Справа №491/840/24
УХВАЛА
04 грудня 2025 року Ананьївський районний суд Одеської області
в складі головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
учасників кримінального провадження: прокурора - ОСОБА_3 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Ананьїв Одеської області клопотання прокурора Любашівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про надання дозволу на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,
Ухвалою судді Ананьївського районного суду Одеської області від 30 вересня 2024 року по вказаному кримінальному провадженню призначено підготовче судове засідання (а.с.25).
02 червня 2025 року прокурор Любашівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 подав до суду клопотання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою (а.с.108-109).
Одночасно з клопотанням про обрання запобіжного заходу прокурором було подано клопотання про надання дозволу на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (а.с.106-107).
Ухвалою суду від 06 червня 2025 року клопотання прокурора було задоволено - надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.246 КК України, з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в судовому засіданні в Ананьївському районному суді Одеської області. Цією ж ухвалою було зупинено судове провадження у справі (а.с.116-117).
03 грудня 2025 року прокурор Любашівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 подав до суду клопотання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою (а.с.121-123).
В обґрунтування клопотання зазначив, що строк дії ухвали Ананьївського районного суду Одеської області від 06 червня 2025 року, якою надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 з метою його приводу, відповідно до вимог пункту 2 частини третьої статті 190 КПК України втрачає законну силу по закінченню шести місяців із дати її постановлення, тобто 06 грудня 2025 року. Згідно частини четвертої статті 190 КПК України слідчий суддя, суд за клопотанням прокурора має право вирішити питання про повторне затримання з метою приводу в порядку, передбаченому цим Кодексом. Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 переховується від суду та ухвала суду від 06 червня 2025 року про дозвіл на затримання обвинуваченого з метою його приводу втрачає законну силу 06 грудня 2025 року, його місцезнаходження не відоме, ОСОБА_4 не може бути доставлений для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурор подає клопотання для вирішення питання про повторне затримання обвинуваченого з метою приводу (а.с.121-123).
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про надання дозволу на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши прокурора, вивчивши клопотання прокурора та матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до частини другої статті 314 КПК України підготовче судове засідання відбувається за участю обвинуваченого, прокурора, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду.
Підготовче судове засідання неодноразово відкладалось з причини неприбуття у засідання обвинуваченого.
З матеріалів справи вбачається, що будучи повідомленим про здійснення кримінального провадження відносно нього, обвинувачений ОСОБА_4 на виклики суду не з`являється, про причини неявки не повідомляє, адресована йому кореспонденція повертається без вручення, за останнім відомим місцем проживання відсутній (а.с.46, 47).
Також за клопотанням прокурора судом було постановлено ухвалу про привід обвинуваченого в підготовче судове засідання, а саме 20 лютого 2025 року, однак вказана ухвала суду виконана не була, обвинувачений в підготовче судове засідання не з`явився. Згідно рапорту співробітника Сектору поліцейської діяльності № 1 відділу поліції № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 за місцем проживання був відсутній, здійснити його привід в судове засідання не виявилось можливим. Також зазначено, що згідно бази ІПНП «Цунамі» обвинувачений є дезертиром та особою, яка самовільно залишила частину.
З доданих прокурором копій документів, зокрема, з витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 297 від 21 жовтня 2024 року вбачається, що з 20 жовтня 2024 року ОСОБА_4 призупинено виплату грошового забезпечення за самовільне залишення військової частини (а.с.97).
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі «Смірнов проти України» від 08 листопада 2005 року, в силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням частини першої статті 6 цієї Конвенції. Крім того, в своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Неодноразова неявка обвинуваченого в судові засідання та неповідомлення про поважні причини неявки дає суду підстави дійти висновку про те, що він переховується від суду.
Згідно частини першої статті 188 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до частини другої статті 188 КПК України клопотання може бути подане, зокрема, одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або зміни іншого запобіжного заходу на тримання під вартою.
Відповідно до частини четвертої статті 190 КПК України слідчий суддя, суд за клопотанням прокурора має право вирішити питання про повторне затримання з метою приводу в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Частиною четвертою статті 189 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що: 1) підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду; 2) одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 КПК України.
Згідно частини першої статті 183 тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КПК України.
Згідно частини першої статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Частиною другою статті 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.
Як зазначає прокурор, метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 є забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам:
- переховуватися від органів досудового розслідування та суду (пункт 1 частини першої статті 177 КПК України);
- перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом (пункт 4 частини першої статті 177 КПК України);
- вчинити інше кримінальне правопорушення (пункт 5 частини першої статті 177 КПК України).
Відсутність міцних соціальних зав`язків за місцем мешкання, самовільне залишення військової служби, схильність до вчинення кримінальних правопорушень, дозволяє обвинуваченому ОСОБА_4 з легкістю залишити місце проживання та переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Вказане свідчить про наявність ризиків, передбачених у пунктах 1, 4, 5 частини першої статті 177 КПК України та застосування менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не зможе забезпечити належне виконання ОСОБА_4 покладених на нього згідно кримінального процесуального законодавства України обов`язків та запобігти зазначеним ризикам.
Як було зазначено вище, ОСОБА_4 умисно ухиляється від суду, до судових засідань неодноразово не з`являється, відсутній за місцем проживання, є військовослужбовцем, який самовільно залишив військову частину.
В зв`язку з викладеним, суд вважає, що ризики, передбачені статтею 177 КПК України, прокурором доведені.
Крім того, переховування обвинуваченого від суду є підставою вважати, що до нього необхідно застосувати запобіжний захід, який може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.
Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 ухиляється від суду, та на теперішній час його місце знаходження не відоме, сплив строку дії ухвали суду від 06 червня 2025 року, якою надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 з метою його приводу, - 06 грудня 2025 року,суд вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора, надати дозвіл на затримання обвинуваченого.
У відповідності до частини першої статті 335 КПК України у разі, якщо обвинувачений ухилився від явки до суду або захворів на психічну чи іншу тяжку тривалу хворобу, яка виключає його участь у судовому провадженні, або був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його розшуку, видужання або звільнення з військової служби і продовжує судове провадження стосовно інших обвинувачених, якщо воно здійснюється щодо декількох осіб. Розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому та/або прокурору.
За таких обставин, у зв`язку з ухиленням обвинуваченого від явки до суду, судове провадження підлягає зупиненню.
На підставі викладеного, керуючись статтями 177, 183, 188, 190, 191, 314, 335, 615 ч. 15 КПК України, суд
Клопотання прокурора Любашівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 задовольнити.
Оголосити розшук обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .
Надати дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в судовому засіданні в Ананьївському районному суді Одеської області.
Після затримання обвинуваченого ОСОБА_4 не пізніше 36 (тридцяти шести) годин з моменту затримання доставити його до Ананьївського районного суду Одеської області для вирішення питання про обрання відносно нього запобіжного заходу.
Виконання цієї ухвали доручити Сектору поліцейської діяльності № 1 відділу поліції № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області, контроль за виконанням - покласти на прокурора Любашівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 .
Ухвала втрачає законну силу з моменту приводу обвинуваченого ОСОБА_4 або по закінченню шести місяців із дати її постановлення, або добровільного з`явлення обвинуваченого до суду, або відкликання її прокурором.
Ухвала оскарженню не підлягає.
У відповідності до частини п`ятої статті 532 КПК України ухвала суду набирає законної сили з моменту її оголошення.
На підставі частини п`ятнадцятої статті 615 КПК України у судовому засіданні проголошено резолютивну частину.
Суддя ОСОБА_1