У Х В А Л А

Справа №348/2269/25

Провадження №1-кс/348/454/25

18 вересня 2025 року м. Надвірна

Слідчий суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 18 серпня 2025 року про закриття кримінального провадження № 0000072 від 09.05.2025,

в с т а н о в и в:

До Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 18 серпня 2025 року про закриття кримінального провадження № 0000072 від 09.05.2025, уточнена скаржником 16.09.2025.

На обґрунтування скарги зазначає, що він 23.04.2025 подав заяву до Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області про те, що цього дня біля 20 години в м.Надвірна Івано-Франківської області біля його будинку по АДРЕСА_1 на ґрунті неприязних стосунків йому нанесли умисні тілесні ушкодження його сусіди, зірвали ланцюжок з грудей та забрали хрестик.

Однак вказаний факт працівниками поліції 23.04.25 про нанесення йому тілесних ушкоджень кримінальне провадження не було зареєстровано, не проводився допит свідків ОСОБА_5 та досудовим слідством не надавалася постанова до судово-медичного обстеження про освідчення його побоїв.

В зв`язку з неналежним розглядом його звернення ЄО 5747 від 23.04.25 відділом поліції, він звернувся 07.06.25 до Надвірнянської окружної прокуратури щоб провести перевірку по цьому факту спричинення йому тілесних ушкоджень. З аналогічно заявою він звернувся до Начальника внутрішньої безпеки в Івано-Франківської області ДВБ НП України.

Кримінальне провадження затягувалося дізнавачем та, зловживаючи посадовим становищем, не надавалася постанова від 16.05.25 про призначення судово-медичної експертизи, перекручувалися факти обставин події, що йому спричинила тілесні ушкодження нібито малознайома особа.

Відповідно до ст. 56, ст. 221 КПК України дізнавач не дозволяв своїм упередженим до нього як потерпілої особи ознайомитися з матеріалами кримінального провадження за № 0000072 від 09.05.2025.

На підставі листа від 04.09.25 проведеної перевірки внутрішньої безпеки в Івано-Франківської області ДВБ НП України він дізнався, що дізнавачем 18.08.25 було винесено постанову про закриття даного кримінального провадження, його як потерпілу особу не повідомлено належним чином листом та не надавалася копія постанови про закриття провадження до цього часу.

З цією постановою він категорично не згідний та вважає її незаконною, передчасною, належним чином не обґрунтованою та такою, що винесена без всебічного дослідження обставин, вказаних у повідомленні про кримінальне правопорушення. Також вона порушує вимоги чинного Кримінального процесуального законодавства України.

З аналізу вимог п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України органи досудового розслідування повинні провести всі необхідні слідчі дії та зібрати докази, що в сукупності будуть вказувати на відсутність в діях особи складу кримінального правопорушення.

З огляду на сутність та підсумковий характер рішення про закриття кримінального провадження в загальній динаміці кримінального процесу, особливе значення набуває забезпечення його своєчасності, законності та обґрунтованості. Адже передчасне прийняття такого рішення стороною обвинувачення не відповідає вимозі проведення ефективного розслідування та завданню поновлення прав особи, що постраждала від злочину. Ретельність розслідування означає, що органи влади завжди повинні намагатися добросовісно з`ясовувати, що трапилося й не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Під час досудового слідства національні органи влади не повинні приймати безпідставні рішення про закриття справи або зупинення досудового слідства, оскільки це може призвести, в тому числі, до закінчення строку давності, без вжиття необхідних заходів та зробити неможливим подальше провадження.

Закриваючи кримінальне провадження дізнавач у кримінальному провадженні вказала, що під час досудового розслідування зібрано недостатньо доказів, які б давали підстави для повідомлення про підозру у вчиненні ними кримінального правопорушення по факту нанесення йому умисних тілесних ушкоджень. Крім того, відповідно до чинного законодавства і Конституції України, будь які сумніви щодо причетності (непричетності) певної особи до вчинення того чи іншого злочину, повинні трактуватися на користь особи, а обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і домислах.

Однак до такого висновку дізнавач дійшла передчасно та прийняла неправильне і необґрунтоване рішення про закриття цього кримінального провадження.

Не досліджуючи висновок судово-медичної експертизи і не даючи йому правової оцінки, дізнавач допустила порушення повноти і встановлення фактичних обставин події. Саме такі та інші обставини підлягають доказуванню у кримінальному провадженні згідно ст. 91 КПК України. Доведення наявності чи відсутності наведених обставин передбачає отримання і оцінку відповідних належних і допустимих доказів злочинного умислу винних осіб, що тягне за собою вчинення необхідних слідчих дій.

Дізнавачем в порушенні вимог ст. 93 КПК України не проведено належним чином збирання та закріплення доказів по провадженню шляхом проведення об`єктивних відповідних слідчих дій та негласних слідчих дій чи проведення інших процесуальних дій передбачених КПК України, з метою встановлення фактичних обставин події, а саме факту нанесення йому побоїв.

Постанова від 18 серпня 2025 року про закриття кримінального провадження є передчасною і належно не мотивованою. В ній зазначено зміст його пояснень та короткий зміст пояснень інших осіб. При цьому не вказано в діях яких конкретних осіб встановлено відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Як вбачається зі змісту постанови, така не містить таких складових, передбачених ст. 110 КПК України, як зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, тобто відсутнє посилання дізнавача на докази, що вказують на відсутність доказів кримінального правопорушення.

Таким чином постанова про закриття кримінального провадження від 18 серпня 2025 року не відповідає вимогам ст.110 КПК України, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 6 ст.284 КПК України копія постанови слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження надсилається заявнику, потерпілому, прокурору.

Згідно ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформляється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Оскільки дізнавачем у кримінальному провадженні постанову про закриття кримінального провадження від 18 серпня 2025 року йому не було надіслано до цього часу, ним пропущено строк оскарження вказаної постанови про кримінального провадження.

В судовому засіданні заявник підтримав скаргу з підстав наведених в ній, просив поновити строк на оскарження постанови про закриття кримінального провадження від 18.08.2025.

Дізнавач в судове засідання не з`явилась, просила розглядати скаргу без її участі, просила залишити скаргу без задоволення, а постанову про закриття кримінального провадження без скасування.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги, таким чином слідчий суддя дійшов висновку про розгляд скарги у відсутності дізнавача.

На запит суду матеріали кримінального провадження надані.

Слідчий суддя, розглянувши скаргу, заслухавши пояснення заявника, вивчивши надані матеріали кримінального провадження №0000072 від 09.05.2025, дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність складу кримінального правопорушення.

Слідчим суддею з`ясовано, що в провадженні сектору дізнання Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області знаходиться кримінальне провадження № №0000072 від 09.05.2025 по факту, що 08.05.2025 до Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області надійшла заява від ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2 , про те, що 23.04.2025 близько 21:00 години, перебуваючи за адресою м. Надвірна, вул. К. Левицького, 2, в ході раптово виниклого конфлікту малознайома особа спричинила тілесні ушкодження заявнику.

За результатами досудового розслідування 18.08.2025 дізнавачем СД Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 прийнято постанову про закриття кримінального провадження № 0000072 від 09.05.2025 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Приймаючи постанову про закриття кримінального провадження, дізнавач послалася на п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України та виходила з того, що відповідно до ч. 4 ст. 284 КПК України дізнавач приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. 2 цієї частини статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру, а досудовим слідством зібрано не достатньо доказів, які б давали підстави для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення по інкримінованому вище факту.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

За загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Згідно ч. 1 ст. 40-1 КПК України дізнавач наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідність за законність та своєчасність здійснення дізнання.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Статтею 94 КПК України встановлено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження є одним із засобів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Згідно ч. 3 ст. 110 КПК України рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора в тому числі складається з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Таким чином, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Постанова дізнавача від 18.08.2025 про закриття кримінального провадження вказаним нормам КПК України не відповідає.

Дізнавачем не було процесуально здійснено всіх можливих заходів по збиранню та дослідженню доказів в порядку ст. 91-94 КПК України, не перевірені показання потерпілого, висновки експерта, які не повністю викладено в постанові та відповідно до яких характер, локалізація виявленого садна обличчя, не виключають можливості його утворення і від одного удару рукою чи ногою у вказану анатомічну ділянку, у постанові про закриття кримінального провадження не зазначені показання свідка ОСОБА_6 та не надано жодної правової оцінки показанням цього свідка, при винесенні оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження дізнавачем не наведено всіх фактичних обставин та відповідних їм доказів, які дозволяють зробити однозначний висновок, який не залишає місця сумнівам про наявність достатніх підстав для закриття кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та які спростовують покликання скаржника про неповноту дослідження всіх обставин цього провадження.

За таких обставин та, враховуючи вимоги ст. 2 та ч. 2 ст. 9 КПК України, висновок дізнавача про закриття кримінального провадження є передчасним і не може вважатися обґрунтованим та таким, що відповідає принципам кримінального провадження, постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню, під час проведення якого необхідно повно та об`єктивно перевірити обставини кримінального правопорушення, вказаного в повідомленні про вчинення кримінального правопорушення, надати обґрунтовану юридичну оцінку встановленим обставинам, в достатньому для встановлення об`єктивної істини обсязі провести інші необхідні слідчі дії, за результатами чого прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov та Others v. Bulgaria). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справі «Танрікулу проти Туреччини» (Tanhkulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, п. 104 і подальші посилання, ECHR 1999-IV, «Ґюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

З врахуванням того, що про винесення постанови дізнавача СД Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 18 серпня 2025 року про закриття кримінального провадження заявник дізнався з відповіді ГУНП в Івано-Франківській області від 27.08.2025, яка відповідно до долученого конверта поштового відправлення надіслана 04.09.2025, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність поновлення строку на оскарження постанови, який пропущений з поважних причин.

Керуючись ст. 303, 306, 307, 309, 369-372, 376 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_3 строк на оскарження постанови дізнавача СД Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 18 серпня 2025 року про закриття кримінального провадження № 0000072 від 09.05.2025.

Скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 18 серпня 2025 року про закриття кримінального провадження № 0000072 від 09.05.2025 задовольнити.

Скасувати постанову дізнавача СД Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 18 серпня 2025 року про закриття кримінального провадження № 0000072 від 09.05.2025.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 19.09.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1