ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 529/585/25 Номер провадження 11-кп/814/1768/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000188, за апеляційною скаргою прокурора Диканської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 на ухвалу Диканського районного суду Полтавської області від 04 вересня 2025 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою суду закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.06.2025 за № 0000188 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_8 від обвинувачення.

Приймаючи вказане рішення, суд послався на те, що потерпілий ОСОБА_8 відмовився від обвинувачення, яке має приватну форму та подав до суду відповідну заяву, обвинувачений не заперечує проти закриття кримінального провадження.

Разом з тим суд зазначив, що в обвинувальному акті не наведено обставин, які свідчать, що потерпілий від правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, ОСОБА_8 є у той же час і жертвою домашнього насильства, що насильство було зумовлено певним дискримінаційним ставленням до потерпілого з боку ОСОБА_7 , мало на меті підтримання панівного становища по відношенню до потерпілого або було одним з епізодів у атмосфері домашнього насильства.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор Диканської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу районного суду та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що місцевим судом не взято до уваги, що в обвинувальному акті щодо ОСОБА_7 (внесеному до ЄРДР за № 0000188 від 06.06.2025, на виконання вимог пунктів 5, 6 ч. 2 ст. 291 КПК України, у викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими, чітко зазначено про ступінь спорідненості обвинуваченого та потерпілого «брати».

Також вказує, що місцевий суд не взяв до уваги, що обставиною, яка обтяжує покарання, було визнано вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах, у зв`язку з чим вважає, що місцевим судом винесено ухвалу з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги та просив задовольнити з підстав у ній наведених. Обвинувачений ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_8 просили ухвалу суду залишити без змін.

Мотиви суду.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Проте, судом першої інстанції вказаних вимог не дотримано.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно з пунктами «a», «b» § 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально поінформованим про характер та причини обвинувачення, висунутого проти нього, і мати час та можливості, необхідні для підготовки свого захисту.

Наведені гарантії стосуються всіх обставин, які належать до предмета доказування у кримінальному провадженні в силу ст. 91 КПК (тобто й такого важливого елемента обвинувачення, як вчинення злочину, пов`язаного з домашнім насильством, що обтяжує покарання і з урахуванням процесуальної заборони, закріпленої в п. 7 ч. 1 ст. 284 вказаного Кодексу, тягне за собою правові наслідки). При цьому відповідно до ст. 92 КПК тягар доказування згаданих обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.

Отже, обов`язковою умовою визнання судом злочину незалежно від його родового чи безпосереднього об`єкта пов`язаним із домашнім насильством, є відображення зазначеного у формулюванні обвинувачення (у повідомленні про підозру, в обвинувальному акті) із встановленням органами досудового розслідування відповідних фактичних обставин (ступінь родинних відносин або спорідненості між потерпілим та винуватцем, характер насильства тощо). За відсутності цього гарантоване право на захист істотно порушено і, беручи до уваги імперативність приписів п. 19 ч. 1 ст. 7, частин 3, 6 ст.22, ч. 1 ст. 337 КПК, унеможливлює застосування згаданого інституту заборони закриття кримінального провадження щодо злочинів, передбачених ст. 125 КК.

У апеляційній скарзі доводи прокурора зводяться до тверджень про неправомірне закриття кримінального провадження судом у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_8 від обвинувачення, з чим погоджується і колегія суддів.

Так, вчинення кримінального правопорушення стосовно члена сім`ї або іншої особи, зазначеної в ч. 2 ст. 3 Закону № 2227-VIII, автоматично не скасовує гарантій права на захист. Якщо сторона обвинувачення вважає, що суспільно небезпечне діяння пов`язано саме з домашнім насильством, вона про це обов`язково має зазначити у повідомленні про підозру, в обвинувальному акті, а на обґрунтування своєї позиції надати відповідні докази. Інакше підозрюваний (обвинувачений) буде позбавлений процесуальної можливості ефективно захищатися та спростувати висунуте обвинувачення.

Згідно з ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

В даному випадку, в обвинувальному акті було зазначено, що ОСОБА_7 , діючи умисно, в кімнаті житлового будинку за місцем проживання по АДРЕСА_1 , наніс два удари кулаком правої руки по обличчю своєму братові ОСОБА_8 , чим спричинив тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, а отже вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

Крім того, в обвинувальному акті також було зазначено як обставину, яка обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Отже, усупереч помилковим висновкам суду першої інстанції, ОСОБА_7 було висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення пов`язаного саме із домашнім насильством, що знайшло своє відображення в обвинувальному акті.

Натомість, у відповідності до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Винятком є кримінальне провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, що має місце у даному випадку.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про можливість закриття кримінального провадження за наведених вище підстав.

Така позиція апеляційного суду повністю узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, наведеною у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 453/225/19 від 12.02.2020, де вказано, що злочином, пов`язаним із домашнім насильством, слід вважати будь-яке кримінальне правопорушення, обставини вчинення якого свідчать про наявність у діянні хоча б одного з елементів (ознак), перелічених у ст. 1 Закону № 2229-VIII, незалежно від того, чи вказано їх в інкримінованій статті (частині статті) КК як ознаки основного або кваліфікованого складу злочину. Встановлена у п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК заборона закриття кримінального провадження поширюється на осіб, які вчинили злочин, пов`язаний із домашнім насильством, за умови, що слідчі органи пред`явили особі таке обвинувачення і вона мала можливість захищатися від нього.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвалу суду необхідно скасувати із призначенням нового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Диканської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Диканського районного суду Полтавської області від 04 вересня 2025 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3