Справа № 308/413/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2026 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні, у залі суду, клопотання старшого слідчого в ОВС 1-го відділення слідчого відділу Управління СБ України в Закарпатській області майора юстиції ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000156 від 15.10.2025 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 та ч. 1 ст. 114-1 КК України, погоджене прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування до підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Закарпатської області, Мукачівського району, с. Залужжя, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, на утриманні якого одна малолітня дитина, офіційно не працюючого,

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС 1-го відділення слідчого відділу Управління СБ України в Закарпатській області майор юстиції ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000156 від 15.10.2025 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 та ч. 1 ст. 114-1 КК України, погоджене прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання обґрунтовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи обізнаним про явище нелегальної міграції на території України, використовуючи воєнний стан, введений на території України через збройну агресію російської федерації проти України та заборону виїзду за кордон громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, діючи спільно з досудовим розслідуванням особами, організував незаконне переправлення особи чоловічої статі через державний кордон України, керував такими діями, та сприяв їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод.

У невстановлений досудовим розслідуванням час, але не раніше 05.01.2026 громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вступив у злочинну змову з іншими, невстановленими під час досудового розслідування особами, досудове розслідування відносно яких триває, з метою організації незаконного переправлення через державний кордон України громадянина України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 який діяв під контролем правоохоронних органів з метою викриття злочинної діяльності ОСОБА_4 .

Так, на протязі січня 2026 року точної дати, часу та місця на даний час органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , неодноразово спілкувався використовуючи абонентський номер телефону НОМЕР_1 з використанням месенджеру «Telegram» з ОСОБА_8 , з метою узгодження плану незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_8 , де в ході телефонних розмов та смс повідомлень надавав останньому ряд вказівок та порад з метою організації незаконного переправлення його через державний кордон України, за 4000 (чотири тисячі) доларів США, що станом на 07.01.2026 рік, згідно курсу НБУ становить 170 253,6 (сто сімдесят тисяч двісті п`ятдесят три гривні, 6 копійок).

З метою, досягнути злочинної мети, щодо організації незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України, ОСОБА_4 надав вказівку ОСОБА_8 , придбати антидроновий плащ, кусачки, та фольгу щоб обмотати телефон, та відправити дані речі через оператора поштового зв`язку ТОВ «НОВА-ПОШТА» у м. Мукачево, щоб не викликати зайвих питань у працівників правоохоронних органів, які можуть оглянути багаж ОСОБА_8 по дорозі до м. Мукачево.

05.01.2026 року, ОСОБА_4 , використовуючи абонентський номер телефону НОМЕР_1 з використанням месенджеру «Telegram» надіслав ОСОБА_8 , ряд скрін-шотів з застосунку «Google Maps», де було зазначено місце та напрямок руху в бік державного кордону України, куди ОСОБА_8 повинен буде пройти, щоб потрапити на територію Угорщини.

06.01.2026 року, ОСОБА_4 , в ході розмов та переписок у месенджері «Telegram» запевнив ОСОБА_8 , що він доставить останнього, до прикордонно контрольованого району до лінії державного кордону за 400-500 метрів від кордону до Угорщини, де ОСОБА_8 зможе безперешкодно перетнути державний кордон України.

Також, 06.01.2026 року, ОСОБА_4 повідомив, щоб ОСОБА_8 , прибув 07.01.2026 року в м. Мукачево, для його подальшого незаконного переправлення через державний кордон України.

Так, 07.01.2026 року, ОСОБА_8 , виконуючи вказівки ОСОБА_4 , залізничним сполученням прибув з м. Київ у м. Мукачево, де ОСОБА_8 , близько о 15 год. біля магазину «SPAR», за адресою: м. Мукачево, вул. Ярослава Мудрого, буд. 98а, зустрів гр. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на транспортному засобі марки «HONDA» моделі «ACCORD», д.н.з. НОМЕР_2 , який за вказівкою ОСОБА_4 відвіз ОСОБА_8 до с. Залужжя, Мукачівського району.

Прибувши о 15 год. 40 хв. до с. Залужжя, Мукачівського району, та зупинившись біля автомобільної дороги «Н09» в напрямку с. Дунковиця, до вказаного автомобілю під`їхав транспортний засіб, марки «OPEL», моделі «ZAFIRA», д.н.з. НОМЕР_3 , за кермом якого знаходився ОСОБА_4 .

В подальшому, в ході розмови ОСОБА_4 , разом з ОСОБА_9 надали ОСОБА_8 , вказівки, як необхідно правильно проїхати контрольований блок пост який розташований в напрямку державного кордону України, а також, щодо перетину державного кордону Україну, а саме розповіли ОСОБА_8 , як правильно перерізати колючий провід який протянутий вздовж лінії державного кордону, як правильно в Угорщині потрапити в органи поліції, для оформлення біженства, про факт того, що ОСОБА_8 потрібно видалити всі повідомлення з телефону з ОСОБА_4 , та вимкнути телефон, а також обмотати його в фольгу, щоб не можна було його відслідкувати.

Надалі, в ході розмови ОСОБА_4 повідомив, ОСОБА_8 , про необхідність нікому не повідомляти, факт того, що ОСОБА_8 незаконно переправили через державний кордон України, оскільки ОСОБА_4 може загрожувати за вказане кримінальна відповідальність.

Також, ОСОБА_4 повідомив, ОСОБА_8 про факт співпраці з ОСОБА_9 , у організації незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України.

Надалі, ОСОБА_8 за вказівками ОСОБА_4 переклав свій рюкзак у транспортний засіб ОСОБА_4 марки «OPEL», моделі «ZAFIRA», д.н.з. НОМЕР_3 , а сам сів у транспортний засіб марки «HONDA» моделі «ACCORD», д.н.з. НОМЕР_2 , за кермом якого знаходився ОСОБА_9 .

З метою, не бути викритим працівниками правоохоронних органів проїжджаючи стаціонарні блокпости ОСОБА_9 , надав вказівку ОСОБА_4 через додаток «BOLT», викликати таксі яке ОСОБА_9 має в додатку «BOLT» підтвердити як водій, з готелю-ресторану «Корал» за адресою вул. Шенборна, буд. 38а, сел. Верхній Коропець, Закарпатська область, до с. Пийтерфловло Берегівського району, та у зворотному напрямку до готелю-ресторану «Корал» за адресою вул. Шенборна, буд. 38а, сел. Верхній Коропець, Закарпатська область, аргументуючи це тим, що так буде легше проїхати стаціонарні блокпости, повідомляючи працівникам правоохоронних органів, ДПСУ та ТЦК, що Вони зараз повернуться назад.

Поряд з цим, ОСОБА_9 , повідомив, ОСОБА_10 , що нікуди повертатись вони не будуть, а залишиться до ночі біля лінії державного кордону України, з метою подальшого незаконного переправлення ОСОБА_10 .

В свою чергу, ОСОБА_4 , з рюкзаком ОСОБА_10 , в якому знаходились речі для незаконного перетину кордону, вирушив на транспортному засобі марки «OPEL», моделі «ZAFIRA», д.н.з. НОМЕР_3 , в напрямку державного кордону України а саме, селища Вилок, Берегівського району, попереду ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , з метою розвідування місцевості та не бути викритими працівниками правоохоронних органів.

В подальшому, ОСОБА_9 , перевіз ОСОБА_10 через стаціонарні блокпости до селища Вилок, Берегівського району, з метою передачі останнього ОСОБА_4 .

Того ж дня, у невстановленому на даний час місці, у невстановлений час, ОСОБА_9 пересадив ОСОБА_10 до автомобілю ОСОБА_4 , та вирушив у невідомому напрямку, у зв`язку з тим, що боявся бути викритим в подальшому працівниками правоохоронного органу.

З метою подальшого незаконного переправлення через державний кордон України за грошову винагороду ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом марки «OPEL», моделі «ZAFIRA», д.н.з. НОМЕР_3 , з метою не бути викритим працівниками правоохоронних органів ОСОБА_4 почав рух на транспортному засобі в напрямку с. Велятин, Хустського району, повідомляючи ОСОБА_10 про зміну місця його незаконного переправлення через державний кордон України.

Прибувши у м. Хуст, 07.01.2026 року, ОСОБА_4 , з метою не бути викритим працівниками правоохоронних органів знову змінив маршрут подальшого незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_10 , а саме у межах населеного пункту селища Вилок у бік Угорщини.

Надалі, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_10 на транспортному засобі марки «OPEL», моделі «ZAFIRA», д.н.з. НОМЕР_3 прибув до с. Нове Село, Берегівського району, Закарпатської області, що знаходиться контрольованому прикордонному районі поблизу державного кордону України, та зупинився у провулку біля вул. Головна у с. Нове Село, Берегівського району, біля кафе «Зустріч» за географічними координатами 48.1190410, 22.8851857.

В подальшому ОСОБА_4 надав ряд вказівок ОСОБА_10 про спосіб незаконного перетину державного кордону України, та отримав від ОСОБА_10 грошові кошти у розмірі 4000 доларів США що станом на 07.01.2026 рік, згідно курсу НБУ становить 170 253,6 (сто сімдесят тисяч двісті п`ятдесят три гривні, 6 копійок).

Однак, ОСОБА_4 свій злочинний намір щодо організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України до кінця не довів, з причин, що не залежали від його волі, оскільки 07.01.2026 року, після отримання грошових коштів за незаконне переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України був викритий працівниками правоохоронних органів.

Слідчий зазначає, що таким чином, усвідомлюючи суспільну небезпечність діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений частиною 3 статті 332 КК України, а саме: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, усуненням перешкод, вчинені за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів.

Поряд з цим, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що 24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, а також те, що цього ж дня у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України Президентом України видано указ № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», яким зокрема зобов`язано місцеві органи виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки (далі - ТЦК та СП) за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб - підприємців організувати та забезпечити в установленому порядку своєчасне оповіщення громадян, які призиваються на військову службу, з метою підриву процесу мобілізації на території України, вчинив перешкоджання законній діяльності Збройним Силам України в особливий період за наступних обставин.

Так, громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи обізнаним про явище нелегальної міграції на території України, використовуючи воєнний стан, введений на території України через збройну агресію російської федерації проти України та заборону виїзду за кордон громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, та які підлягають призову на військову службу під час мобілізації діючи спільно з невстановленими досудовим розслідуванням особами, організував незаконне переправлення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , через державний кордон України, з метою його ухилення від мобілізації, чим вчинив перешкоджання Збройним силам України та іншим військовим формуванням в особливий період.

У клопотанні вказано на те, що в невстановлений досудовим розслідуванням час, але не раніше 05.01.2026 громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вступив у злочинну змову з іншими, невстановленими під час досудового розслідування особами, досудове розслідування відносно яких триває з метою організації незаконного переправлення через державний кордон України особи призовного віку - громадянина України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, на протязі січня 2026 року точної дати, часу та місця на даний час органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , неодноразово спілкувався використовуючи абонентський номер телефону НОМЕР_1 з використанням месенджеру «WhatsApp» з ОСОБА_8 , з метою узгодження плану незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_8 , де в ході телефонних розмов та смс повідомлень надавав останньому ряд вказівок та порад з метою організації незаконного переправлення його через державний кордон України, за 4 000 (чотири тисячі) доларів США, що станом на 07.01.2026 рік, згідно курсу НБУ становить 170 253,6 (сто сімдесят тисяч двісті п`ятдесят три гривні, 6 копійок).

З метою, досягнути злочинної мети, щодо організації незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України, ОСОБА_4 надав вказівку ОСОБА_8 , придбати антидроновий плащ, кусачки, та фольгу щоб обмотати телефон, та відправити дані речі через оператора поштового зв`язку ТОВ «НОВА-ПОШТА» у м. Мукачево, Закарпатської області щоб не викликати зайвих питань у працівників правоохоронних органів, які можуть оглянути багаж ОСОБА_8 по дорозі до м. Мукачево.

05.01.2026 року, ОСОБА_4 , використовуючи абонентський номер телефону НОМЕР_1 з використанням месенджеру «Telegram» надіслав ОСОБА_8 , ряд скрін-шотів з застосунку «Google Maps», де було зазначено місце та напрямок руху в бік державного кордону України, куди ОСОБА_8 повинен буде пройти, щоб потрапити на територію Угорщини.

06.01.2026 року, ОСОБА_4 , в ході розмов та переписок у месенджері «Telegram» запевнив ОСОБА_8 , що він доставить останнього, до прикордонно контрольованого району до лінії державного кордону за 400-500 метрів від кордону до Угорщини, де ОСОБА_8 зможе безперешкодно перетнути державний кордон України.

Також, 06.01.2026 року, ОСОБА_4 повідомив, щоб ОСОБА_8 , прибув 07.01.2026 року в м. Мукачево, для його подальшого незаконного переправлення через державний кордон України, з метою ухилення останнього від мобілізації.

Так, 07.01.2026 року, ОСОБА_8 , виконуючи вказівки ОСОБА_4 , залізничним сполученням прибув з м. Київ у м. Мукачево, де ОСОБА_8 , близько о 15 год. біля магазину «SPAR», за адресою: м. Мукачево, вул. Ярослава Мудрого, буд. 98а, зустрів гр. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на транспортному засобі марки «HONDA» моделі «ACCORD», д.н.з. НОМЕР_2 , який за вказівкою ОСОБА_4 відвіз ОСОБА_8 до с. Залужжя, Мукачівського району.

Прибувши о 15 год. 40 хв. до с. Залужжя, Мукачівського району, та зупинившись біля автомобільної дороги «Н09» в напрямку с. Дунковиця, до вказаного автомобілю під`їхав транспортний засіб, марки «OPEL», моделі «ZAFIRA», д.н.з. НОМЕР_3 , за кермом якого знаходився ОСОБА_4 .

В подальшому, в ході розмови ОСОБА_4 , разом з ОСОБА_9 надали ОСОБА_8 , вказівки, як необхідно правильно проїхати контрольований блок пост який розташований в напрямку державного кордону України, а також, щодо перетину державного кордону Україну, а саме розповіли ОСОБА_8 , як правильно перерізати колючий провід який протянутий вздовж лінії державного кордону, як правильно в Угорщині потрапити в органи поліції, для оформлення біженства, про факт того, що ОСОБА_8 потрібно видалити всі повідомлення з телефону з ОСОБА_4 , та вимкнути телефон, а також обмотати його в фольгу, щоб не можна було його відслідкувати.

Надалі, в ході розмови ОСОБА_4 повідомив, ОСОБА_8 , про необхідність нікому не повідомляти, факт того, що ОСОБА_8 незаконно переправили через державний кордон України, оскільки ОСОБА_4 може загрожувати за вказане кримінальна відповідальність.

Також, ОСОБА_4 повідомив, ОСОБА_8 про факт співпраці з ОСОБА_9 , у організації незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України.

Надалі, ОСОБА_8 за вказівками ОСОБА_4 переклав свій рюкзак у транспортний засіб ОСОБА_4 марки «OPEL», моделі «ZAFIRA», д.н.з. НОМЕР_3 , а сам сів у транспортний засіб марки «HONDA» моделі «ACCORD», д.н.з. НОМЕР_2 , за кермом якого знаходився ОСОБА_9 .

З метою, не бути викритим працівниками правоохоронних органів проїжджаючи стаціонарні блокпости ОСОБА_9 , надав вказівку ОСОБА_4 через додаток «BOLT», викликати таксі яке ОСОБА_9 має в додатку «BOLT» підтвердити як водій, з готелю-ресторану «Корал» за адресою вул. Шенборна, буд. 38а, сел. Верхній Коропець, Мукачівський район, Закарпатська область, до с. Пийтерфловло Берегівського району, та у зворотному напрямку до готелю-ресторану «Корал» за адресою вул. Шенборна, буд. 38а, сел. Верхній Коропець, Закарпатська область, аргументуючи це тим, що так буде легше проїхати стаціонарні блокпости, повідомляючи працівникам правоохоронних органів, ДПСУ та ТЦК, що Вони зараз повернуться назад.

Поряд з цим, ОСОБА_9 , повідомив, ОСОБА_10 , що нікуди повертатись вони не будуть, а залишиться до ночі біля лінії державного кордону України, з метою подальшого незаконного переправлення ОСОБА_10 .

В свою чергу, ОСОБА_4 , з рюкзаком ОСОБА_10 , в якому знаходились речі для незаконного перетину кордону, вирушив на транспортному засобі марки «OPEL», моделі «ZAFIRA», д.н.з. НОМЕР_3 , в напрямку державного кордону України а саме, селища Вилок, Берегівського району, попереду ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , з метою розвідування місцевості та не бути викритими працівниками правоохоронних органів.

В подальшому, ОСОБА_9 , перевіз ОСОБА_10 через стаціонарні блокпости до селища Вилок, Берегівського району, з метою передачі останнього ОСОБА_4 .

Того ж дня, у невстановленому на даний час місці, у невстановлений час, ОСОБА_9 пересадив ОСОБА_10 до автомобілю ОСОБА_4 , та вирушив у невідомому напрямку, у зв`язку з тим, що боявся бути викритим в подальшому працівниками правоохоронного органу.

З метою подальшого перешкоджання законній діяльності ЗСУ та іншим військовим формуванням в особливий період а саме щодо організації ухилення від військової служби ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом марки «OPEL», моделі «ZAFIRA», д.н.з. НОМЕР_3 , з метою не бути викритим працівниками правоохоронних органів ОСОБА_4 почав рух на транспортному засобі в напрямку с. Велятин, Хустського району, повідомляючи ОСОБА_10 про зміну місця його незаконного переправлення через державний кордон України.

Прибувши у м. Хуст, 07.01.2026 року, ОСОБА_4 , з метою не бути викритим працівниками правоохоронних органів знову змінив маршурут подальшого незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_10 , а саме у межах населеного пункту селища Вилок у бік Угорщини.

Надалі, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_10 на транспортному засобі марки «OPEL», моделі «ZAFIRA», д.н.з. НОМЕР_3 прибув до с. Нове Село, Берегівського району що знаходиться контрольованому прикордонному районі поблизу державного кордону України, та зупинився у провулку біля вул. Головна у с. Нове Село, Берегівського району, біля кафе «Зустріч» за географічними координатами 48.1190410, 22.8851857.

В подальшому ОСОБА_4 надав ряд вказівок ОСОБА_10 про спосіб незаконного перетину державного кордону України, та отримав від ОСОБА_10 грошові кошти у розмірі 4000 доларів США що станом на 07.01.2026 рік, згідно курсу НБУ становить 170 253,6 (сто сімдесят тисяч двісті п`ятдесят три гривні, 6 копійок).

Однак, ОСОБА_4 свій злочинний намір щодо організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України до кінця не довів, з причин, що не залежали від його волі, оскільки 07.01.2026 року, після отримання грошових коштів за незаконне переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України був викритий працівниками правоохоронних органів.

Таким чином, ОСОБА_4 , внаслідок вчинення таких умисних дій, обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, а саме у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

Викладені обставини дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, що підтверджується комплексом зібраних в ході досудового розслідування доказів.

07.01.2026, о 23 год. 23 хв. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

08.01.2026 ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 та ч. 1 ст. 114-1 КК України.

У клопотанні вказано на те, що стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на цей час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Слідчим наведено виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини: протокол огляду місця події від 07.01.2026; допитами свідка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; протоколами пред`явлення для впізнання за фотознімками ОСОБА_8 який впізнав ОСОБА_4 як організатора незаконного переправлення його через державний кордон України; відповідями на доручення від працівників ВКІБ УСБУ в Закарпатській області та НОМЕР_4 прикордонного загону; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Слідчий зазначає, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 , запобігання ухиленню від досудового розслідування виникла необхідність в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У клопотання вказано що у ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може:

переховуватися від органів досудового розслідування та суду, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України з цією метою у тому числі поза пунктами пропуску через державний кордон України;

незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні. ОСОБА_4 під час досудового розслідування матиме можливість впливати на свідків у кримінальному провадженні, зокрема на осіб, які бачили його та інших учасників злочину під час здійснення злочинної діяльності з незаконного переправлення осіб через державний кордон України У той же час ОСОБА_11 з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження зможе вступати у поза процесуальні відносини із свідками та схиляти їх до зміни даних слідству показань.

У сторони обвинувачення є підстави вважати, що обвинувачений буде здійснювати тиск та вплив на свідків з метою дачі ними завідомо неправдивих показань чи відмови від дачі показань.

Аналогічним чином ОСОБА_4 зможе впливати на ще не встановлених та не допитаних по обставинах кримінального провадження свідків, а також на понятих, експертів та спеціалістів, які будуть залучені у кримінальному провадженні при проведенні слідчих дій та до проведення судових експертиз. Це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких;

перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Слідчий зазначає, що окрім цього, ОСОБА_4 зможе використовуючи свої зв`язки координувати дії з особами, які мають можливість впливати на викривлення значимих даних для кримінального провадження шляхом підкупу, погроз, тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджання досудовому розслідуванню.

Також ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання.

Поряд з цим, на даний час досліджуються обставини вчинення даного злочину іншими особами в тому числі знайомого ОСОБА_4 - ОСОБА_9 , у зв`язку з чим ОСОБА_4 може допомогти ухилитись від відповідальності ОСОБА_12 .

Слідчий зазначає, що у відповідності до статті 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України.

У клопотанні вказано н те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, оскільки їх застосування дозволить вчиняти дії, що перешкоджатимуть кримінальному провадженню.

На підставі викладеного, для забезпечення належної процесуальної поведінки під час досудового розслідування та судового провадження, керуючись ст. ст. 36, 40, 131, 132, 176-178, 183, 194 КПК України, слідчий просить: застосувати до підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000156 від 15.10.2025 громадянину України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю Закарпатської області, Мукачівського району, с. Залужжя, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , одруженому, на утриманні якого одна малолітня дитина, офіційно не працюючому, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 днів.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Просила дослідити наявні в матеріалах справи письмові докази в частині що характеризують підозрюваного, та за результатами розгляду клопотання, в разі наявності підстав, на розсуд слідчого судді визначити розмір застави достатній для виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та з урахуванням його майнового стану.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні, просив врахувати що підозрюваний вчинив кримінальне правопорушення у зв`язку із важким матеріальним становищем. Гроші йому необхідні були для хірургічної операції. Просив долучити на підтвердження наведеному письмові докази - медичну документацію, врахувати його сімейний стан, та майновий стан. При цьому захисник зазначив, що підозрюваний визнає вину у вчиненні кримінального правопорушення повністю, активно допомагає органу досудового розслідування.

Адвокат просив визначити підозрюваному розмір застави з врахуванням його матеріального стану, а також того, що на його утриманні перебуває вагітна дружина та малолітня дитина.

Підозрюваний підтримав позицію захисника, при цьому зазначив що про вчинене шкодує.

Слідчий суддя заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання доходить до наступного висновку:

У відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1, п.4 ч.2 ст.183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

Слідчим суддею встановлено, що слідчими в ОВС 1-го відділення слідчого відділу Управління СБ України в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000156 від 15.10.2025 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 та ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи обізнаним про явище нелегальної міграції на території України, використовуючи воєнний стан, введений на території України через збройну агресію російської федерації проти України та заборону виїзду за кордон громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, діючи спільно з досудовим розслідуванням особами, організував незаконне переправлення особи чоловічої статі через державний кордон України, керував такими діями, та сприяв їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод.

Згідно матеріалів клопотання, 07.01.2026, о 23 год. 23 хв. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

08.01.2026 ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 та ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Так, ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, а саме у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

Також, ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочин), передбаченого частиною 3 статті 332 КК України, а саме: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, усуненням перешкод, вчинені за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 07.01.2026; допитами свідка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; протоколами пред`явлення для впізнання за фотознімками ОСОБА_8 який впізнав ОСОБА_4 як організатора незаконного переправлення його через державний кордон України; відповідями на доручення від працівників ВКІБ УСБУ в Закарпатській області та 27 прикордонного загону; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Вказані докази є вагомими та дають обґрунтовані підстави для підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушення.

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньою для висновку про причетність підозрюваного до вищевказаного злочину. При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості особи підозрюваної у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.

Як вбачається з матеріалів, наданих слідчим на обґрунтування клопотання, зазначені у ньому обставини підозри мають місце та підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних.

Слідчий суддя вважає, що матеріалами клопотання обґрунтовано, а прокурором в судовому засіданні доведено, наявність ризиків того що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Злочин, у вчиненні якого підозрюється який ОСОБА_4 , є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, що саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя враховує, що згідно повідомленої підозри ОСОБА_4 , мав на меті незаконно переправити через державний кордон України ОСОБА_8 , та знає місця та маршрути, як можна незаконно перетнути державний кордон України, що спонукатиме його до втечі у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Ризик переховування від органів досудового розслідування та суду є обґрунтованим, оскільки підозрюваний, усвідомлюючи міру покарання за вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень може вжити заходів до переховування з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, а також з п. 36 рішення ЄСПЛ від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Смірнова проти росії» (Smirnova v. russia № 71362/01 від 21.07.2003), суд зазначив, що при визначенні ризику переховування обвинуваченого від правосуддя потрібно враховувати особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

ЄСПЛ у рішенні у справі «Летельє проти Франції», визначив, що «тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу».

Враховуючи викладене, тяжкість покарання, яке передбачене законом за вчинення злочину, який інкримінується ОСОБА_4 щодо наявності ризику переховування від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України з цією метою у тому числі поза пунктами пропуску через державний кордон України.

Слідчий суддя вважає обґрунтованим наявність ризику того, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні.

ОСОБА_4 під час досудового розслідування матиме можливість впливати на свідків у кримінальному провадженні, зокрема на осіб, які бачили його та інших учасників злочину під час здійснення злочинної діяльності з незаконного переправлення осіб через державний кордон України

ОСОБА_11 з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження зможе вступати у поза процесуальні відносини із свідками та схиляти їх до зміни даних слідству показань.

Ризик можливого впливу підозрюваного на осіб, які тим чи іншим чином брали участь у вчиненні кримінальних правопорушень, зокрема, перевозили та зустрічались із особами, які незаконно перетинали державний кордон України, а також ризик можливої координації своїх дій із невстановленими на даний час співучасниками злочину, що мають можливість впливати на викривлення значимих даних для кримінального провадження шляхом підкупу, погроз, тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності, як спосіб перешкоджання досудовому розслідуванню, слідчий суддя вважає необґрунтованим та таким що недоведений прокурором в судовому засіданні матеріалами доданими до поданого клопотання.

При встановленні наявності вказаного ризику слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків, потерпілого під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч.4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Аналогічним чином ОСОБА_4 зможе впливати на ще не встановлених та не допитаних по обставинах кримінального провадження свідків, а також на понятих, експертів та спеціалістів, які будуть залучені у кримінальному провадженні при проведенні слідчих дій та до проведення судових експертиз.

Це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких.

При цьому, переконливими є доводи слідчого щодо наявності ризику того, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Зокрема, ОСОБА_4 зможе використовуючи свої зв`язки координувати дії з особами, які мають можливість впливати на викривлення значимих даних для кримінального провадження шляхом підкупу, погроз, тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджання досудовому розслідуванню.

Також ОСОБА_4 може підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання.

Поряд з цим, на даний час досліджуються обставини вчинення даного злочину іншими особами в тому числі знайомого ОСОБА_4 - ОСОБА_9 , у зв`язку з чим ОСОБА_4 може допомогти ухилитись від відповідальності ОСОБА_12 .

З огляду на викладене, підозрюваний усвідомлюючи неминучість покарання, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Тобто підозрюваний, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, а також переховуватись на території України.

Таким чином, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному, слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_4 , кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у його вчиненні (тяжкі злочини), за які може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, слідчий суддя також враховує, що ОСОБА_4 , затримано 07.01.2026 та 08.01.2026 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 332 та ч.1 ст. 114-1 КК країни, тобто є підстави вважати, що він, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, може незаконно впливати та свідків які встановленні та інших свідків у вказаному кримінальному провадженні, що унеможливить повноту, всебічність при розслідуванні даного кримінального провадження, та враховуючи, що свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При розгляді клопотання, слідчий суддя також враховує особу підозрюваного зокрема те, що підозрюваний, раніше не судимий, має постійне місце проживання, одружений, дружина на даний час вагітна, та має на утримані малолітньою дитиною, стан здоров`я. Так, згідно наданих стороною захисту доказів, рентгенографії ОСОБА_4 , 2002 року народження, міститься висновок: Остеохондроз, спондилоартроз ПВХ; згідно виписки із медичної картки стаціонарного хворого №18697/2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вказано основний діагноз: негнійний тромбоз внутрічерепої венознуї системи тромбоз поперечного синуса зліва з легкими вестибуло-атактичними розладами, цифалгічним синдромом; 2 атаксія неуточнена легкі вестибуло-атактичні розлади; згідно консультативного висновку спеціаліста наявний діагноз стискання нервових корінців та сплетень при ураженнях між хребцевого диска . ДЗХ. Оперована кила L4 мх диску, мх диску з лівобічним радикулярним синдромом, люмбалгічним та мязево-тонічним синдромом, празем лівої стопи. (26-прогресивне наростання). При цьому йому рекомендовано госпіталізація, та було заплановано операцію (при згоді пацієнта).

Слідчий суддя при вирішенні питання про обрання підозрюваному запобіжного заходу враховує, те, що згідно наданих ним пояснень, йому необхідні були кошти для здійснення оперативного втручання.

Стаття 183 КПК України визначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно ч.4 ст. 183 КПК України,під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Слідчий суддя звертає увагу на спосіб вчинення кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а і для суспільства в цілому, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. При цьому слід вказати на те, що на території всієї території України діє воєнний стан (Закон України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні") та оголошено загальну мобілізацію (УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №69/2022).

Крім цього, за допомогою застосування до підозрюваного, заходу забезпечення кримінального провадження - запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення в якому він підозрюється.

Таким чином, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 та ч.1 ст. 114-1 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дає підстави для обрання стосовно нього - запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених названим Кодексом. Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків; розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного слідчий суддя з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, необхідно мати на увазі, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При цьому, розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, що узгоджується з роз`ясненнями викладеними у листі ВССУ 04.04.2013 № 511-550/0/4-13, а саме: «Слідчому судді необхідно враховувати майновий стан підозрюваного, обвинуваченого та не допускати встановлення такого розміру застави як альтернативи триманню під вартою, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення суду від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Слідчий суддя, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, виходить з вимог ч. 5 ст. 182 КПК України, і вважає, що розмір застави, враховуючи його майновий стан, обставини вчинення кримінального правопорушення в якому підозрюється ОСОБА_4 , та згідно досліджених матеріалів клопотання, він за грошову винагороду у розмірі 4000 доларів США, запевнив заявника що зможе організувати йому перетин кордон.

Слідчий суддя зазначає, що з огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, що інкримінується ОСОБА_4 , особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, одружений, має на утримання одну малолітню дитину, дружина вагітна, наявне нерухоме майно та транспортні засоби, що підтверджується долученими доказами та враховуючи наявні ризики, слідчий суддя вважає, що застава у 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, не є непомірною для нього.

Відповідно до ч.7 ст. 182 КПК України підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками в межах даного кримінального провадження ОСОБА_8 , здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС 1-го відділення слідчого відділу Управління СБ України в Закарпатській області майора юстиції ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000156 від 15.10.2025 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 та ч. 1 ст. 114-1 КК України, погоджене прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Закарпатської області, Мукачівського району, с. Залужжя, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, на утриманні якого одна малолітня дитина, офіційно не працюючого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 332 та ч.1 ст. 114-1 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, а саме до 25.02.2026 включно.

Визначити заставу, достатню для забезпечення виконання ОСОБА_4 , покладених на нього обов`язків передбачених КПК України, в розмірі п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить - 166 400 (сто шістдесят шість тисяч чотириста) гривень.

Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_4 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідком в межах даного кримінального провадження ОСОБА_8 ; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити заставодавцю та підозрюваному,що відповідно до ч.ч. 8,9,10 ст.182КПК України у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний,обвинувачений,будучи належним чином повідомлений,не з`явився за викликом до слідчого, прокурора,слідчого судді,суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки,застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. Питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом заклопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного,обвинуваченого, заставодавця,в порядку,передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.

Роз`яснити, ОСОБА_4 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього, може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1