувала рослини коноплі до 14 год. 38 хв. 19.06.2025.

19.06.2025 під час проведення огляду присадибної ділянки, що за адресою: АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено 63 ростучих рослин коноплі з самостійним коренем, що містять суміш канабіноїдів (канабінол, тетрагідроканабінол, канабідіол), які ОСОБА_4 незаконно вирощувала протягом періоду дозрівання.

Своїми умисними діями, які виразилися у незаконному вирощуванні рослин конопель у кількості п`ятдесят і більше рослин, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.310 КК України.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України не визнала, вказала, що не вирощувала конопель, вони самостійно виросли, вона лише залишила кілька рослин для власних потреб. Обвинувачена надала показання, що квартира за адресою в якій вона мешкає, є - батьківською квартирою в будинку який складається всього з 3 квартир, в одній з яких проживає вона. Вказує, що давно користується присадибною земельною ділянкою, яка розташована біля будинку, та є не загородженою, на цій ділянці під час обшуку виявлено та вилучено рослини конопель, на ній вона вирощує овочі - помідори, картоплю, цибулю, перець тощо. Рослини коноплі насіялись самостійно, про що вона говорила поліцейським, які приїхали до неї для проведення огляду, показала де вони ростуть, пояснила, що залишила кілька рослин, а саме 5-8 штук, для власних потреб: робити примочки, мити відваром голову тощо. Правовстановлюючих документі на квартиру та земельну ділянку у неї не має, користується частиною земельної ділянки, інші сусіди не заперечують. Під час обшуку працівники поліції виривали рослини коноплі, які росли на межі в кущах де ця рослина велика і її багато, тому вважає, що в її діях відсутня будь-яка вина.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав її позицію, вказав суду, що стороною обвинувачення не надано належних доказів, які свідчать про наявність в обвинуваченої складу інкримінованого їй кримінального правопорушення, зокрема відсутні докази, щодо посіву та вирощування рослини коноплі, належності обвинуваченій на праві власності земельної ділянки на якій вилучено рослину, а також вилучення вказаної рослини не на земельній ділянці, а обабіч неї.

На підтвердження винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України, прокурор надав суду такі докази:

-витяг з ЄРДР про реєстрацію кримінального провадження №0000622 від 19.06.2025, про виявлення на присадибній ділянці по АДРЕСА_3 , власницею якої є ОСОБА_4 63 рослини коноплі (а.с.46);

- рапорт від 19.06.2025 про виявлене кримінальне правопорушення;

-заяву ОСОБА_4 від 19.06.2025 про надання дозволу працівникам поліції на огляд домоволодіння та присадибної ділянки (а.с.49);

-довідку ВК Ружинської селищної ради Житомирської області №113 від 19.06.2025 про те, що гр. ОСОБА_4 не зареєстрована, але проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Власником квартири з присадибною ділянкою є ОСОБА_4 (а.с.70);

- протокол огляду місця події від 19.06.2025 з фото-таблицею до нього, при проведенні якого встановлено, що присадибна земельна ділянка, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , розміром 0,8 га, яка знаходиться за адресою по АДРЕСА_2 було виявлено різні городні культури. Крім того на вказаній присадибній ділянці ростуть в хаотичному порядку рослини зовні схожі на рослини конопель, які мають стебла, листя та кореневу систему. Вказані рослини конопель прополені від бур`янів. Присутня під час огляду власниця присадибної ділянки ОСОБА_4 показала, що це є рослини конопель, які є самосійні, які вона прополювала від бур`янів, а в послідуючому за допомогою рослин конопель парила ноги та мила голову, як знеболюючий засіб, наміру на збут рослини конопель у неї не було, вирощувала для власних потреб. Дані рослини зовні схожі на рослини конопель було вирвано. Під час підрахунку кількість рослин конопель склала 63 рослини, які поміщені до двох тканинних мішків коричневого кольору, які опечатані відповідно чинного законодавства та вилучено з місця події (а.с. 50-69);

-DVD 1 диск, 2 файла, на яких містяться відеозаписи виявлення та вилучення рослин коноплі (а.с.93-94).

Крім цього, прокурор надав висновок експерта від 24.06.2025 № СЕ-19/106-25/10851-НЗПРАП, відповідно до якого надані на експертизу рослини у загальній кількості 63 (шістдесят три) штуки, які були вилучені в ході огляду місця події 19.06.2025 року та упаковані до 2 (двох) мішків із тканинного матеріалу (по 33 та 30 рослин відповідно у кожному), є рослинами роду Коноплі (Сannabis), які містять у своєму складі суміш канабіноїдів (канабінол, тетрагідроканабінол, канабідіол).

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , який є поліцейським Відділу поліції №2 Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області, надав суду показання, що літом 2025 року під час патрулювання було виявлено рослини, огляд здійснили за згодою власника ОСОБА_4 , яка сказала, що рослиною коноплі миє голову та парить ноги. Рослини росли на городі та за межами городу, були прополені. Будинок на подвір`ї на три сім`ї, коли встановили особу власника - ОСОБА_4 , остання повідомила, що вона сама обробляє земельну ділянку. Дозвіл на огляд земельної ділянки в інших співвласників не брали.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , який є поліцейським Відділу поліції №2 Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області, надав суду показання, що літом 2025 року під час патрулювання було виявлено кущі схожі на коноплю, встановивши особу, яка обробляє земельну ділянку запитали її дозвіл на огляд, на що ОСОБА_4 написала заяву. За згодою власника було оглянуто вказану земельну ділянку і було знайдено 63 кущі коноплі. ОСОБА_4 повідомила, що вона використовує рослину в особистих цілях, ноги парить і голову миє. Рослини росли серед городини, там земля була прополена. Дозвіл на огляд земельної ділянки в інших співвласників не брали.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , надав суду показання, що був понятим при огляді земельної ділянки обвинуваченої та є старостою с. Топори Бердичівського району Житомирської області. Літом цього року був дзвінок з поліції, про те, що виявили рослини схожі на коноплю, і його запросили в якості понятого. На огляд земельної ділянки ОСОБА_4 надала дозвіл. Поліція виривала рослини на городі, а також за межами городу на межі та в кущах, на городі, усе було прополене. Прополені були 8-10 рослин. За працівниками поліції не ходив коли вони виривали рослини, а стояв з іншим понятим на початку городу і спостерігав. ОСОБА_4 пояснила, що використовує рослини коноплі у власних цілях. Кількість вилучених рослин було 63 штуки.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , надав суду показання, що він є сусідом обвинуваченої, живе з нею в одному будинку в сусідній квартирі, проживають по сусідству давно, ОСОБА_4 обробляє земельну ділянку його і свою, яку він їй віддав в користування. ОСОБА_4 проживає сама, інколи до неї приїздить сестра. На земельній ділянці найшли рослини невідомого походження. Згоду на огляд свого домоволодіння не надавав.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 надав суду показання, що був понятим при огляді земельної ділянки обвинуваченої. Під час проведення огляду за працівниками поліції не ходив коли вони виривали рослини, а стояв з іншим понятим на початку городу і спостерігав. Поліція ходила по грядці та коло неї по обочині, копали рослини, говорили, що це рослини коноплі. Рослин було викопано за шістдесят штук. Город не був огородженим. Чи вирощувала ОСОБА_4 рослини він не знає, з її слів вона не сіяла рослини та для власних потреб і не вирощувала. Протокол огляду підписував, претензій до протоколу не було. Город був прополений і здебільшого там росла городина. В основному поліцейські виривали рослини по обочині, навколо грядки там де не була оброблена земля. На земельній ділянці не було видно поливу рослин, крапельного зрошування не було. Рослини росли хаотично.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Принцип диспозитивності (ст. 26 КПК України), який відноситься до основних засад кримінального провадження, передбачає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, які передбачено КПК України, а суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесено на їх розгляд сторонами та віднесено до їх повноважень.

Статтею 84 КПК України встановлено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: у тому числі подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, відповідно до положень ч. 1 ст. 92 КПК України покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КПК України жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Обвинувальний вирок може бути постановлений лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Частиною 2 ст. 310 КК України передбачена відповідальність, зокрема, за незаконне вирощування конопель у кількості п`ятдесят і більше рослин.

Об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України, утворюють дії, що полягають у незаконному вирощуванні конопель у кількості п`ятдесят і більше рослин.

Вирощування - це догляд за посівами або сходами (спушування, прополювання, проріджування, полив, підживлення) з метою доведення їх до стадії достигання.

Суб`єктивна сторона кримінального правопорушення включає вину у формі прямого умислу.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 у справі № 658/1658/16-к зазначив, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК України.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що стороною обвинувачення не доведено вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України.

З наданих прокурором доказів не підтверджується поза розумним сумнівом учинення ОСОБА_4 дій, які б підпадали під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України, а саме незаконного вирощування конопель у кількості п`ятдесят і більше рослин.

Так, відповідно до протоколу огляду, на присадибній ділянці яка належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , розміром 0,8 га, по АДРЕСА_2 за місцем проживання ОСОБА_4 , виявлено і вилучено насадження рослин схожих на рослини конопель в кількості 63 рослини, які поміщені до двох тканинних мішків коричневого кольору, які опечатано відповідно чинного законодавства та вилучено з місця події.

Доказів належності на праві приватної власності чи на праві користування вказаної земельної ділянки ОСОБА_4 стороною обвинувачення суду не надано.

Водночас, як установлено судом, на вказаній вище земельні ділянці - по АДРЕСА_3 , розташований багатоквартирний жилий будинок, який складається з кількох квартир, в одній з яких проживає обвинувачена. Відповідних правовстановлюючих документів, щодо належності на праві власності чи користування квартири в якій проживає ОСОБА_4 стороною обвинувачення суду також не надано.

Відомості надані прокурором, що містяться в обліковій карті об`єкта по господарського обліку на 2024-2025 роки, містять загальну статистичну інформацію про фактичне місце проживання та реєстрацію ОСОБА_4 , розмір земельної ділянки по АДРЕСА_2 , водночас відсутні будь-які документальні свідчення щодо об`єкта погосподарського обліку: паспорти, свідоцтва, земельно-кадастрова документація, правовстановлюючі документи, рішення органів виконавчої влади й органів самоврядування тощо.

Нормами статті 120 Земельного кодексу України закріплено принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій він розташований.

З аналізу цільового призначення земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, та норм ст. 42 Земельного кодексу, випливає, що у разі приватизації квартир у такому будинку земельна ділянка, як така, що входить до житлового комплексу, може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування лише об`єднанню співвласників будинку у встановленому порядку.

У такому випадку ділянка належить співвласникам на праві спільної сумісної власності. Така ділянка разом із загальним майном і допоміжними приміщеннями є майном співвласників, які визначають порядок його використання.

Нормами земельного законодавства не передбачено можливості передачі земельної ділянки, на якій розташований багатоквартирний жилий будинок, або її частини у власність чи користування окремим співвласникам.

Стороною обвинувачення суду не надано доказів, що земельна ділянка передавалася у власність чи користування власників квартир будинку АДРЕСА_3 , зокрема обвинуваченій ОСОБА_4 , також відсутні належні та допустимі докази, які б указували на створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, отже вказана земельна ділянка є комунальною власністю відповідної територіальної громади, а саме Ружинської селищної ради.

З огляду на наведене, стороною обвинувачення не доведено належності ні на праві приватної власності ні на праві користування земельної ділянки розміром 0,8 га, по АДРЕСА_3 обвинуваченій ОСОБА_4 , Сам факт користування певною частиною прибудинкової земельної ділянки ОСОБА_4 , для побутових потреб не дає суду підстав вважати належності їй цієї земельної ділянки на певному речовому праві.

Разом з тим, варто зауважити, що з оглянутого в судовому засіданні відеозапису на dvd-диску (2 файли) - додатку до протоколу огляду ілюстративних таблиць місця події від 19.06.2025 убачається, що рослини конопель були виявлені і вилучені, на указаній вище неогородженій земельній ділянці, на якій росли городні рослини (помідори, картопля) яка є обробленою, а також на межі та поза межею цієї неогородженої земельної ділянки, між кущами, бур`янами та деревами які не містить жодних ознак обробітку. При цьому переважна кількість рослини конопель були виявлені і вилучені, саме на межі та поза межею цієї земельної ділянки, між кущами, бур`янами та деревами які не містить жодних ознак обробітку, що також підтверджується та узгоджується з показаннями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , які були понятими при огляді.

При цьому з відео вбачається загальна кількість рослини конопель, які вилучалися та обраховувалися працівниками поліції, однак не можливо встановити точну кількість рослин коноплі вилучених саме з обробленої земельної ділянки, оскільки поліцейські хаотично вилучали рослин коноплі, не фіксуючи місце з якого виривали вказану рослину та її кількість.

Тож з досліджених судом доказів, зокрема і оглянутого відеозапису на dvd-диску (2 файли) судом не встановлено ознак вирощування (спушування, прополювання, проріджування, полив, підживлення) рослин коноплі на присадибній ділянці по вулиці Молодіжна, будинок №15, в с.Топори, в кількості 63 рослини, згідно з обвинувальним актом, обвинуваченою ОСОБА_4 . Вказане у свою чергу свідчить про правдивість показань останньої про те, що вона не вчиняла цілеспрямованих дій з вирощування рослин коноплі, однак оскільки користується певною частиною вказаної земельної ділянки як городом то залишила кілька рослин коноплі, в кількості 5-8 штук, для побутових потреб.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення не доведено незаконне вирощування коноплі в кількості п`ятдесят і більше рослин ОСОБА_4 , тож підстави для кваліфікації її дій за ч. 2 ст. 310 КК України відсутні.

При оцінці доказів суд також ураховує положення ч. 3 ст. 62 Конституції України, яка передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У Рішенні від 06 грудня 1998 року «Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб під час виконання своїх обов`язків, судді не розпочинали розгляду справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться у вину; обов`язок доказування покладено на сторону обвинувачення.

Отже, суд може постановити обвинувальний вирок лише в тому випадку, коли винуватість обвинуваченої особи доведено поза розумним сумнівом.

Наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. theUnitedKingdom), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Доведення «поза розумним сумнівом» відображає максимальний стандарт, що має відношення до питань, що вирішуються, при визначенні кримінальної відповідальності. Ніхто не повинен позбавлятися волі або піддаватися іншому покаранню за рішенням суду, якщо вина такої особи не доведена «поза розумним сумнівом (SevtapVeznedaroрlu v. Turkey (СевтапВезнедароглу проти Турції).

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Загальними засадами кримінального провадження за змістом ст. 7 КПК України є, зокрема, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Обвинувальний вирок може бути постановлений лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_4 , відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України, а тому її необхідно визнати невинуватою та виправдати в пред`явленому обвинуваченні.

Витрати за проведення експертизи у сумі 7131,20 грн слід віднести на рахунок Державного бюджету України.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Арешт на майно не накладався.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 2, 22, 85, 87, 89, 100, 124, 369 - 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_4 , визнати невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України, та виправдати у зв`язку з недоведеністю у її діянні складу кримінального правопорушення.

Процесуальні витрати за проведення експертизи у сумі 7131,20 грн - віднести на рахунок Державного бюджету України.

Речові докази рослини у загальній кількості 63 (шістдесят три) штуки, упаковані у два мішки із тканинного матеріалу по 33 (тридцять три) та 30 (тридцять) рослин відповідно у кожному), які є рослинами роду коноплі (Cannabis), які містять у своєму складі суміш канабіноїдів (канабінол, тетрагідроканабінол, канабідіол) - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Ружинський районний суд Житомирської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право копію вироку отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1