Єдиний унікальний номер 205/6219/25
Номер провадження 1-кп/205/904/25
У Х В А Л А

18 грудня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Новокодацького районного суду міста Дніпра у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження № 0000259 внесеного 28.02.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старі Кодаки, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, не працевлаштованого, маючого не повну середню освіту непрацездатних та малолітніх осіб на утриманні не маючого, не одруженого, не зареєстрованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 13.06.2013 Амур Нижньодніпровським РС м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, до покарання у вигляді 8 років позбавлення волі.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, -

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

захисника адвоката: ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Новокодацького районного суду міста Дніпра перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

У судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у якому прокурор зазначив, що на його думку наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризиків переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Так, ОСОБА_5 не має на утриманні неповнолітніх або недієздатних осіб, не працевлаштований, офіційно не одружений, не працює, він не має достатніх соціальних зв`язків, які б могли стримати його від спроб зміни місця проживання з метою переховування та уникнення кримінальної відповідальності, оскільки зміну місця проживання може сприймати як більш сприятливі для себе обставини ніж перебування у місцях позбавлення волі. Тому, під загрозою застосування покарання за ч. 3 ст. 15 п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, яка передбачає виключно покарання у вигляді позбавлення волі від 10 до 15 років, ОСОБА_5 може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування.

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілого та свідків. З метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний може шляхом залякування, погроз або у інший спосіб схилити їх до зміни наданих показань, або відмови від них під час судового розгляду, оскільки потерпілим в даному кримінальному провадженні є рідний брат підозрюваного, а свідком його матір ОСОБА_8 . Крім того, встановлено, що ОСОБА_5 проживає разом з потерпілим та свідком. Також обставиною, яка вказує на можливий вплив з боку обвинуваченого на потерпілого та свідка шляхом залякування та погроз, є те що дане кримінальне правопорушення пов`язане з насильством.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується. Так, ОСОБА_5 має не зняту та не погашену в законному порядку судимість за вчинення особливо тяжкого злочину, а саме був засуджений 13.06.2013 Амур Нижньодніпровським РС м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, до покарання у вигляді 8 років позбавлення волі. Крім того встановлено, що ОСОБА_5 не зміг виконати усі дії, які він вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, а саме вбивства свого рідного брата, оскільки його злочинні дії були припинені свідком ОСОБА_8 , яка зупинила ОСОБА_5 , чим завадила в подальшому наносити удари ножем потерпілому ОСОБА_9 .

Прокурор зазначив, що враховуючи всі вищевказані обставини та доводи, існують дані про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 іншого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою, не призведе до дотримання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечив проти клопотання прокурора, просив обрати більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт.

Захисник-адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечила проти клопотання прокурора, просила замінити запобіжний захід на більш м`який не пов`язаний з триманням під вартою.

Колегія суддів, дослідивши клопотання про продовження запобіжного заходу та додані до нього матеріали, вислухавши доводи прокурора, заслухавши думку обвинуваченого та його захисника, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини визначені в зазначеній статті.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України ,за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Відповідно до змісту ч.3 ст.199 КПК України, однією з підстав для продовження строку тримання під вартою є наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Разом з тим, за положеннями ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.

Згідно з ч.1, 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд встановлює, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів приймає до уваги те, що ОСОБА_5 вчинив особливо тяжкий злочин за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 10 до 15 років, крім зважаючи на те, що ОСОБА_5 має не зняту та не погашену в законному порядку судимість за вчинення особливо тяжкого злочину, крім того не має на утриманні неповнолітніх або недієздатних осіб, не працевлаштований, офіційно не одружений, не працює, він не має стійких соціальних зв`язків, які б могли стримати його від спроб зміни місця проживання з метою переховування та уникнення кримінальної відповідальності, зокрема, не має постійного джерела доходу.

Також суд приймає до уваги те, що на даній стадії судового провадження матеріали справи ще не досліджені та свідки не допитані. Аналізуючи ризики незаконного впливу обвинуваченого на свідків та інших учасників кримінального провадження, суд вважає їх достатньо вірогідними з огляду на те, що обвинувачений знає анкетні дані свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, якими є його мати ОСОБА_8 , та брат ОСОБА_9 , тому у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу може вчинити дії направлені на незаконний вплив на свідків та потерпілого шляхом умовлянь або погроз з метою зміни ними своїх показів, колегія суддів вважає, що така поведінка обвинуваченого може завадити суду встановленню істини по справі, а не законний, поза процесуальний вплив обвинуваченого на коло свідків на даному етапі судового розгляду кримінального провадження об`єктивно підтверджує ризик, передбачений ст. 177 КПК України.

Колегія суддів вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи, є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 197 ч.1 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим кодексом, крім випадків передбачених частиною четвертою цієї статті.

Разом з цим, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15 п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України вчинено із застосуванням насильства, що свідчить про неможливість встановлення застави відносно ОСОБА_5 як альтернативний запобіжний захід.

Враховуючи викладене, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, оскільки прокурор довів наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які не зменшились та у сукупності з іншими встановленими обставинами виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, колегія суддів вважає за можливе продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням строку у межах шістдесяти днів.

На підставі ч. 6 ст. 183 КПК України колегія суддів при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вважає за необхідне розмір застави не обирати.

Керуючись ст.ст. 131, 177, 183, 199, 217, 314-317 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити, ОСОБА_5 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 24.00 години 15 лютого 2026 року включно.

Ухвала може бути оскаржена в частині обрання запобіжного заходу до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти діб з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12