ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1945/25 Справа № 192/2455/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2025 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Андіжан, Республіка Узбекистан, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштований, не одружений, громадянин України, раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить оскаржену ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскаржена ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Вважає, що прокурором не доведено, що у даному випадку до підозрюваного неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, і те, що він нездатен буде забезпечити дотримання покладених на останнього обов`язків.

Вказує, що є недоведеним існування ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, зокрема того, що підозрюваний може переховуватися і продовжити свою злочинну діяльність, а слідчим суддею поверхнево здійснено обґрунтування заявлених ризиків.

Зазначає, що слідчим суддею належним чином не розглянуто можливості застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.

Вважає, що слідчим суддею не було враховано дані про особу ОСОБА_8 , а саме його позитивну характеристику, те, що підозрюваний вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання та сталі соціальні зв`язки.

Оскарженою ухвалою слідчого судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2025 року задоволене клопотання слідчого відділення відділення поліції №1 Дніпровського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_9 , погоджене прокурором Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, та застосовано до останнього запобіжний захід у виді тримання під вартою з 29 вересня 2025 року до 26 листопада 2025 року включно.

Визначено підозрюваному ОСОБА_8 заставу у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 90 840 (дев`яносто тисяч вісім сорок) гривень, поклавши на нього в разі сплати застави наступні обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора або суду із встановленою періодичністю;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Відмовлено у задоволенні клопотання захисника про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказав, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого злочину, при цьому враховується тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання нього винним, та факт вчинення злочину за місцем мешкання.

Також зазначає, що існування ризиків з числа передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що підозрюваний може вчинити аналогічне корисливе кримінальне правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інші кримінальні правопорушення проти здоров`я населення, підтверджується тим, що під час обшуку за місцем його проживання було вилучено 18 кущів схожих на коноплю, а за показаннями самого підозрюваного він вирощував коноплі для власного вживання. Також враховано те, що ОСОБА_8 в 2009 році притягувався до кримінальної відповідальності за ст. 309 КК України. З огляду на положення ст. 89 КК України підозрюваний є не судимим, проте вказана обставина підтверджує існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зазначено, що більш м`який запобіжний захід нездатен достатньою мірою забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків та забезпечити попередження встановлених ризиків.

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного та захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на її безпідставність; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Так, згідно із п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при обрані запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 належним чином виконав вказані вимоги кримінального процесуального закону.

Так, колегія суддів вважає правильним висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованим йому злочину зважаючи на те, що він достатньою мірою підтверджується доказами, доданими до клопотання слідчого, що не оспорюється апелянтом.

З викладених у них обставин слідчий суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_8 в обсязі, достатньому для застосування у відношенні нього запобіжного заходу, з яким колегія суддів погоджується.

При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії», зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу ОСОБА_8 ризику з числа передбачених ст. 177 КПК України у виді переховування від органів досудового розслідування та суду з огляду на те, що відносно останньої існує обґрунтована підозра у скоєні кримінального правопорушення, яке за правилами ст. 12 КК України є тяжким злочином, за яке передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років, що може спонукати останнього до спроби уникнути покарання шляхом переховування від органів слідства та суду.

В розумінні практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості переховування підозрюваного від суду, колегія суддів вважає, що існує вагома ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

Є обґрунтованими і висновки суду про існування щодо обвинуваченого ризику вчинення аналогічного корисливого кримінального правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, оскільки матеріалами справи зафіксований факт продажу ОСОБА_8 у межах оперативної закупки наркотичного засобу, а також за місцем його проживання було виявлено подрібнену речовину, схожу на наркотичну, грошові кошти та близько 18 рослин кущів, зовні схожих на наркотичні, при цьому наявність в ОСОБА_8 легального джерела наданими матеріалами не підтверджується, а тому ризик продовження злочинної діяльності існує і є вагомим.

Обговорюючи питання про можливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_8 під вартою, колегія суддів враховує, що останній небезпідставно підозрюється у вчиненні тяжкого злочину в період воєнного стану, введеного на території України, за який у разі доведення вини останнього, передбачено суворе покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років, що, на думку колегії суддів, дозволяє ґрунтовно припускати, що останній може спрямувати свої дії на перешкоджання слідству шляхом реалізації встановлених ризиків.

Також приймаються до уваги дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий в силу ст. 89 КК, офіційно не працевлаштований, не одружений, які у сукупності не є такими, що могли б стримати її від реалізації вищенаведених ризиків та забезпечити належну процесуальну поведінку.

При цьому колегією суддів враховується, що ОСОБА_8 , в судовому засіданні не заперечував свою причетність до вказаного кримінального правопорушення та пояснив, що вирощував коноплю та території свого будинку для власного вживання, а знайомому продав коноплю одноразово у зв`язку з тим, що йому необхідні були кошти на придбання ліків для матері.

Наведені обставини свідчать про особливу вагомість встановлених щодо підозрюваного ризиків переховування від слідства та суду, а також продовження ним злочинної діяльності. Також приймається до уваги, що досудове розслідування перебуває на ранньому етапі, здійснюється первинне збирання доказів, а відтак на даний час ризики перешкоджання йому є особливо вагомими.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо необґрунтованості судового рішення та недоведеності наявності ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України - є по суті особистими упередженими міркуваннями та оцінками апелянта як особи, зацікавленої у вирішенні порушеного слідчим питання на користь підзахисного, та не можуть бути прийняті до уваги у зв`язку з вищенаведеним.

Посилання апелянта на те, що слідчим суддею не було розглянуте питання про можливість і достатність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів оцінює критично зважаючи на те, що ОСОБА_8 було визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі, наближеному до мінімального для кримінальних правопорушень відповідного ступеня тяжкості.

Аналізуючи наведені обставини, колегія суддів, погоджуючись з думкою слідчого судді, вважає, що встановлені щодо підозрюваного ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України, з урахуванням відомостей про його особу та обставини вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, є виключно вагомими та на даному ранньому етапі кримінального провадження не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання його під вартою, з визначенням розміру альтернативної застави на рівні 90.840, 00 гривень.

Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2025 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,