провадження № 1-кс/208/4133/25
УХВАЛА

20 жовтня 2025 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Кам`янського ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0003329 від 22.09.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Заводського районного суду м. Кам`янського із клопотанням, в якому просив накласти арешт на вилучене під час проведення огляду 14.10.2025 року майно.

До судового засідання прокурор, який повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання не з`явився, але подав заяву про підтримання заявленого клопотання та проведення судового розгляду за його відсутності.

Власник майна ОСОБА_4 до суду не з`явився.

На підставі ч.4 ст.107 КПК України, фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, приходить до наступного.

Зі змісту клопотання та доданих документів вбачається, що приблизно у вересні 2025 року, більш точні дату та час слідством не встановлено, у ОСОБА_4 виник протиправний умисел, спрямований на отримання неправомірної вигоди від військовослужбовців, які мають наміри перевестися до іншого підрозділу, а також отримати довідку про безпосередню участь у бойових діях, використовуючи своє службове становище начальника фінансово-економічної служби головного бухгалтера ВЧ НОМЕР_1 ЗСУ.

Так, 10.09.2025 року ОСОБА_4 під час розмови з військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_5 , який протягом червня-вересня 2025 року здійснював заходи щодо отримання довідки про безпосередню участь в бойових діях за попереднім місцем служби, а також заходи щодо переведення на службу до іншого підрозділу, але отримував відмову від керівництва військової частини, висловив останньому вимогу надати неправомірну вигоду у загальній сумі 7000 доларів США за вплив на керівництво військової частини НОМЕР_3 з метою видачі ОСОБА_5 довідки про безпосередню участь в бойових діях та за вплив на керівництво військової частини НОМЕР_2 з метою надання дозволу на переведення ОСОБА_5 до іншого підрозділу.

У свою чергу ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що дії ОСОБА_4 є незаконними, 22.09.2025 року звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення та з цього часу діяв під контролем працівників правоохоронних органів.

14.10.2025 приблизно о 10 год. ОСОБА_4 під час телефонної розмови з військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_5 висловив останньому вказівку прибути в с. Орлівщина Дніпропетровської області з метою отримання раніше обумовленої неправомірної вигоди в сумі 7000 доларів США.

В ході проведення досудового розслідування 14.10.2025 у період часу з 10 год. 07 хв. по 10 год. 28 хв., слідчим у присутності понятих та ОСОБА_5 , останньому були вручені імітаційні засоби (несправжні грошові кошти) в загальній сумі 292 000 (двісті дев`яноста дві) тисячі гривень (що згідно курсу НБУ становить 7017 доларів США), а саме:

- Банкноти номіналом 500 гривень кожна з написом «Імітаційний засіб» з серією та номером ГК7784501 в кількості 500 од.;

- Банкноти номіналом 500 гривень кожна серією та номером ЕЕ5492053 в кількості 84 од., для передачі в якості неправомірної вигоди ОСОБА_4

14.10.2025 приблизно о 15 год. 35 хв. під час особистої зустрічі в кафе за адресою: Дніпропетровська область, с. Орлівщина, вул. Польова (Чапаєва), ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію злочинного наміру, висловив ОСОБА_5 вимогу передати раніше обумовлену неправомірну вигоду в зазначеній сумі за вплив на військових посадових осіб з метою вчинення дій в інтересах останнього.

З метою документування протиправної діяльності слідчим та у зв`язку з терміновою необхідністю відшукання та вилучення предмету кримінального правопорушення та знарядь вчинення злочину за добровільної згоди власника гр. ОСОБА_4 14.10.2025 в період часу з 16 години 00 хвилин до 17 години 49 хвилин проведено огляд автомобіля ЗАЗ SENS, д.н.з. НОМЕР_4 на автошляху між с. Черкаське та с. Орлівщіна Дніпропетровської області, під час якого виявлено та вилучено:

1) імітаційні засоби (несправжні грошові кошти) в загальній сумі 292 000 (двісті дев`яноста дві) тисячі гривень, а саме:

- Банкноти номіналом 500 гривень кожна з написом «Імітаційний засіб» з серією та номером ГК7784501 в кількості 500 од.;

- Банкноти номіналом 500 гривень кожна з серією та номером ЕЕ5492053 в кількості 84 од.

Крім того, 14.10.2025 о 17 год. 50 хв. було складено протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, а саме ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на автошляху між с. Черкаське та с. Орлівщіна Дніпропетровської області, який отримав неправомірну вигоду від ОСОБА_5 , у розмірі 292 000 (двісті дев`яносто дві) тисячі гривень, за допомогу у отриманні довідки про участь у бойових діях та переводу до іншого підрозділу. В ході особистого обшуку ОСОБА_4 було виявлено та вилучено мобільний телефону Iphone 13, з сім-карткою НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_4 .

14.10.2025 слідчим СУ ГУНП в Донецькій області винесено постанову про визнання речових доказів, якою вищевказане тимчасово вилучене майно визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Зазначені обставини підтверджують протиправну діяльність ОСОБА_4 , спрямовані на протиправні дії.

У слідства є достатні підстави вважати, що вилучені грошові кошти та мобільний телефон містить відомості, необхідні для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення.

Так, вилучені грошові кошти є предметом вчинення кримінального правопорушення, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, оскільки були вилучені за місцем отримання ОСОБА_4 неправомірної вигоди, який є потенційним підозрюваним у кримінальному провадженні.

Таким чином, на теперішній час у слідства виникла необхідність у арешті вищезазначеного вилученого майна, у зв`язку з необхідністю проведення аналізу інформації, яку містить таке майно. У зв`язку з коротким проміжком часу з моменту вилучення речей у органу досудового розслідування була відсутня об`єктивна можливість досконалого вивчення вище перелічених речових доказів у повному обсязі, тим паче провести судово технічну експертизу документів.

Таким чином, на теперішній час у слідства виникла необхідність у арешті вищезазначених речей, як предметів кримінального правопорушення або речей, які містять сліди його вчинення.

На даний час є наявність обґрунтованих ризиків, які дають достатні підстави вважати, що в разі повернення вилучених в ході обшуку речей і документів до завершення проведення досудового слідства, може призвести до втрати речових доказів, шляхом їх знищення, перетворення чи відчуження, тому з метою забезпечення проведення відповідних слідчих дій, на вищевказані речі слід накласти арешт.

Повернення вищевказаного майна особі, у якої воно було вилучене або іншим зацікавленим особам, може призвести до зникнення вилученого майна, що унеможливить подальше розслідування даного кримінального провадження та не дозволить встановити об`єктивну істину. У зв`язку з чим арешт майна в даному випадку є єдиним способом забезпечення даного кримінального провадження спрямованим на збереження речових доказів.

Вивчивши та дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно до п.1 ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

В силу ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову (ч. 3 ст.170 КПК України).

При цьому, ч.3 та ч.5 ст.132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при вирішенні питання надання накладення арешту на майно (п.7 ч.2 ст.131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно положень ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Характер та обсяг доказів, що збираються стороною обвинувачення, мають відповідати фактичним обставинам справи та правовій кваліфікації кримінального провадження.

У відповідності до ч.5 ст.9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

У ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Враховуючи вимоги ст.170 КПК України, обставини встановлені під час розгляду клопотання у їх сукупності, позиції слідчого, який довів обґрунтованість заявленого клопотання, враховуючи те, що підставою клопотання є те, що вилучене майно відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України, є речовим доказом, та має доказове значення для встановлення фактичних обставин події кримінального правопорушення, а тому з метою його збереження, унеможливлення пошкодження та знищення, що може призвести до нівелювання доказової бази, арешт майна є в достатній мірі необхідним та таким, що забезпечить потреби кримінального провадження.

Керуючись ст.36, 131-132, 170-171, 173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування на наступне майно, яке було вилучено під час проведення огляду 14.10.2025, а саме:

1. вилучені під час проведення огляду 14.10.2025 грошові кошти у вигляді банкнот Національного Банку України номіналом по 500 гривень кожна в загальній кількості 584 од. в загальній сумі 292 000 (двісті дев`яносто дві тисячі) гривень, а саме:

- банкноти номіналом 500 гривень кожна з написом «Імітаційний засіб» з серією та номером ГК7784501 в кількості 500 од.;

- банкноти номіналом 500 гривень кожна з серією та номером ЕЕ5492053 в кількості 84 од.

2. вилучений під час проведення особистого обшуку ОСОБА_4 14.10.2025 мобільний телефону Iphone 13, з сім-карткою НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_4 .

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1