Справа № 303/9350/25
1-кп/303/728/25
У Х В А Л А

12 грудня 2025 року м. Мукачево

МУКАЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в особі головуючого - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт та клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця смт. Воловець Мукачівського району,

мешканця

АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України

та ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Мукачево Закарпатської

області, мешканця

АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України

з участю: прокурора ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3

захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0001122, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.10.2025 року, про обвинувачення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, складеного у відповідності з вимогами чинного кримінального процесуального законодавства.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_6 , кожен окремо, не висловили заперечень щодо можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_7 , кожен окремо, не висловили заперечень щодо можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта.

Потерпілий ОСОБА_8 в підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про проведення підготовчого судового засідання без його участі.

Ст. 2 із 8

Вислухавши думки учасників кримінального провадження, суд прийшов до висновку, що необхідно призначити судовий розгляд на підставі даного обвинувального акта.

Також прокурор ОСОБА_5 під час підготовчого судового засідання подав до суду клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 строком на 60 діб без визначення застави, яке вмотивовував наступним.

ОСОБА_3 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, тобто у нападі з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб. У ході досудового розслідування слідчим суддею Мукачівського міськрайонного суду від 22.10.2025 року щодо ОСОБА_3 обрано запобіжний захід, тримання під вартою без визначення розміру застави, строком до 18.12.2025 року. 28.11.2025 року обвинувальний акт скеровано до суду для розгляду по суті.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1, п. 3 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_3 , перебуваючи на волі може: переховуватися від суду, зокрема це підтверджується тим, що він, будучи раніше судимим, вчинив особливо тяжкий злочин, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна, а тому з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватись від суду. Також ОСОБА_3 може незаконно впливати на свідків щодо зміни показів у суді, а наявне обвинувачення у вчиненні злочину може стати вагомим інструментом залякування. Зокрема ОСОБА_3 може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню судового розгляду, вчиняти погрози, умовляння до свідків, оскільки останній знаючи, які склалися для нього обставини та до чого вони можуть призвести, з метою уникнення покарання може відшукати свідків, чинити на них психологічний або фізичний вплив з метою примусити їх до зміни своїх показів. Крім того, ОСОБА_3 може вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджується відсутністю стійких соціальних зв`язків та рецедив злочину, оскільки ОСОБА_3 вчинив новий умисний злочин маючи судимість, а саме будучи засудженим 27.11.2024 року Воловецьким районним судом за ч. 2 ст. 345, ч. 1 ст. 125 КК України до обмеження волі на строк три роки на підставі ст.75 КК України звільнений з іспитовим терміном один рік. Вищевказане характеризує ОСОБА_3 , як особу, схильну продовжувати свої злочинні дії та не дає підстав застосувати відносно нього більш м`який запобіжний захід, так як такий не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

З огляду на наявність ризиків, які існували при обранні запобіжного заходу, які в подальшому продовжують існувати, є необхідним продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб, без визначення застави.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав подане клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив його задовольнити з підстав, наведених у ньому.

Обвинувачений ОСОБА_3 просив застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та зобов`язався вчасно виконувати покладені на нього судом процесуальні обов`язки.

Захисник ОСОБА_6 просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно її підзахисного ОСОБА_3 з тих підстав, що стороною обвинувачення не доведені жодними письмовими доказами наявність ризиків, які визначені у ч. 1 ст. 177 КПК України, такі є лише припущеннями. Зважаючи на особу обвинуваченого, який є молодим за віком, має постійне місце проживання та зобов`язався належно виконувати покладені на нього судом процесуальні обов`язки,

Ст. 3 із 8

просила застосувати відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю, який буде альтернативою запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_7 вирішення даного клопотання стосовно ОСОБА_3 залишили на розсуд суду.

Суд, заслухавши клопотання прокурора та думку з цього приводу учасників судового розгляду, прийшов до наступного.

Згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні, відомості про які внесено 20 жовтня 2025 року до ЄРДР за № 0001122, ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 19 жовтня 2025 року близько 23 години, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , перебуваючи на території залізничного вокзалу в м.Мукачево, діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, знаючи, що відповідно до указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, дію якого продовжено, ввійшовши у довіру до потерпілого ОСОБА_8 , під приводом ночівлі у себе вдома, за адресою АДРЕСА_3 , провели ОСОБА_8 до середини приміщення вищевказаного будинку, після чого, з метою заволодіння майном потерпілого, ОСОБА_3 скориставшись безпораднім станом потерпілого наніс йому лівою рукою зжатою в кулак один удар в область правої бокової частини голови, після чого ОСОБА_4 наніс потерпілому ОСОБА_8 один удар правою рукою зжатою в кулак в область обличчя, а саме лівої брови, чим потерпілому ОСОБА_8 спричинили легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у виді ушитих забійних ран в ділянці внутрішнього кінця лівої брови та в міжбрівній області, забійної рани в ділянці спинки носа зліва, синця з травматичним набряком м`яких тканин під лівим оком, множинних саден ділянці лівої половини обличчя.

Надалі, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за попередньою змовою, із застосуванням фізичної сили, з метою заволодіння майном потерпілого, зняли з ОСОБА_8 кофту чорного кольору з капюшоном марки «Puma», вартість якої згідно з висновком товарознавчої експертизи становить 220 гривень, і у той час з кишені кофти випав мобільний телефон марки «Xiomi Redmi 9», який належить потерпілому ОСОБА_8 , вартість якого відповідно до висновку товарознавчої експертизи становить 2500 гривень, який надалі забрав ОСОБА_4

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з метою досягнення свого злочинного наміру та уникнення кримінальної відповідальності, діючи умисно, відкрито, тримаючи при собі викрадені мобільний телефон та кофту, вийшли з середини будинку, при цьому пригрозили фізичною розправою потерпілому ОСОБА_8 у випадку звернення до правоохоронних органів.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спричинили потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 2720 гривень.

Ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду від 22 жовтня 2025 року відносно ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 18 грудня 2025 року включно.

28 листопада 2025 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надійшов до Мукачівського міськрайонного суду для розгляду по суті.

У відповідності до вимог частини 3 статті 315 Кримінального процесуального кодексу України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Ст. 4 із 8

Згідно вимог ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Вирішуючи питання щодо необхідності продовження строку запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє затримання, принаймні протягом певного часу (п.35, 51 рішення ЄСПЛ №12369/86 від 26.06.1991 року «Летельє проти Франції»).

Підставою для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є, у тому числі наявність обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 187 КК України, тобто нападу з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб.

Зокрема, відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.194 КПК України, встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3 та 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: обвинувачений ОСОБА_3 вчинив особливо тяжкий злочин, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна, а тому може переховуватися від суду, зважаючи на тяжкість покарання, що йому загрожує у випадку визнання його винним у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочину), чим самим ухилятися від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків; може незаконно впливати на потерпілого та свідків або інших учасників судового процесу, які безпосередньо в судовому засіданні на даний час ще не допитані. Зокрема, обвинувачений може вчиняти погрози, умовляння потерпілого та свідків даного кримінального правопорушення, оскільки останній знаючи, які склалися для нього обставини та до чого вони можуть призвести, з метою уникнення покарання може відшукати потерпілого та свідків даної події, чинити на них психологічний або фізичний вплив з метою примусити їх змінити або відмовитись від своїх показань, а також схиляти їх до дачі неправдивих показань, що в сукупності може унеможливити повноту, всебічність судового розгляду даного кримінального провадження, а також може вчинити нове кримінальне правопорушення, з огляду на те, що ОСОБА_3 наважився на вчинення особливо тяжкого злочину із застосуванням насильства в умовах воєнного стану під час іспитового строку, застосованого відносно нього на підставі вироку Воловецького районного суду Закарпатської області від 27.11.2024 року, що характеризує його негативно, як особу схильну продовжувати злочинну діяльність.

З урахуванням вищенаведених обставин, суд прийшов до висновку, що на даний час ризики, передбачені пунктами 1, 3 та 5 частини 1 статті 177 КПК України, не зменшилися, а тому жоден із інших запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не зможе запобігти доведеним під час розгляду вказаного клопотання ризикам, наявність яких була встановлена судом при обранні відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу ухвалою слідчого суді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 жовтня 2025 року.

Ст. 5 із 8

За таких обставин обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно продовжити строк тримання під вартою на шістдесят днів.

Одночасно, при продовженні строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до пункту 1 частини 4 статті 183 КПК України, слідчий суддя не знаходить підстав для визначення обвинуваченому розміру застави у даному кримінальному провадженні, так, як обвинувачений ОСОБА_3 вчинив особливо тяжкий злочин із застосуванням насильства відносно потерпілого ОСОБА_8 .

Таким чином, клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 підлягає до задоволення.

Крім того, прокурор ОСОБА_5 подав до суду письмове клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 діб без визначення застави, яке вмотивовував наступним.

ОСОБА_4 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб. У ході досудового розслідування слідчим суддею Мукачівського міськрайонного суду від 22.10.2025 року щодо ОСОБА_4 обрано запобіжний захід, тримання під вартою без визначення розміру застави, строком до 18.12.2025 року. 28.11.2025 року обвинувальний акт передано до Мукачівського міськрайонного суду для розгляду по суті.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1, п. 3 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_4 перебуваючи на волі може: переховуватися від суду, зокрема це підтверджується тим, що він, будучи раніше судимим, вчинив особливо тяжкий злочин, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна, а тому з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватись від суду. Також ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків щодо зміни показів у суді, а наявне обвинувачення у вчиненні злочину може стати вагомим інструментом залякування. Зокрема ОСОБА_4 може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню судового розгляду, вчиняти погрози, умовляння до свідків, оскільки останній знаючи, які склалися для нього обставини та до чого вони можуть призвести, з метою уникнення покарання може відшукати свідків, чинити на них психологічний або фізичний вплив з метою примусити їх до зміни своїх показів. Крім того, ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки раніше притягався до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 186 КК України, що характеризує його, як особу, схильну продовжувати свої злочинні дії та не дає підстав застосувати відносно нього більш м`який запобіжний захід, так як такий не зебезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

З огляду на наявність ризиків, які існували при обранні запобіжного заходу, які в подальшому продовжують існувати, є необхідним продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 60 діб, без визначення застави.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні просив задовольнити клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 з підстав, наведених у ньому.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечив щодо задоволення вказаного клопотання прокурора та просив застосувати відносно нього більш м`який запобіжний захід, а саме у вигляді домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_7 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно його підзахисного ОСОБА_4 , мотивуючи

Ст. 6 із 8

тим, що наразі зменшилися встановлені слідчим суддею при обранні відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики, оскільки потерпілий та свідки під час здійснення досудового розслідування даного кримінального провадження вже допитані, тому обвинувачений жодним чином не зможе вплинути на їх покази. Крім того зазначені прокурором ризики про ухилення ОСОБА_9 від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності та вчинення ним нового кримінального провадження є лише припущеннями сторони обвинувачення, які письмовими доказам не підтверджені. З огляду на вищезазначене, просив застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю, який буде альтернативою запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_6 вирішення даного клопотання відносно ОСОБА_4 залишили на розсуд суду.

Суд, заслухавши клопотання прокурора та думку з цього приводу учасників судового розгляду, прийшов до наступного.

Згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні, відомості про які внесено 20 жовтня 2025 року до ЄРДР за № 0001122, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 19 жовтня 2025 року близько 23 години, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_3 , знаходячись на території залізничного вокзалу в м.Мукачево, діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, знаючи, що відповідно до указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, дію якого продовжено, ввійшовши у довіру до потерпілого ОСОБА_8 , під приводом ночівлі у себе вдома, за адресою АДРЕСА_3 , провели ОСОБА_8 до середини приміщення вищевказаного будинку, після чого, з метою заволодіння майном потерпілого, ОСОБА_3 скориставшись безпораднім станом потерпілого наніс йому лівою рукою зжатою в кулак один удар в область правої бокової частини голови, після чого ОСОБА_4 наніс потерпілому ОСОБА_8 один удар правою рукою зжатою в кулак в область обличчя, а саме лівої брови, чим потерпілому ОСОБА_8 спричинили легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у виді ушитих забійних ран в ділянці внутрішнього кінця лівої брови та в міжбрівній області, забійної рани в ділянці спинки носа зліва, синця з травматичним набряком м`яких тканин під лівим оком, множинних саден ділянці лівої половини обличчя.

Надалі, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за попередньою змовою, із застосуванням фізичної сили, з метою заволодіння майна потерпілого, зняли з ОСОБА_8 кофту чорного кольору з капюшоном марки «Puma», вартість якої згідно з висновком товарознавчої експертизи становить 220 гривень, і у той час з кишені кофти випав мобільний телефон марки «Xiomi Redmi 9», який належить потерпілому ОСОБА_8 , вартість якого відповідно до висновку товарознавчої експертизи становить 2500 гривень, який надалі забрав ОСОБА_4

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з метою досягнення свого злочинного наміру та уникнення кримінальної відповідальності, діючи умисно, відкрито, тримаючи при собі викрадені мобільний телефон та кофту, вийшли з середини будинку, при цьому пригрозили фізичною розправою потерпілому ОСОБА_8 у випадку звернення до правоохоронних органів.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спричинили потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 2720 гривень.

Ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду від 22 жовтня 2025 року відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, строком до 18 грудня 2025 року включно.

У відповідності до вимог частини 3 статті 315 Кримінального процесуального кодексу України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо

Ст. 7 із 8

обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно вимог ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Вирішуючи питання щодо необхідності продовження строку запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє затримання, принаймні протягом певного часу (п.35, 51 рішення ЄСПЛ №12369/86 від 26.06.1991 року «Летельє проти Франції»).

Підставою для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є, у тому числі наявність обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 187 КК України, - напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб.

Зокрема, відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.194 КПК України, встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3 та 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: обвинувачений ОСОБА_4 вчинив особливо тяжкий злочин, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна, а тому може переховуватися від суду, зважаючи на тяжкість покарання, що йому загрожує у випадку визнання його винним у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочину), чим самим ухилятися від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків; може незаконно впливати на потерпілого та свідків або інших учасників судового процесу, які безпосередньо в судовому засіданні на даний час ще не допитані. Зокрема, обвинувачений може вчиняти погрози, умовляння потерпілого та свідків даного кримінального правопорушення, оскільки останній знаючи, які склалися для нього обставини та до чого вони можуть призвести, з метою уникнення покарання може відшукати потерпілого та свідків даної події, чинити на них психологічний або фізичний вплив з метою примусити їх змінити або відмовитись від своїх показань, а також схиляти їх до дачі неправдивих показань, що в сукупності може унеможливити повноту, всебічність судового розгляду даного кримінального провадження. Крім того, ОСОБА_4 може вчинити нове кримінальне правопорушення, з огляду на те, що наважився на вчинення особливо тяжкого злочину із застосуванням насильства в умовах воєнного стану, тому з урахуванням того, що він раніше притягався до кримінальної відповідальності, не має офіційного місця праці, у нього відсутнє джерело доходу, є неодруженим, утриманців не має, характеризує його негативно, як особу схильну продовжувати злочинну діяльність.

З урахуванням вищенаведених обставин, суд прийшов до висновку, що на даний час ризики, передбачені пунктами 1, 3 та 5 частини 1 статті 177 КПК України, не зменшилися, а тому жоден із інших запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не зможе запобігти доведеним під час розгляду вказаного клопотання ризикам, наявність яких була встановлена

Ст. 8 із 8

судом при обранні відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу ухвалою слідчого суді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 жовтня 2025 року.

За таких обставин обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно продовжити строк тримання під вартою на шістдесят днів.

У той же час, при продовженні строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до пункту 1 частини 4 статті 183 КПК України, слідчий суддя не знаходить підстав для визначення обвинуваченому розміру застави у даному кримінальному провадженні, так, як обвинувачений ОСОБА_4 вчинив особливо тяжкий злочин із застосуванням насильства відносно потерпілого ОСОБА_8 .

Таким чином, клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 підлягає до задоволення.

З додержанням вимог ч.4 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд роз`яснив обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право заявити клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно них колегіально судом у складі трьох суддів, яке обвинувачені не заявили. Тому судовий розгляд вказаного кримінального провадження необхідно провести суддею одноособово.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 194, 314, 315, 376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Судовий розгляд провести суддею одноособово у відкритому судовому засіданні о 10 год. 00 хв. 22 грудня 2025 року.

У судове засідання викликати на вказаний вище час та дату учасників кримінального провадження.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до 09 лютого 2026 року включно без визначення розміру застави.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до

09 лютого 2026 року включно без визначення розміру застави.

Ухвала суду в частині продовження строку запобіжного заходу може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1