УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" січня 2026 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

підозрюваного - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 по кримінальному провадженню № 0001191 від 11.10.2025, про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмельницького, українця, громадянина України, офіційно не працюючого, одруженого, має малолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше в силу ст.89 КК України не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

06.01.2026 до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором відділу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , у якому сторона обвинувачення просить продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, в умовах Державної установи «Харківській слідчий ізолятор» в межак строку досудового розслідування на 60 діб, підозрюваному у кримінальному провадженні №0001191 від 11.10.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На обґрунтування клопотання слідчий вказує, що відділом розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001191 від 11.10.2025 за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 187 КК України за фактом того, що до СУ ГУНП надійшли матеріали, щодо групи невстановлених осіб, які здійснили напад на потерпілого ОСОБА_8 поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечним для життя та здоров`я особи та заволоділи грошовими коштами останнього в особливо великих розмірах, в умовах воєнного стану та викрадення останнього з корисливих мотивів.

Так, під час досудового розслідування встановлено, що у ОСОБА_4 , раніше судимого за вчинення майнових злочинів, зокрема за ст. 189 КК України, який на шлях виправлення не встав, у невстановлений в ході досудового розслідування час але не пізніше 10.10.2025, виник прямий злочинний умисел спрямований на викрадення потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою заволодіння грошовими коштами останнього.

Слідчий зазначає, зокрема, що з метою реалізації вказаного злочинного умислу, ОСОБА_4 у невстановлений в ході досудового розслідування час але не пізніше 10.10.2025, вступив у попередню змову із ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та невстановленими в ході досудового розслідування особами, де всі учасники вказаної групи дали згоду на свою участь у спільному викрадення потерпілого з метою заволодіння грошовими коштами останнього.

Сторона обвинувачення вказує, що 12.10.2025 о 12:30 год. затримано в порядку ст. 208 КПК України та в подальшому, 13.10.2025 о 02:45 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 187 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, слідчий зазначив, що обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту потрепілого ОСОБА_8 від 11.10.2025; протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_8 від 13.10.2025; протоколом огляду предметів від 11.10.2025; протоколом огляду місця події від 11.10.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 11.10.2025; протоколом допиту ОСОБА_12 від 11.10.2025; протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України; протоколом огляду місця події від 13.10.2025;

протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 13.10.2025; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_13 від 13.10.2025; протоколом огляду місця події від 13.10.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 13.10.2025; іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Так, 14.10.2025 слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Постановою першого заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону від 01.12.2025 продовжено строк досудового розслідування у даному провадженні до трьох місяців, а саме до 12.01.2026.

08.12.2025 слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення суми застави строком до 12.01.2026.

Так, до Київського райнного суду м. Харкова скеровано клопотання про продовження строку досудового розслідування до шести місяців, тобто до 12.04.2026.

При цьому, строк обраного запобіжного заходу ОСОБА_4 спливає 12.01.2026.

Як вказує слідчий у клопотанні, завершити досудове розслідування до 12.01.2026 є неможливим, оскільки органу досудового розслідування необхідно: провести тимчасові доступи до речей і документів, а саме до інформації, що перебуває у володінні оператору мобільного зав`язку ТОВ «лайфселл» про вхідні та вихідні дзвінки підозрюваних, а також осіб, які можуть бути причетними до вчинення вищевказаного злочину та/або володіти інформацією, що має значення для органу досудового розслідування і яка може бути використана як доказ у кримінальному провадженню. Після чого за допомогою співробітників УОТЗ ГУНП в Харківській області провести аналіз вказаної інформації з метою встановлення всіх осіб, які можуть мати відношення до вчиненого злочину, або володіти інформацією, що має значення для органу досудового розслідування (встановлення власника абонентського номеру, що виражається у тривалому користуванні зазначеним абонентським номером; з`єднання з так званими постійними абонентами, яким властиво перебувати у місцях вчинення злочину; з`єднання фігурантів (підозрюваних) до та після вчинення злочину, з`єднання фігурантів (підозрюваних) між собою); отримати та долучити до матеріалів кримінального провадження результати проведених негласної слідчої (розшукової) дії проведеної в порядку ст. 264 КПК України та призначити судові експертизи відео-, звукозапису та долучити висновки до матеріалів кримінального провадження; отримати та долучити до матеріалів кримінального провадження висновок судових генетично-молекулярних експертиз; провести слідчі (розшукові) дії направлені на встановлення всіх осіб причетних до скоєння даного злочину, відносно яких прийняти рішення відповідно до ст. 276 КПК України; враховуючи факт вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою із особами, яким до теперішнього часу не повідомлено про підозру та вживаються заходи щодо встановлення наявності підстав для подальшого повідомлення вказаним особам про підозру, проведення досудового розслідування відносно встановлених осіб, яким ще не повідомлено про підозру, повинно проводитись в рамках вказаного кримінального провадження оскільки це прямо впливає на кваліфікуючи ознаки такі, які вчинення криміанльного правопорушення організованою групою, що прямо впливає на перебіг досудового розслідування та необхідність проведення великої кількості слідчих та процесуальних дій. Вказаний факт свідчить про особливу складність кримінального провадження та неможливість його повного та всебічного завершення у 3-х місячний строк, враховуючи відсутність кримінального провадження та документування злочинної діяльності причетних осіб до безпосереднього вчинення кримінальних правопорушень 10.11.2025; розсекретити та долучити до матеріалів клопотання, ухвали та протоколи вже проведених та тих, що ще проводяться негласних (слідчих) розшукових дій згідно глави 21 КПК України; повідомити підозрюваним про підозру в остаточній редакції; виконати вимоги ст. 290, 291 КПК України.

При цьому, проведення вищевказаних слідчих (розшукових) та процесуальних дій є необхідним для доведення вини підозрюваних у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 187 КК України.

Провести вказані процесуальні дії та рішення у трьохмісячний строк з дня повідомлення про підозру не виявилося можливим внаслідок особливої складності провадження, через кількість речових доказів вилучених під час проведення обшуків та оглядів, подальшого проведення їхнього огляду, проведення аналізу інформації отриманої під час проведення комплексу негласних слідчих розшукових дій, а також у зв`язку з необхідністю проведення великого обсягу слідчих (розшукових), процесуальних дій та судових експертиз, проведення яких потребує значного часу та без результатів яких неможливо завершити досудове розслідування.

Сторона обвинувачення також вважає наявними ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При розгляді клопотання в судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про продовження підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вважав, що інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення клопотання, посилаючись на тривалість проведення досудового розслідування, недоведеність ризиків, зазначених у клопотанні, необґрунтованість підозри, просив відмовити, застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави у розмірі 200 прожиткових мінімумів громадян чи вигляді домашнього арешту, з метою утримання 3-х дитини та дружини.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника, заперечував щодо задоволення клопотання.

Слідчий суддя, вислухавши думку сторін кримінального провадження та дослідивши надані докази, встановив, що СУ ГУ НП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001191 від 11.10.2025 за ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 187 КК України.

12.10.2025 о 12:30 год. підозрюваного ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Крім того, 13.10.2025 о 02:45 год. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 187 КК України.

14.10.2025 слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова стосовно підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Ухвалою колегії суддів Харківського апеляційного суду від 04.11.2025 ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 14.10.2025 залишено без змін.

Постановою першого заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону від 01.12.2025 продовжено строк досудового розслідування у даному провадженні до трьох місяців, а саме до 12.01.2026.

Крім того, 08.12.2025 ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Харкова ОСОБА_4 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування, строком на 36 (тридцять шість) днів до 12 січня 2026 року включно, без визначення застави.

Разом з цим, 08.01.2026 ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Харкова, строки досудового розслідування продовжено до шести місяців, тобто до 12.04.2026 включно.

За результатами розгляду даного клопотання про продовження застосування запобіжного заходу слідчим суддею встановлено, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 187 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими, виходячи з наданих стороною обвинувачення доказів.

Щодо доводів сторони захисту про необґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб запобіжний захід по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання». В тому числі і оцінка свідчень, які отриманні адвокатом при опитуванні відповідних осіб.

Повідомлена ОСОБА_4 підозра, станом на час розгляду даного клопотання, відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182).

Слідчий суддя зазначає, що на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя не вирішує питання наявності в діянні особи складу кримінального правопорушення та винуватості особи у вчиненні такого правопорушення, які вирішуються судом при ухваленні вироку, відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України, а лише встановлює наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.

З огляду на те, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, суд лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів визначає чи виправдовують вони в своїй сукупності факт проведення досудового розслідування та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яка є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходу забезпечення кримінального провадження.

Крім того, питання наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_4 та повідомлення її у встановлений законом порядок перевірялось слідчим суддею під час застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою 14.10.2025, та 04.11.2025 колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду під час розгляду апеляційної скарги захисника, а також 08.12.2025 під час продовження строку його дії.

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 187 КК України.

Вказане може бути підставою для продовження строку застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

В межах розгляду даного клопотання встановлено, що на даний час у кримінальному провадженні виконаний певний обсяг слідчих дій.

Поряд з цим у клопотанні слідчого про продовження строку тримання під вартою наведено підстави, які перешкоджають завершенню досудового розслідування у строк до закінчення дії попередньої ухвали Київського районного суду м. Харкова від 08.12.2025.

Щодо продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий суддя зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя також вважає встановленим існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного ОСОБА_4 переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та іншого підозрюваного у вказаному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146 КК України, який є нетяжким злочином; ч. 4 ст. 187 КК України, який є особливо тяжким злочином. Санкція ч. 2 ст. 146 КК України передбачає покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк. Санкція ч. 4 ст. 187 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна.

Очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому слідчий суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочинів, в яких підозрюється ОСОБА_4 в сукупності з іншими обставинами.

Також, ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити мобільні термінали, засоби зв`язку та інші предмети та/або документи, що використовувались для вчинення кримінального правопорушення, які на даний час органом досудового розслідування не виявлені.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, та іншого підозрюваного, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків, та іншого підозрюваного існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків, іншого підозрюваного та дослідження їх судом.

Вищезазначене дає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваного або інших зацікавлених осіб, як на свідків, інших підозрюваних, так і на інших невстановлених органом досудового розслідування осіб.

Також достатньо обґрунтованим є ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Окрім того, слідчий суддя враховує, що на даний час не всі ділянки державного кордону України контролюються українською владою, а тому, на переконання слідчого судді, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема незаконно перетнути державний кордон України з метою уникнення кримінальної відповідальності, тому альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку підозрюваного.

Тому, доводи сторони захисту про недоведеність вищезазначених ризиків не спростовують наведених вище висновків слідчого судді. При цьому, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться стороною захисту, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог громадського інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки підозрюваного і виконання ним процесуальних рішень у справі.

Так, під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, однак з огляду на встановлені обставини, зокрема, те, що ОСОБА_4 , офіційно не працюючий, одружений, має малолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, при цьому, на даний час обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення проти волі, честі та гідності особи та особливо тяжкого кримінального правопорушення проти власності, покарання за вчинення яких, за умови визнання його винуватим, передбачене, зокрема, у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна, при цьому, враховуючи, що встановлені ухвалами слідчого судді від 14.10.2025, 08.12.2025, а також колегією суддів Харківського апеляційного суду, ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились, слідчий суддя дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, щоб запобігти спробам вчинити дії, передбачені пунктами 1, 2, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України.

Тому, враховуючи продовження існування ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень; тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких підозрюється, враховуючи, що дії ОСОБА_4 , за вчинення яких повідомлено підозру, носять характер тяжкого та особливо тяжкого кримінальних правопорушень, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому слідчий суддя продовжує відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Даних, які б вказували на неможливість підозрюваного перебувати в умовах СІЗО за станом здоров`я, на час розгляду клопотання слідчому судді не надано.

Крім того, щодо визначення розміру застави, слідчий суддя зазначає наступне.

Так, у відповідності до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Як було встановлено, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру, зокрема, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, тобто у нападі з метою заволодіння чужим майном вчиненому за попередньою змовою групою осіб та поєднаному з погрозою застосування насильства, небезпечним для життя та здоров`я особи в особливо великих розмірах, в умовах воєнного стану.

При цьому, ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 14.10.2025 зазначено, що погроза застосування насильства є формою психологічного впливу на потерпілого, що викликає реальні побоювання її реалізації.

Відповідно до практики ЄСПЛ (справа M.C. v. Bulgaria № 39272/98 від 04.12.2003), погроза застосування фізичної сили, навіть без фактичного насильства, може становити порушення статті 3 Конвенції (заборона нелюдського або принизливого поводження), якщо така погроза викликає серйозний страх чи страждання у потерпілого.

Також, 14.10.2025 слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 було встановлено, що відповідно до консультативного висновку спеціаліста КНП "Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова" ХМР від 12.10.2025, потерпілому ОСОБА_8 визначено діагноз - забої м`яких тканин обличчя, носу, що в свою чергу спричинило страждання останнього.

Тому, слідчий суддя при постановленні даної ухвали, керуючись ч. 3, п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, та встановлені ухвалами слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 14.10.2025, 08.12.2025, а також ухвалою колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду, дії, що мають підвищену суспільну небезпеку, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, оскільки останньому повідомлено про підозру, зокрема, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, а саме у злочині, вчиненого із погрозою застосування насильства, що дає право слідчому судді не застосовувати до підозрюваного більш м`які запобіжні заходи, зокрема, у вигляді застави.

При цьому, всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 206, 211, 213, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», строком на 60 (шістдесят) днів до 08 березня 2026 року включно, без визначення застави.

Зобов`язати старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_4 про тримання під вартою останнього.

Встановити строк дії ухвали до 08 березня 2026 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним ОСОБА_4 - в той же строк, але з моменту вручення йому копії цієї ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1