Сарненський районний суд
Справа № 572/2786/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2025 року Сарненський районний суд Рівненської області

в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сарни заяву засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Гать Берегівського району Закарпатської області, жителя АДРЕСА_1 , засудженого вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 12 квітня 2021 року за ч.2 ст.186, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до 5 років позбавлення волі,

про приведення у відповідність до законодавства вироку - на підставі ч.2ст.74 КК України,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням в порядку ст.539 КПК України про приведення у відповідність до вимог закону вироку, ухваленого відносно нього, відповідно до ч.2 ст.74 та Закону України №3886-ІХ від 18 липня 2024 року.

Представником установи подано письмову заяву про розгляд даного провадження у відсутність представника установи.

Аналогічне клопотання було заявлено засудженим у поданій до суду заяві по суті.

В судовому засіданні прокурор не вважає заяву засудженого обґрунтованою, оскільки вказує, що діяння, за яке останній відбуває покарання, не підлягає декриміналізації.

Представник адміністрації установи, відповідно до поданої письмової заяви, також просить відмовити у поданій засудженим заяві.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд дійшов висновку щодо необґрунтованості поданого клопотання.

Судом встановлено, що вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 12 квітня 2021 року ОСОБА_5 засуджений за ч.2 ст.186, ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Вирок набрав законної сили.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX , який набрав чинності 9 серпня 2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст.51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Відповідно, кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст.51 КУпАП, а саме - перевищує 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч.5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн. крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п.169.1.1 п.169.1 ст.169 розділу IVцьогоКодексудля відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку вбачається, що кримінальне правопорушення, за яке засуджений відбуває покарання, вчинено ним у 2020 році.

Станом на 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2102 грн., відповідно розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.185 КК України у 2020 році становив 2102 грн. (1051 * 2 = 2102).

Згідно вироку Берегівського районного суду Закарпатської області від 12 квітня 2021 року вартість викраденого засудженим майна становить суму у 2500 грн. 00 коп., що перевищує 2102 гривні.

Отже, покарання за вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 12 квітня 2021 року щодо ОСОБА_5 декриміналізації не підлягає.

Відповідно до положень ч. 2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Відповідно до ст.58 Конституції Українизакони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до приписів п. 13 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Оскільки судом не встановлено підстав для застосування в даному випадку норм Закону України №3886-ІХ від 18 липня 2024 року заява ОСОБА_5 не підлягає до задоволення.

Керуючись п.13 ч.1 ст.537, ч.2 ст.539 КПК України, ч.1 ст.5, ч.2 ст.74 КК України, суд,

УХВАЛИВ :

У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку Берегівського районного суду Закарпатської області від 12 квітня 2021 року у відповідність до чинного законодавства на підставі ч.2 ст.74 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя