ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1788/25 Справа № 186/922/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шахтарського міського суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2025 року про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000249 від 19 квітня 2025 року стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Рождественська Хава Новоуманського району Воронезької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8

підозрюваного (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені рішенням слідчого судді та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Шахтарського міського суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2025 року задоволено клопотання слідчого СВ ВП №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області та продовжено підозрюваному ОСОБА_7 строк тримання під вартою на строк досудового розслідування, тобто до 20 жовтня 2025 року включно.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК, що підтверджується дослідженими матеріалами кримінального провадження.

Слідчий суддя дійшов висновку про наявності ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), оскільки ОСОБА_7 після повідомлення йому про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, усвідомлюючи тяжкість покарання у виді позбавлення волі від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, примушувати їх із застосуванням фізичної сили або погроз такого застосування змінити свідчення. Слідчим суддею враховано, що підозрюваний ОСОБА_7 раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких умисних злочинів проти життя та здоров`я особи схожого характеру, має непогашену у законному порядку судимість, що свідчить про його стійку злочинну поведінку та небажання ставати на шлях виправлення, у зв`язку з чим перебуваючи на свободі, може вчинити інше кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи.

Крім того, слідчим суддею, відповідно до положень ст.178 КПК враховано також вік та стан здоров`я ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, пов`язаного із заподіянням смерті малолітній дитині.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою стосовно підозрюваного без визначення розміру застави, оскільки застосування інших більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки та запобігання встановленим ризикам.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг і узагальненні доводи осіб, які їх подали.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а саме до Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Інститут судової психіатрії МОЗ України», мотивуючи свою позицію тим, що 08.08.2025 лікарською експертною комісією Дніпровської філії судових експертиз ДУ «Інституту судової психіатрії МОЗ України» підозрюваному ОСОБА_7 проведено комплексну амбулаторну судово-психіатричну експертизу, відповідно до якої останній на підставі ст. 92 КК потребує застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги.

За змістом апеляційної скарги підозрюваного, останній не погоджується з рішенням слідчого судді про продовження строку тримання його під вартою, просить застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги, або застосувати домашній арешт з лікуванням. Посилається на наявність амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи №244-к від 08.08.2025 щодо виявлення в нього психічного розладу та потребує застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги. Зазначає про свою невинуватість у вчиненні даного злочину, а працівники поліції використали його психічний стан, переконуючи його до причетності спричинення потерпілому тілесних ушкоджень. Наводить обставини, які, на його думку, свідчать про відсутність доказів його причетності до даного злочину, що залишилося поза увагою органу досудового розслідування.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні підозрюваний в режимі відеоконференції та його захисник підтримали апеляційні скарги та з підстав, викладених в них, просили їх задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні в режимі відеоконференції заперечував проти задоволення апеляційних скарг підозрюваного та захисника, ухвалу слідчого судді вважав законною та обґрунтованою, просив залишити її без змін, а скарги без задоволення.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 199 КПК клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: (1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; (2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зазначені у вказаній статті.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК, слідчий суддя, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.

Перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг захисника та підозрюваного, апеляційний суд дійшов висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані в повному обсязі, а доводи сторони захисту, зазначені в апеляційних скаргах щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є неспроможними та не можуть бути визнані достатніми для скасування оскарженої ухвали з огляду на таке.

Щодо обґрунтованості підозри.

19 квітня 2025 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК.

20 квітня 2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК, а саме у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті малолітній дитині.

20 квітня 2025 року ухвалою слідчого судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської області до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком строком до 18 червня 2025 року, який в подальшому неодноразово продовжувався, останній раз оскарженою ухвалою слідчого судді від 04 вересня 2025 року до 20 жовтня 2025 року включно.

10 червня 2025 року постановою керівника Шахтарської окружної прокуратури продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000249, відносно підозрюваного ОСОБА_7 , до трьох місяців.

14 липня 2025 року ухвалою слідчого судді Шахтарського міського суду Дніпропетровської області продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні № 0000249 до п`яти місяців, а саме до 20 вересня 2025 року.

04 вересня 2025 року ухвалою слідчого судді Шахтарського міського суду Дніпропетровської області продовжено строк досудового розслідування по даному кримінальному провадженню до шести місяців, тобто до 20 жовтня 2025 року.

04 вересня 2025 року ухвалою слідчого судді Шахтарського міського суду Дніпропетровської області постановлено направити підозрюваного ОСОБА_7 до Львівської філії Державної установи «Інститут судової психіатрії МОЗ України», для проведення стаціонарної комісійної судово-психіатричної експертизи строком на 1 місяць. При цьому, стороною захисту вказана ухвала слідчого судді оскаржується в апеляційному порядку.

Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в повідомленні про підозру, які є достатньо обґрунтованими і такими, що підтверджуються сукупністю матеріалів, доданих до клопотання слідчого, зокрема протоколом огляду місця події від 19.04.2025, під час якого вилучено знаряддя вчинення злочину - ніж, протоколами допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 від 19.04.2025, ОСОБА_13 від 21.08.2025, висновками судово-медичних експертиз №378пв від 15.05.2025, від 21.08.2025, №2249/2451-БД від 28.05.2025, №532МК від 08.08.2025, згідно з яким тілесні ушкодження, виявлені в потерпілого ОСОБА_14 могли бути заподіяні клинком ножа, що вилучений з місця пригоди та іншими матеріалами в сукупності.

Обґрунтованість цієї підозри раніше була предметом розгляду слідчим суддею на стадії досудового розслідування і знайшла об`єктивне підтвердження при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, неодноразового його продовження та під час попереднього продовження строку досудового розслідування. З матеріалів кримінального провадження не вбачається, що з того часу виникли будь-які нові обставини, які б спростували обґрунтованість цієї підозри або причетність ОСОБА_7 до інкримінованого йому злочину.

Колегія суддів наголошує, що стандарт «достатніх підстав (доказів) для підозри» є нижчим ніж стандарт «обґрунтованої підозри». Так, поняття обґрунтованої підозри та чіткі критерії її оцінки у національному законодавстві не визначені. Однак воно висвітлене у практиці ЄСПЛ, що підлягає застосуванню українськими судами. Термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Саме тому від фактів, які є причиною виникнення підозри, не вимагається такого ж рівня переконливості, як від тих, що є необхідними для висунення обвинувачення чи обґрунтування обвинувального вироку. Крім того, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Для повідомлення особі про підозру стандарт «достатніх доказів (підстав)» передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням і є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри (рішення ЄСПЛ у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

При цьому, питання щодо доведення винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) на даній стадії кримінального провадження не вирішується.

Таким чином, доводи апеляційної скарги обвинуваченого про відсутність доказів його причетності до вчинення інкримінованого йому злочину, апеляційний суд відхиляє з огляду на сукупність доказів, долучених до клопотання слідчого.

Щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК.

Перевіривши доводи сторони захисту, що заявлені ризики не доведені стороною обвинувачення, суд апеляційної інстанції вважає їх неспроможними та слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, не зменшилися та продовжують існувати.

Так, з метою уникнення відповідальності ОСОБА_7 , враховуючи тяжкість ймовірного покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому особливо тяжкого злочину у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Водночас, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, безумовно не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК), так і за практикою Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» (Ilijkov v. Bulgaria, Заява №33977/96, від 26 липня 2001 року).

Надаючи оцінку можливості переховування підозрюваного від слідства і суду, колегія суддів зважає на те, що існує достатньо висока ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, може вдатися до відповідних дій.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні апеляційний суд враховує встановлений КПК порядок отримання показань, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на всій стадії досудового розслідування та стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

У зв`язку з чим, апеляційний суд вважає, що існує достатня ймовірність того, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на свідків з метою зміни їх показів.

Обґрунтованими є висновки слідчого судді, що продовжує існувати ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на те, що останній раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких умисних злочинів проти життя та здоров`я особи, має непогашену у законному порядку судимість, що свідчить про його стійку злочинну поведінку та небажання ставати на шлях виправлення.

В сукупності із вищевикладеним у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства слідчий суддя також врахував обставини інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, який відноситься відповідно до ст. 12 КК до особливо тяжкого злочину, пов`язаного з заподіянням смерті малолітній дитині, відомості, які характеризують його особу, та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК, зокрема, що тяжкість покарання за вчинення даного злочину, вік та стан здоров`я останнього, відсутність міцних соціальних зв`язків.

З огляду на вказане, заявлені ризики є реальними та продовжують існувати, тому забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного можливо лише шляхом продовження строку тримання його під вартою.

Заходи забезпечення кримінального провадження, до яких відносяться і запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ст. 131 КПК).

Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді в частині не визначення підозрюваному альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави з огляду на положення вимог п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК, а також неможливості застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти наявним ризикам.

Неспроможними є доводи сторони захисту про застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги, виходячи з такого.

Так, відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №252-к від 27 травня 2025 року ОСОБА_7 під час інкримінованого йому кримінального діяння міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Крім того, останній на теперішній час (час складання висновку експерта) може усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №244-к від 08 серпня 2025 року ОСОБА_7 в період інкримінованого йому кримінального діяння виявляв психічний розлад у вигляді психічних та поведінкових розладів внаслідок комбінованого вживання алкоголю та наркотиків. Зазначені особливості психіки іспитованого не позбавляли його можливості в період інкримінованого йому діяння усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. В даний час (час складання висновку експерта) виявляє психічний розлад у формі психічних та поведінкових розладів внаслідок комбінованого вживання алкоголю та наркотиків, психотичний шизофреноподібний розлад. Зазначений психічний розлад в даний час досяг психотичного рівня і виражений настільки значно, що позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними. За своїм психічним станом, відповідно до ст.92 КК іспитований потребує застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги.

Статтею 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлена презумпція психічного здоров`я, а тому кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених законодавством.

Враховуючи два суперечливі висновки судово-медичних експертиз, оскарження в апеляційному порядку ухвали слідчого судді Шахтарського міського суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2025 року про направлення підозрюваного ОСОБА_7 до Львівської філії Державної установи «Інститут судової психіатрії МОЗ України», для проведення стаціонарної комісійної судово-психіатричної експертизи строком на 1 місяць, колегія суддів доходить висновку про передчасність заявленого клопотання та його необґрунтованість.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржена ухвала слідчого судді постановлена з належним дотриманням вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим апеляційні скарги захисника та підозрюваного слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись статтями 177, 183, 194, 199, 405, 407, 419 КПК, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шахтарського міського суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2025 року про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого пунктом 2 частини 2 статті 115 Кримінального кодексу України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4