УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зеленьки, Миронівського району Київської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 382 КК України, у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до ЄРДР за №0001380 від 03.11.2025,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 382 КК України, у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до ЄРДР за №0001380 від 03.11.2025.

Прокурор обґрунтовує клопотання тим, що відділом розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001380 від 03.11.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382 та ч. 2 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, приблизно о 07 год. 40 хв., не маючи при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Touareg» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині Кільцевій дорозі у м. Києві зі сторони вул. Сергія Колоса в напрямку вул. Територіальної оборони, в межах першої смуги, з чотирьох наявних в його напрямку, наближався до регульованого світлофором пішохідного переходу, позначеного дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра» Правил дорожнього руху України, на якому був увімкнений жовтий (забороняючий рух в його напрямку) сигнал світлофору, та який розташовано поблизу з дорогою по вулиці Отця Анатолія Жураковського.

В цей час, проїзну частину Кільцевої дороги, по вказаному регульованому пішохідному переходу, перетинав в темпі кроку пішохід ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався справа наліво, відносно напрямку руху вищезазначеного транспортного засобу.

Під час руху водій ОСОБА_4 допустив порушення вимог пунктів 1.3, 1.5, 2.1, «а», 2.3 «б», 8.7.3. (ґ), 8.10 Правил дорожнього руху України, та будучи позбавленим права керування транспортними засобами відповідної категорії, постановою Миронівського районного суду Київської області від 19.12.2024 строком на 1 рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, належних висновків для себе не зробив, будучи обізнаним, що автомобіль є джерелом підвищеної небезпеки, керувати яким дозволяється лише при наявності посвідчення водія відповідної категорії, свідомо розпочав керування автомобілем марки «Volkswagen Touareg», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час чого, рухаючись по проїзній частині Кільцевій дорозі у м. Києві, маючи об`єктивну змогу спостерігати за дорожньою обстановкою та учасниками дорожнього руху, не маючи перешкод технічного характеру, наражаючи на небезпеку інших учасників дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, відволікся від керування транспортним засобом, та в момент увімкнення для нього жовтого сигналу світлофора, який забороняє рух, не зупинився перед стоп-лінією, виїхав на регульований пішохідний перехід, де в межах першої смуги скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перетинав дорогу по пішохідному переходу справа наліво справа наліво за напрямком руху автомобіля.

В результаті даної ДТП пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці.

Причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди є невідповідність дій водія автомобіля «Volkswagen Touareg», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 вимогам п. 8.7.3 «ґ», 8.10 Правил дорожнього руху України.

Порушення вимог пунктів 1.3, 1.5, 2.1, «а», 2.3 «б», 8.7.3. (ґ), 8.10 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

03.11.2025 ОСОБА_4 затримано на підставі ст. 208 КПК України та того ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382 та ч. 2 ст. 286 КК України.

04.11.2025 слідчим суддею Шевченківського районного суду міста Києва відносно підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, строком до 01.01.2026 року.

18.12.2025 заступником керівника Київської міської прокуратури строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 03 лютого 2026 року.

У клопотанні слідчого зазначено, що на даний час існують ризики, які дають достатньо підстав вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання з підстав, зазначених у ньому, вважає, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, є обґрунтованими та підтверджуються зібраними матеріалами в ході досудового розслідування, та з урахуванням того, що строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, та строк запобіжного заходу, застосований слідчим суддею, спливає 01.01.2026, просила задовольнити клопотання та продовжити підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру до 03.02.2026, в межах строку досудового розслідування, оскільки досудове розслідування не завершено, тривають слідчі/процесуальні дії, підстав для зміни запобіжного заходу ОСОБА_4 немає.

Захисник зазначила, що ризики наведені прокурором є недоведеними та з урахуванням проведенням деяких експертиз у кримінальному провадженні, зменшились. Підозрюваний ОСОБА_4 має зареєстроване та постійне місце проживання, має позитивні характеристики, був військовослужбовцем, але звільнився зі служби за станом здоров`я, а тому вважала можливим застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний підтримав доводи захисника та просив змінити застосований запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши додані до клопотання матеріали, додатково долучені документи, дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що СУ ГУНП в м. Києві здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0001380 від 03.11.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382 та ч. 2 ст. 286 КК України.

03.11.2025 ОСОБА_4 затримано на підставі ст. 208 КПК України та того ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382 та ч. 2 ст. 286 КК України.

04.11.2025 слідчим суддею Шевченківського районного суду міста Києва відносно підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, строком до 01.01.2026 року.

18.12.2025 заступником керівника Київської міської прокуратури строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 03 лютого 2026 року.

Про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 , та причетність його до вчинених інкримінованих кримінальних правопорушень, свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження.

Виходячи з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень достатньою мірою для даної стадії кримінального провадження доводиться доказами, які долучені слідчим до матеріалів клопотання.

При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Враховуючи наведене, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваного у вчиненні ним кримінального правопорушення, правильність кваліфікації його дій, допустимість доказів щодо встановлення винуватості підозрюваного, слідчий суддя вважає, що зміст клопотання та долучених до нього документів може свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, отже про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 382 КК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

При аналізі питання наявності зазначених слідчим та прокурором ризиків, слідчий суддя дійшов висновку про їх наявність з огляду на фактичні обставини кримінального провадження та особу ОСОБА_4 , тяжкість покарання, яке може загрожувати підозрюваному в разі визнання його винуватим, а також конкретні обставини кримінального провадження, які на даний час розслідуються, свідчать про можливість невиконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Таким чином, наведені вище обставини дають підстави вважати про наявність ризиків, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зазначені ризики є суттєвими, і як засвідчили обставини, якими обґрунтовується клопотання, їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_4 будь-якого іншого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою, оскільки інші запобіжні заходи, не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях підозрюваного, не можуть їм запобігти.

Наявність у підозрюваного ОСОБА_4 місця проживання, позитивних характеристик, з урахуванням наведених вище факторів не зменшують існування зазначених ризиків.

Крім того, слідчому судді не надано даних, які б свідчили про неможливість тримання під вартою ОСОБА_4 за станом здоров`я.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що матеріали клопотання містять достатньо обґрунтувань, які обумовлюють необхідність продовження застосованого до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення та суворість можливого покарання за вчинення кримінального правопорушення, не дають підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, у зв`язку з чим доводи сторони захисту є неспроможними.

При цьому, враховуючи, що строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №001380 від 03.11.2025 спливає 03.02.2026, тому строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід встановити в межах строку досудового розслідування, відповідно до положень ст.197 КПК України.

Крім того, частина 4 ст.183 КПК України передбачає чіткий перелік випадків, коли слідчий суддя має право не визначати розмір застави, зокрема: щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Вказані вище обставини підозри у вчиненні кримінального правопорушення, які пов`язані із загибеллю людей, з урахуванням підстав та обставин, передбачених статтями 177 та 178 КПК України, щодо високого ступеню ризику ухилення підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, вагомості наявних доказів підозри, особи підозрюваного, також дають підстави слідчому судді не визначати розмір застави у кримінальному провадженні відповідно до ч.4 ст.183 КПК України з огляду також на висновки Європейського суду з прав людини щодо обов`язку суду своїм рішенням забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Враховуючи викладене, керуючись 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали про продовження підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 03 лютого 2026 року, в межах строку досудового розслідування.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваним, захисником протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя