Справа № 642/3965/21
Провадження № 1-кс/642/1549/25
УХВАЛА

Іменем України

20.10.25 м. Харків

Холодногірський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

заставодавця - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання заставодавця ОСОБА_4 про повернення застави в кримінальному провадженні № 0000090 від 30.01.2021 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.5 ст.27, ч.4 ст.190 КК України,

в с т а н о в и в:

17.10.2025 до Холодногірського районного суду Київської області надійшло клопотання заставодавця ОСОБА_4 про повернення застави в кримінальному провадженні № 0000090 від 30.01.2021 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.5 ст.27, ч.4 ст.190 КК України.

В обґрунтування поданого клопотання зазначив, що строк дії ухвали слідчого судді Холодногірського районного суду м. Харкова від 16 травня 2025 року, якою було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у сумі 757 000 грн відносно підозрюваної ОСОБА_5 , закінчився 14 липня 2025 року.

Після закінчення строку дії запобіжного заходу клопотань слідчого або прокурора про його продовження до суду не надходило, що свідчить про припинення дії ухвали. Застава, внесена заставодавцем ОСОБА_4 19 травня 2025 року, не була звернена в дохід держави, оскільки підозрювана виконувала всі покладені на неї процесуальні обов`язки, визначені ухвалою суду.

Відповідно до вимог статті 182 Кримінального процесуального кодексу України, а також пункту 8 Порядку внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 15 від 11 січня 2012 року, застава, яка не була звернена в дохід держави, підлягає поверненню заставодавцю після припинення дії запобіжного заходу.

Таким чином, на переконання заставодавця, внесені кошти у розмірі 757 000 гривень підлягають поверненню заставодавцю ОСОБА_4 .

У судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення клопотання, оскільки такий запобіжний захід, як застава є безстроковий, діє до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні. Зазначила, що відсутність продовження обов`язків не ставиться в залежність щодо дії запобіжного заходу. Просила відмовити в задоволенні клопотання про повернення застави.

Заставодавець ОСОБА_4 вважає свої вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Суд, вислухавши думки присутніх учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання, вважає, що клопотання про повернення застави не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Строк дії застави слідчим суддею не визначався, оскільки застава є безстроковим запобіжним заходом, і КПК України не передбачено необхідності її продовження.

Згідно з п.3 ч. 4 ст. 202 КПК України, з моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України та параграфу 1 глави 18 КПК України не передбачено строку дії застави як запобіжного заходу.

З моменту внесення застави на підозрюваного покладаються обов`язки визначені ухвалою слідчого судді строком на два місяці та не продовження цих обов`язків не тягне за собою припинення дії запобіжного заходу у вигляді застави.

Закінчення строку дії покладених на підозрюваного слідчим суддею обов`язків не припиняє дію основного запобіжного заходу (яким в даному випадку є застава) і не являється підставою або умовою повернення визначеної в ухвалі про застосування запобіжного заходу і внесеної застави.

Відповідно до вимог ч. 11 ст. 182 КПК України, п. 8 Порядку внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2012 року № 15 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 18 січня 2012 року № 27), застава повертається заставодавцю лише після припинення дії запобіжного заходу у вигляді застави та постановлення вироку (ухвали), у якому міститься рішення про повернення застави.

При цьому, після внесення грошових коштів як застави за підозрювану особу, строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді застави, відповідно до ст. 203 КПК України діє до моменту прийняття остаточного рішення, а саме ухвалення вироку чи закриття кримінального провадження, оскільки відповідно до ст. 182 КПК України цей запобіжний захід не має граничного строку дії, вимоги клопотання про повернення застави є такими, які суперечать меті застосування запобіжного заходу, а на даний час меті застави, а тому, за наведених обставин, враховуючи, що дія запобіжного заходу у вигляді застави не припинилась, діє як захід забезпечення запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду та виконання процесуальних обов`язків, належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Отже, твердження заставодавця, яке яким обгрунтоване відповідне клопотання, яке підтримане в судовому засіданні його представником, що запобіжний захід - застава припинив свою дію у зв`язку із закінченням строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - 14 липня 2025 року, і тому заставу слід повернути, суперечить положенням кримінального процесуального закону. Виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, не впливають ані на чинність застосованого запобіжного заходу, ані на відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. У цьому випадку застава є забезпеченням належної процесуальної поведінки підозрюваного та гарантує виконання процесуальних обов`язків, передбачених ст.42КПК України, які діють з моменту набуття ним процесуального статусу обвинуваченого в кримінальному провадженні.

Частиною 2 ст. 182 КПК України передбачена можливість внесення застави не тільки підозрюваним або обвинуваченим, а й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Згідно з ч. 7 ст. 182 КПК України підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя наголошує, що у випадку застосування до підозрюваного/обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави, відповідно до положень ст. 182 КПК України, внесення застави заставодавцем є його правом, як у випадку застосування запобіжного заходу у вигляді застави як основного запобіжного заходу, так і у випадку, коли заставу визначено в якості альтернативного запобіжного заходу до тримання під вартою. Таким чином, внесення заставодавцем грошових коштів в якості застави за підозрюваного/обвинуваченого є актом доброї волі такої особи. Особа не може бути визнана заставодавцем усупереч її бажанню. При цьому, відповідний статус заставодавця не вичерпується самим лише фактом внесення визначеної грошової суми, оскільки погоджуючись внести заставу, особа автоматично погоджується мати відповідні обов`язки заставодавця протягом дії цього запобіжного заходу. Водночас така особа несе і ризик втрати внесених нею коштів у випадку невиконання підозрюваним/обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

З огляду на вищезазначене, у заставодавця відсутні підстави очікувати, що грошові кошти, внесені ним у якості застави за підозрюваного/обвинуваченого, будуть йому обов`язково повернуті у найкоротший термін за його бажанням до припинення дії цього запобіжного заходу.

Саме припинення дії запобіжного заходу, у відповідності до ч. 11 ст. 182 КПК України, є підставою для повернення внесеної суми застави, у тому числі заставодавцю.

З огляду на те, що у даному кримінальному провадженні ще триває досудове слідство, дія запобіжного заходу у вигляді застави не припинилась, слідчий суддя приходить до висновків про відсутність на даний час підстав для скасування запобіжного заходу у вигляді застави й повернення застави заставодавцю та про відмову у задоволенні заявленого клопотання.

Отже, твердження представника заставодавця, що запобіжний захід - застава припинив свою дію в зв`язку із закінченням строку дії запобіжного заходу, на який його було обрано, і тому заставу слід повернути, суперечить положенням кримінального процесуального Закону.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 182 КПК України,-

постановив:

Відмовити у задоволенні клопотання заставодавця ОСОБА_4 про повернення застави.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали проголошений 20.10.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1