Справа № 344/298/26
Провадження № 1-кс/344/352/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2026 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області підполковника поліції ОСОБА_4 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000668 від 13.11.2025, відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И ЛА :

08.01.2026 слідчий ОСОБА_4 , за погодженням прокурора ОСОБА_3 , звернувся із клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000668 від 13.11.2025, щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без визначення розміру застави.

Клопотання обґрунтовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 13.11.2025 приблизноо 18 год 35 хв водій ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що значно знижує реакцію і унеможливлює здатність належним чином реагувати на зміну дорожньої обстановки, керуючи мотоциклом марки «Lifan», який не зареєстрований у встановлено порядку, в темну пору доби рухався по освітленій ділянці дороги вул. Шевченка в с. Липівка, зі сторони с. Братківці у напрямку с. Марківці Тисменицької територіальної громади Івано-Франківського району Івано-Франківської області. На вказаній ділянці дороги рух здійснюється в двох протилежних напрямках, що мають по одній смузі для руху у кожному з них. Дорожня розмітка відсутня. Під час руху водій ОСОБА_5 перевозив на мотоциклі неповнолітню пасажирку ОСОБА_7 .

В той час, у зустрічному напрямку відносно руху ОСОБА_5 , проїжджав автомобіль марки «Citroen», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_8 .

Водій ОСОБА_5 , при наближенні до приватного домогосподарства № 23 по вул. Шевченка с. Липівка, проявив неуважність, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не урахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, маючи об`єктивну можливість виявити наближення зустрічного автомобіля під керуванням ОСОБА_8 , не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, натомість при безпосередньому зближенні із зустрічним автомобілем марки «Citroen», реєстраційний номер НОМЕР_1 змістився ліворуч та допустив з ним зіткнення.

При цьому ОСОБА_5 порушив наступні вимоги пунктів Правил дорожнього руху України, а саме: п. 1.5., п. 2.3. б), д), п. 2.9. а), п. 10.1. та п. 12.3.

У результаті порушення водієм ОСОБА_5 зазначених пунктів Правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої водій пасажир мотоцикла ОСОБА_9 , отримала тілесні ушкодження, від яких померла на місці події.

14 листопада 2025 року ОСОБА_5 затриманий в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України. Того ж дня, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, раніше не судимому, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

16листопада 2025 року ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду щодо підозрюваного ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, на строк 60 днів - до 12.01.2026 включно, в межах строку досудового розслідування.

Разом з тим, завершити досудове розслідування у вказаний строк не представляється можливим, оскільки у кримінальному провадженні необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій.

Зокрема,на виконання вимог статей 2, 9, 22, 91 КПК України, з метою повного, всебічного та об`єктивного дослідження усіх обставин кримінального правопорушення, забезпечення виконання завдань кримінального провадження, передбачених статтею 2 КПК України, виникла необхідність у проведенні додаткових слідчих (розшукових) та процесуальних дій, а саме: долучити до матеріалів провадження висновки судових експертиз, які на даний час тривають, так на сьогодні триває проведення судово-медичної експертизи трупа потерпілої ОСОБА_9 та фототехнічної експертизи за відеозаписом з обставинами дорожньо-транспортної пригоди. З урахуванням отриманого висновку експерта фототехнічної експертизи необхідно провести слідчий експеримент, а за його результатами слід призначити інженерно-транспортну експертизу за спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин та механізму ДТП». Після отримання всіх висновків судових експертиз повідомити ОСОБА_5 про зміну раніше повідомленої підозри, скласти обвинувальний акт, дати правову оцінку іншому учаснику дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 , а також провести інші слідчі (розшукові) дії у яких виникне необхідність.

Зазначені процесуальні та слідчі дії, які необхідно провести мають суттєве значення для судового розгляду, оскільки спрямовані на здобуття доказів, які у подальшому дадуть змогу судді, стороні захисту та стороні обвинувачення, повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого злочину, правильно кваліфікувати дії підозрюваного, а відповідно прийняти законне, обґрунтоване кінцеве рішення.

У відповідності до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 286-1 України у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 належить до категорії тяжкого злочину, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події від 13.11.2025, яким зафіксовано слідову інформацію, що утворилась внаслідок зіткнення транспортних засобів, зокрема слід гальмування коліс автомобіля водія ОСОБА_8 , пошкодження транспортних засобів, розташування трупа ОСОБА_9 ;

- протоколом огляду відеозапису від 14.11.2025 з обставинами дорожньо-транспортної пригоди, де зафіксовано як безпосередньо перед зіткненням мотоцикл під керуванням ОСОБА_5 швидко зміщується до смуги зустрічного руху без застосування екстреного гальмування;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , який показав, що під час наближення до заокругленої ділянки дороги несподівано побачив мотоцикл, який рухався прямо на його автомобіль. Він застосував гальмування, однак зіткнення все одно відбулось.

- результатами тестування на стан сп`яніння ОСОБА_5 , згідно якого виявлено алкоголь у кількості 1,11 проміле;

- довідкою №21629 від 11.12.2025 КНП «ПОКЦПЗ ІФ ОР», згідно якої у крові ОСОБА_5 виявлено етиловий спирт 0,97‰;

- висновком експерта № СЕ-19/109-25/16396-ІТ від 19.12.2025 інженерно-транспортної експертизи, згідно якого перед дорожньо-транспортною пригодою гальмівна система та рульове керування мотоцикла марки «Lifan» знаходились у працездатному стані та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

На даний час підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою нема, ризики, що були заявлені раніше органом досудового розслідування не зменшились та продовжують існувати.

В ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- п. 1 можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний усвідомлює, що санкція статті передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі та до нього може бути застосовано такий вид покарання у разі доведення його вини. Даний ризик підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 перебував в стані алкогольного сп`яніння, відповідно усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі у разі доведення його вини вже самі по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного до втечі;

- п. 3 - незаконно впливати на свідків та потерпілих, так як досудове розслідування триває, встановлюються очевидці події, злочин вчинений неподалік місця проживання підозрюваного, а тому свідками події можуть бути особи, з якими підозрюваний знайомий;

- п. 5 - вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 , офіційно не працює, джерело доходів невідоме, що свідчить про можливість вчинення ним у майбутньому нових злочинів, крім того він неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, в тому числі за ст. 130 КУпАП України.

На думку сторони обвинувачення, з метою запобігання заявленим ризикам, а також для забезпечення виконання необхідних слідчих, процесуальних дій, які мають важливе значення для з`ясування всіх обставин кримінального правопорушення та матимуть доказове значення у кримінальному провадженні під час судового розгляду, необхідно продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 на строк 60 (шістдесят) днів в межах строку проведення досудового розслідування, без визначення розміру застави.

Прокурор просив клопотання задоволити з викладених мотивів в клопотанні.

Слідчий підтримав думку прокурора.

Захисник у судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання, просив застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Вказав, що підозрюваний має постійне місце проживання, характеризується позитивно. Крім того, підозрюваний був травмований під час ДТП, та потребує лікування, яке в умовах тримання в УВП №12 не надається на належному рівні.

Підозрюваний підтримав думку захисника.

Слідчий суддя, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, дійшла наступного висновку.

Відділом розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000668 від 13.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

14 листопада 2025 року ОСОБА_5 затримано за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

14 листопада 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, про те, що він підозрюється у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_9 .

16 листопада 2025 року ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12.01.2026 включно, без визначення застави.

Відповідно до ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09.01.2026 продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до чотирьох місяців, а саме до 14.03.2026.

Положеннями ч.3 ст.199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч.4 ст.199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У судовому засіданні, на думку слідчого судді, підтвердилась встановлена при застосуванні запобіжного заходу наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, яка, зокрема, підтверджується долученими до клопотання доказами копіями: протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 13.11.2025, протоколу огляду документу (відеозапису) від 14.11.2025, протоколу допиту потерпілого від 10.12.2025, протоколу допиту свідка від 14.11.2025, висновку експерта №СЕ-19/109-25/16396-ІТ від 19.12.2025.

Обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу передбачені ст. 178 КПК, також були перевірені слідчим суддею при продовженні вказаного запобіжного заходу.

Питання доведеності чи недоведеності вини, а також роль підозрюваного у вчиненні злочину є прерогативою суду, який розглядатиме справу по висунутому обвинуваченню та буде встановлювати вказані обставини при розгляді справи по суті.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення.

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Відповідно, ставити під сумнів як кваліфікацію дій підозрюваного, так і обґрунтованість самої підозри на даному етапі розслідування за даних умов, підстав не має.

Докази зібрані під час досудового розслідування, які вивчені слідчим суддею надають можливість пересвідчитись у достовірності на вказаній стадії кримінального процесу:

Разом з тим, слідчий суддя враховує дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 , його вік, з середньою освітою, не одружений, відомості про його доходи відсутні, як і реальний майновий стан; раніше не судимий.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі Ілійков проти Болгарії (заява №33977/96 від 26 липня 2001 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

У рішенні по справі W. проти Швейцарії (заява №14379/88 від 26.01.1993) Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Слідчий суддя зазначає, що ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій підозрюваного, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного слід вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.

Наведені обставини разом із суворістю можливого покарання можуть схилити підозрюваного також і до втечі.

Згідно практики Європейського суду з прав людини серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться (п.40 рішення у справі «Клоот проти Бельгії» від 12 грудня 1991 року, заява №12718/87). Наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин (п.34 рішення у справі «Сельчук проти Туреччини» від 10 січня 2006 року, заява № 21768/02; п.9 рішення від 10 листопада 1969 року у справі «Мацнеттер проти Австрії»).

Слідчий суддя враховує, що продовжує існувати ризик можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, усвідомлює тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у вчиненні злочину; незаконно впливати на свідків та потерпілих, так як досудове розслідування триває, встановлюються очевидці події; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.

Слідчим суддею береться до уваги ступінь тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , фактичні обставини, які викладені у підозрі, зумовлює наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу.

Поряд з цим, не ставлячи під сумнів довіру, на яку заслуговує особа, слід зазначити, що з огляду на встановлені в судовому засіданні ризики та обставини, слідчий суддя в цілому вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не відповідатиме потребам, меті та завданням відповідного запобіжного заходу, не може забезпечити належну процесуальну поведінку вказаної особи, тому не може бути застосований запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Крім того, характер інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, свідчить про наявність достатніх підстав для критичної оцінки моральних якостей підозрюваного, що підтверджує ймовірність його свідомої не процесуальної поведінки. Відтак, вимагає контролю за поведінкою підозрюваного.

Беручи до уваги відсутність підстав для зміни чи скасування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та те, що строк тримання останнього під вартою закінчується 12.01.2026, відсутні обставини на достатню зміну ризиків у бік їх зменшення, слідчий суддя вважає, що клопотання слід задоволити, продовжити строк тримання його під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 08.03.2026 включно, оскільки саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження з урахуванням вказаних вище умов.

Разом з тим, доказі того, що підозрюваному не може надаватися належна медична допомога в умовах ДУ «Івано-Франківській установі виконання покарань (№ 12)», не надано.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

При вирішенні питання про можливість визначення застави, слідчий суддя враховує кваліфікацію інкримінованого кримінального правопорушення, його виключні обставини що відноситься за своєю суттю проти життя та здоров`я особи, щодо злочину, який спричинив загибель людини, зміст підозри повідомленої ОСОБА_5 , а також підстави і обставини, передбачені ст. 177 та 178 КПК України, наявність яких, на переконання слідчого судді доведена, відтак у цьому випадку відсутні достатні підстави для визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу щодо підозрюваного.

Вирішуючи дане питання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави слідчий суддя враховує і превентивний характер такого запобіжного заходу.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання задоволити.

Продовжити дію запобіжного заходу - тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 08 березня 2026 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 здійснювати в Державній установі «Івано-Франківській установі виконання покарань (№ 12)».

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області підполковника поліції ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Повний текст ухвали - 12 січня 2026 року.

Слідчий суддя

Івано-Франківського міського суду ОСОБА_1