ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/818/1236/25 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Привласнення, розтрата майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

прокурорів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 березня 2025 року відносно ОСОБА_8 , -

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, раніше не судимого, з вищою освітою, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні пред`явленому обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.5 ст.191, ч.1 ст.209 КК України на підставі п. 3 ч. 1ст.373 КПК України за недоведеністю, що в діянні ОСОБА_8 є склад кримінального правопорушення.

Мотиви виправдання

Досліджені судом докази не є повними та достатніми і не містять в собі жодних прямих та беззаперечних доказів вчинення ОСОБА_8 інкримінованих правопорушень, а тому судом було констатовано, що в діянні обвинуваченого відсутній склад кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.5 ст. 191, ч.1 ст. 209 КК України.

Суд у вироку зазначив, що згідно обвинувального акту ОСОБА_8 , працюючи з 26 серпня 2003 року згідно наказу № УК-01/К на посаді директора підприємства «Укрспецконтроль» Харківського міського творчого об`єднання інвалідів «Інвапрес», код ЄДРПОУ (32673950), розташованому за адресою: м. Харків, вул. 23-го Серпня, буд. 2, здійснюючи, згідно Статуту, організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, достовірно знав, що на підприємстві обліковуються як офіційно працевлаштовані але фактично не здійснюють своєї трудової діяльності особи, які відносяться до категорії інвалідів, процент яких по відношенню до загального складу працівників підприємства дорівнював 60 відсоткам.

Приблизно в листопаді 2014 року, ОСОБА_8 , маючи на меті отримання дозволу на користування пільгами при оподаткуванні для зазначеного підприємства, вирішив надавати до Фонду соціального захисту інвалідів Харківського обласного відділення, що розташований за адресою: м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 1 під`їзд завідомо неправдиву інформацію, щодо офіційно працевлаштованих інвалідів. Після чого, ОСОБА_8 , маючи умисел, направлений на внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, у період часу з 20 листопада 2014 року по 09 листопада 2016 року вніс в офіційні документи, а саме у звіти про зайнятість і працевлаштування інвалідів за формою 10-ПІ (затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 10 лютого 2007 року № 42, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 13 лютого 2007 року за № 117/13384) від 03.02.2015, 26.02.2016 та в списки працюючих осіб з інвалідністю за формою, наведеною у додатку 2 до Порядку про видачу довідки про чисельність працюючих осіб з інвалідністю (затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України 25 березня 2002 року № 169 (у редакції наказу Міністерства соціальної політики України від 28 грудня 2016 року № 1622), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 квітня 2002 року за № 378/6666) від 20.11.2014, 03.03.3015, 09.11.2016, які засвідчував власним підписом та печаткою підприємства, недостовірні відомості про працевлаштування, а саме недостовірні факти про здійснення трудової діяльності особами, які відносяться до категорії інвалідів: ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 призначеного на посаду робочого 12.01.2004 наказом №УК/К-07 від 12.01.2004, ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 призначеного на посаду заступника директора 01.11.2011 наказом №163 від 01.11.2011, ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_4 призначеного на посаду менеджера наказом №78 від 01.11.2008, у подальшому переведеного на посаду сантехніка наказом №115 від 03.05.2010.

Дії ОСОБА_8 досудовим розслідуванням кваліфіковано за ч.1 ст.366 КК, як службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

Крім цього, приблизно в листопаді 2014 року у ОСОБА_8 , який з 26 серпня 2003 року згідно наказу № УК-01/К був призначений на посаду директора підприємства «Укрспецконтроль» Харківського міського творчого об`єднання інвалідів «Інвапрес», код ЄДРПОУ (32673950), розташованого за адресою: м. Харків, вул. 23-го Серпня, буд. 2, виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, через отримання дозволу на право користування пільгами з оподаткування для підприємств та організацій інвалідів, які передбачають повернення підприємству грошових коштів з Державного бюджету України у вигляді відшкодування податку на додану вартість.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 у період часу з 20 листопада 2014 року по 09 листопада 2016 року надавав до Фонду соціального захисту інвалідів Харківського обласного відділення звіти про зайнятість і працевлаштування інвалідів за формою 10-ПІ, а також списки працюючих осіб з інвалідністю, в які було внесено недостовірні відомості про працевлаштування осіб, які відносяться до категорії інвалідів, процент яких по відношенню до загального складу працівників підприємства дорівнював 60 відсоткам, внаслідок чого ним було отримано довідки про чисельність працюючих інвалідів, які ним було в подальшому подано до Харківської обласної державної адміністрації для надання дозволу на право користування пільгами з оподаткування.

Розпорядженнями Харківської обласної державної адміністрації «Про надання дозволу на право користування пільгами з оподаткування» №717 від 31.12.2014, №617 від 24.12.2015, №607 від 16.12.2016 підприємство «Укрспецконтроль» Харківського міського творчого об`єднання інвалідів «Інвапрес» отримало дозвіл на користування пільгами з оподаткування в установленому законом порядку.

У відповідності до вказаних вище розпоряджень, відповідно до Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів України», Податкового кодексу України, Порядку надання дозволу на право користування пільгами з оподаткування для підприємств та організацій інвалідів, затвердженого постановою КМУ від 08.08.2007 №1010, ураховуючи рішення Робочої групи з питань діяльності підприємств та організацій інвалідів (протокол №7 від 12.12.2014, №9 від 24.12.2015, №5 від 09.12.2016) керуючись статтями 6, 39 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» підприємству «Укрспецконтроль» Харківського міського творчого об`єднання інвалідів «Інвапрес» (код ЄДРПОУ) 32673950) було надано дозвіл на право користування пільгами з оподаткування в період з 01.01.2015 до 31.12.2015, з 01.01.2016 до 31.12.2016, з 01.01.2017 до 31.12.2017 згідно з пунктом 154.1 статті 154 розділу ІІІ «Податок на прибуток підприємства» Податкового кодексу України та згідно з пунктом 142.1. статті 142 «Звільнення від оподаткування» розділу ІІІ Податок на прибуток підприємства» та абзацом першим пункту 8 підрозділу 2 «Особливості справляння податку на додану вартість» Податкового кодексу України та абзацом першим пункту 8 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення Податкового кодексу України», відповідно.

Після чого, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , як керівником підприємства «Укрспецконтроль» Харківського міського творчого об`єднання інвалідів «Інвапрес» у період з 1 кварталу 2015 року до 1 кварталу 2017 року з адреси електронної пошти на електронну адресу Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області розташовану за адресою: м. Харків, проспект Науки, буд. 9 були направлені податкові декларації з податку на додану вартість, а саме: 17.02.2015, 19.03.2015, 17.04.2015, 21.05.2015, 17.06.2015, 17.07.2015, 19.08.2015, 17.09.2015, 20.10.2015, 18.11.2015, 18.12.2015, 20.01.2016, 19.02.2016, 17.03.2016, 18.04.2016, 18.05.2016, 17.06.2016, 18.07.2016, 18.08.2016, 18.09.2016, 19.10.2016, 17.11.2016, 16.12.2016, 18.01.2017, 20.02.2017, 20.03.2017. При цьому, у вказаних податкових деклараціях було оподатковано податком на додану вартість постачання товарів та послуг за нульовою ставкою згідно з пунктом 154.1. статті 154 розділу ІІІ «Податок на прибуток підприємства» Податкового кодексу України та абзацом першим пункту 8 підрозділу 2 розділу Х «перехідні положення Податкового кодексу України» та згідно з пунктом 142.1. статті 142 «Звільнення від оподаткування» розділу ІІІ «Податок на прибуток підприємства» та абзацом першим пункту 8 підрозділу 2 «Особливості справляння податку на додану вартість Податкового кодексу України та абзацом першим пункту 8 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України».

У зв`язку із отриманням Центральною ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області недостовірної інформації, яку подав керівник та одночасно головний бухгалтер ОСОБА_8 про те, що відображені в зазначених податкових деклараціях роботи, виконували особи, які мають інвалідність, з 1 кварталу 2015 року до 1 кварталу 2017 року, останньому на банківський рахунок підприємства «Укрспецконтроль» Харківського міського творчого об`єднання інвалідів «Інвапрес», який зареєстрований 11 листопада 2014 року у ПАТ «Альфа Банк» №5601 було безпідставно відшкодовано податок на додану вартість, який надається підприємствам організації інвалідів відповідно до п. 8 підрозділу 2 «Особливості справляння податку на додану вартість» Розділу ХХ Перехідних положень Податкового Кодексу України з Державного бюджету України, а саме: 21.04.2015 - 60450,00 гривень; 30.04.2015 - 35206,00 гривень; 25.05.2015 - 69912,00 гривень; 18.06.2015 - 75067,00 гривень; 19.06.2015 - 98935,00 гривень; 20.07.2015 - 97319,00 гривень; 18.09.2015 - 99498,00 гривень; 20.10.2015 - 89616,00 гривень; 19.11.2015 - 87143,00 гривень; 18.12.2015 - 99644,00 гривень; 22.01.2016 - 99995,00 гривень; 22.02.2016 - 99997,00 гривень; 25.03.2016 - 99991,00 гривень; 28.04.2016 - 97266,00 гривень;27.05.2016 - 59015,00 гривень; 26.07.2016 - 14727,00 гривень; 30.08.2016 - 13333,00 гривень; 28.09.2016 - 32795,00 гривень; 26.10.2016 - 7232,00 гривень; 30.11.2016 - 23229,00 гривень; 26.12.2016 - 24995,00 гривень; 01.02.2017 - 73393,00 гривень, 27.02.2017 - 55380,00 гривень; 31.03.2017 - 56667,00 гривень.

В результаті протиправних дій керівника та одночасно головного бухгалтера підприємства «Укрспецконтроль» ХМТОІ «Інвапрес» () ОСОБА_8 згідно висновку судово-економічної експертизи №156 від 20.09.2017 вказаним підприємством встановлено безпідставне користування пільгами з оподаткування у 2015 році на суму 812790,00 гривень, у 2016 році на суму 639386,00 гривень, у 2017 році на суму 185440,00 гривень, що в свою чергу призвело до безпідставного відшкодування податку на додану вартість, яка надається підприємствам організації інвалідів відповідно до п. 8 підрозділу 2 «Особливості справляння податку на додану вартість» Розділу ХХ Перехідних положень Податкового Кодексу України з Державного бюджету України на загальну суму 1637616,00 гривень, яка в 600 (шістсот) і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

Вказаними грошовими коштами у сумі 1637616,00 гривень керівник та одночасно головний бухгалтер підприємства «Укрспецконтроль» ХМТОІ «Інвапрес» () ОСОБА_8 отриманими в результаті заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене в особливо великих розмірах та шляхом надання завідомо неправдивої інформації органам державної влади з метою одержання пільг щодо податків, що завдало великої матеріальної шкоди, у подальшому розпорядився на власний розсуд.

Дії ОСОБА_8 досудовим розслідуванням кваліфіковано за ч.5 ст.191 КК, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене в особливо великих розмірах.

Крім цього, ОСОБА_8 , перебуваючи на посаді директора підприємства «Укрспецконтроль» Харківського міського творчого об`єднання інвалідів «Інвапрес», код ЄДРПОУ (32673950), яке розташоване за адресою: м. Харків, вул. 23 Серпня, буд. 2, предметом діяльності якого, відповідно до п.2.3 Статуту підприємства є виробництво та переробка продуктів харчування в тому числі птах продукції, м`ясо продукції, сільгосппродукції, риби та інше, а також пакування продуктів харчування у тому числі птахо продукції, м`ясо продукції, риби та інше, шляхом безпідставного користування пільгами з оподаткування, незаконним шляхом отримав у вигляді безпідставного відшкодування податку на додану вартість грошові кошти, на загальну суму 1637616,00 гривень, а саме у 2015 році на суму 812790,00 гривень, у 2016 році на суму 639386,00 гривень, у 2017 році на суму 185440,00 гривень, що підтверджено висновком судово-економічної експертизи №156 від 20.09.2017.

В подальшому, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_8 , маючи умисел направлений на легалізацію (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, тобто використання коштів одержаних внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, та реалізуючи його, у період часу з 21.04.2015 року по 1 квартал 2017 року, використовував отриманні з державного бюджету в якості відшкодування податку на додану вартість грошові кошти в господарській діяльності підприємства, а саме закупав на них у інших суб`єктів господарювання м`ясо птиці, яке в подальшому перепаковував на своєму підприємстві з наступною реалізацією, чим вводив отримані злочинним шляхом грошові кошти в сумі 1637616,00 гривень, в легальну фінансову систему України, отримуючи від цього легальний прибуток, що підтверджується випискою руху грошових коштів по банківському рахунку № НОМЕР_1 , відкритому у ПАТ «Альфа Банк», яка містить відображення зазначених фінансових операцій.

Дії ОСОБА_8 досудовим розслідуванням кваліфіковано за ч.1 ст.209 КК, як легалізація (відмивання) доходів, одержаних злочинних шляхом, тобто використання коштів одержаних внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів.

В своїй апеляційній скарзі прокурор просить вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.03.2024 відносно ОСОБА_8 , якого визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправдано на підставі п. З ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209 КК України - скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неповнотою судового розгляду, а також неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме не застосування закону, який підлягає застосуванню - ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 191,ч. 1 ст. 209 КК України.

Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу - 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно- розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 1 рік та відповідно до ст. ст. 49, 74 - звільнити обвинуваченого від покарання у зв`язку із сплавом строків давності;

визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України та призначити йому покарання у вигляді - 7 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України та призначити йому покарання у вигляді - 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 2 роки з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

За сукупністю злочинів на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 7 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Задовольнити позовну заяву прокурора та стягнути з ОСОБА_8 на користь держави в особі ГУ ДПС у Харківській області заподіяну шкоду в сумі 1637616,00 грн

Також в апеляційній скарзі прокурор зазначив, що просить дослідити такі докази:

- допитати обвинуваченого ОСОБА_8 , допитати свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , представника ГУ ДПС в Харківській області ОСОБА_14

- дослідити письмові докази по справі - протоколи та додатки записів проведення негласних слідчих дій; Т4 арк. 118-167

протоколи демонстрації аудіозаписів за результатами проведення НСРД - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж свідкам ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 ; Т.4 арк. 264, 268, 272

інформацію про кінцевий зв`язок обладнань споживачів телекомунікаційних послуг операторів мобільного зв`язку за номерами мобільних телефонів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 ;

висновок експерта судової економічної експертизи НДЕКЦ №19/121/8-12131 від 20.09.2017 року; акт ГУ ДФС № 10122/20-40-12-62-08/3267396 від 17.08.2017 року про проведення камеральної перевірки та встановлення порушення підприємством «Укрспецконтроль» Податкового кодексу України та вимог Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, у зв`язку з чим відсутність права на отримання заявленої суми бюджетного відшкодування; інформацію ГУДКСУ в Харківській області про відшкодування сум ПДВ підприємству «Укрспецконтроль» за період з 01.01.2015 по 31.03.2017;

інформацією Фонду соціального захисту інвалідів, у тому числі довідками про чисельність працюючих інвалідів.

інформацію, що становить банківську таємницю щодо банківських рахунків та руху грошових коштів підприємства «Укрспецконтроль».

інші документи реєстраційної справи підприємства «Украспецконтроль», податкової звітності, податкові розрахунки, довідки про чисельність працюючих осіб, накази.

- розглянути та задовольнити клопотання прокурора про виклик та допит у судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які згідно досліджених під час судового розгляду податкових відомостей також рахувались, як працівники на підприємстві «Укрспецконтроль» та допитати їх за фактами реально виконуваної ними роботи на підприємстві, місця розташування та графіку роботи, кола обов`язків та функцій, штату підприємства та реально працюючих працівників, напряму діяльності підприємства, виготовленої продукції та її подальших покупців тощо.

- розглянути та задовольнити клопотання прокурора про дослідження протоколів проведення слідчих дій - допиту свідка ОСОБА_11 від 08.08.2017, 07.11.2017 та оголошення показань померлого свідка.

Дослідити диск із аудіозаписами фіксації судового процесу в суді першої інстанції.

В обгрунтування своєї апеляційної скарги зазначає, що висновки суду про недоведеність в діях ОСОБА_8 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 266, ч. 1 ст. 191, ч. 1 ст. 209 КК України викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки вони були зроблені внаслідок однобічного дослідження доказів, наявних в матеріалах кримінального провадження і без належного з`ясування дійсних обставин події.

Так, допитаний в ході судового розгляду ОСОБА_8 вину у інкримінованих йому кримінальних правопорушення не визнав, проте із деякими обставинами фактично погодився. Так, згідно показів останнього протягом періоду з часу реєстрації підприємства «Укрспецконтроль» та часу його функціонування штат працівників постійно змінювався. Проте, частина працівників, а це ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 працювали зі слів ОСОБА_8 тривалий час.

Так, згідно показів обвинуваченого ОСОБА_10 - обіймав посаду менеджера, ОСОБА_12 - посаду сантехника, ОСОБА_11 - посаду заступника директора, ОСОБА_12 - посаду бухгалтера. Згідно показів ОСОБА_8 вказане підприємство займалось переробкою замороженого м`яса курки. В день переробка м`яса могла сягати 300 кг. Покази ОСОБА_8 в частині наявності спеціального обладнання, камер зберігання, штату працівників, графіку роботи, фондів у виді транспортних засобів, станків, приміщень, наявність договорів із отримувачами готової продукції, покупців або місць реалізації переробленої продукції мали не логічний та суперечливий характер, не узгоджувались з матеріалами кримінального провадження у тому числі із показами свідків. Так, за наслідками допиту обвинуваченого не встановлено хто саме із числа вказаних працівників здійснював зазначену ним переробку м`яса, за допомогою якого обладнання та засобів, а також куди в подальшому і як вона реалізовувалась.

Крім того, згідно показів обвинуваченого, а також досліджених в ході судового розгляду документах реєстраційної справи підприємства «Укрспецконтроль», податкових звітах, накладних, наказах, довідках про штат працівників встановлено, що у періоди, що розглядались та ставились обвинуваченому у вину на підприємстві також рахувались працівниками ОСОБА_17 та ОСОБА_19 . Покази вказаних осіб також могли б мати важливе значення для встановлення об`єктивної істини у даному провадженні, а головне підтвердити чи спростувати факти реально виконуваної ними та іншими зазначеними особами роботи на підприємстві, місця розташування та графіку роботи, кола обов`язків та функцій кожного з них, штату підприємства та реально працюючих працівників, напряму діяльності підприємства, виготовленої продукції та її подальших покупців тощо.

У задоволенні клопотання прокурора про виклик та допит в суді вказаних осіб судом відмовлено.

У судовому засіданні безпосередньо допитано трьох свідків, що не дивлячись на сплив тривалого часу, свій похилий вік та інші обставини, що ускладнювали судовий розгляд дали показання щодо деяких обставин, за яких їх було працевлаштовано до підприємства «Укрспецконтроль», функцій, що виконував кожний з них за час діяльності підприємства та інших обставин.

Ці свідчення повністю підтверджуються та узгоджуються із показаннями допитаних всіх допитаних свідків між собою та свідченнями, які вказані особи надавали під час проведення досудового розслідування та фактично не змінились із спливом часу.

Так, допитані в ході судового розгляду свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 повідомили суду, що дійсно кожен з них знайомий із ОСОБА_8 та колись працювали на нього, отримували від нього заробітну плату, та іноді кудись приходили щось робити. Яку саме роботу виконували вказані особи, адреса та місце розташування підприємства, умови, графік та функції підприємства, склад робітників, обладнання, кінцеві отримувачі продукції підприємства та інші обов`язкові та необхідні мінімальні дані, які б могли свідчити про реальну зайнятість та здійснення будь-якої діяльності вказаними особами їм невідома.

Згідно висновка спеціаліста-бухгалтера від 15.08.2017 року ОСОБА_20 проведеного на підставі наданих документів підприємства та фінансової, податкової звітності підтверджено, що державі завдано шкоди на суму 1752626,00 грн.

Висновком експерта № 19/121/8-12131 від 20.09.2017 року встановлено та підтверджено безпідставне відшкодування податку на додану вартість з державного бюджету України, з урахуванням того, що громадяни інваліди фактично в підприємстві «Укрспецконтроль» в період з 01.01.2025 року по 31.03.2017 року не працювали

Оскільки стороною захисту розмір збитків не оспорювався, питання призначення додаткової судово-економічної експертизи в суді не розглядалося.

Судовою колегією під час судового розгляду не досліджено у повному обсязі протоколи та додатки із аудіозаписами проведення негласних слідчих дій, в результаті чого, суд помилково дійшов хибного висновку проте, що вказані докази не містять в собі доказів вчинення ОСОБА_8 інкримінованих правопорушень, а також мають побутовий характер.

Так, у телефонних розмовах між свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 із ОСОБА_8 встановлені чіткі факти того, що вказані особи не обізнані про діяльність підприємства «Укрспецконтроль» на якому вони працевлаштовані, фактичне місце його розташування, графік роботи, штат працівників, кінцевий отримувач товарів тощо. У задоволенні клопотання прокурора щодо дослідження матеріалів негласних слідчих дій, які долучені прокурором до матеріалів судового провадження у повному обсязі судом відмовлено та залишено поза увагою.

Також судом, не надано оцінку, проігноровано та залишено без уваги протоколи демонстрації свідкам ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 аудіозаписів за результатами проведення негласних слідчих дій - зняття інформації з транспортних комунікаційних мереж, а також їх покази щодо визнання, що вказані розмови дійсно мали місце між ними та ОСОБА_8 .

Крім того, під час судового розгляду отримано дані щодо реєстрації факту смерті свідка ОСОБА_11 . У задоволенні клопотання прокурора про дослідження протоколів проведення слідчих дій - допиту свідка ОСОБА_11 від 08.08.2017 та 07.11.2017 та оголошення показань померлого свідка судом також відмовлено.

Таким чином, прокурор вважає, що суд істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону - ст. 94 КПК України при оцінці доказів в результаті чого, позиція суду першої інстанції щодо недоведеності в діянні ОСОБА_8 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209 КК України є незаконною та такою, що не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурорів, які підтримали свою апеляційну скаргу, думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим.

Суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні, і оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, зокрема положеннями ст. 91 та ст. 94 КПК України.

Із цього випливає, що суд при розгляді справи повинен дослідити докази як ті, що викривають, так і ті, що ставлять під сумнів винуватість обвинуваченого, проаналізувати їх та дати їм оцінку.

Враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, перш ніж ухвалювати обвинувальний чи виправдувальний вирок, суд першої інстанції, з дотриманням норм ст. ст. 17, 22, 23 КПК України, повинен був дослідити всі докази сторони обвинувачення та докази і позицію сторони захисту, надати їм належну, логічну оцінку, виходячи з вимог ст.ст. 91, 94 КПК України, та за наявністю підстав - визнати такі докази неналежними, недопустимими чи недостовірними, що в свою чергу унеможливить вибірковість їх оцінки.

Крім того згідно з п. 15 ст. 7, ст. 22 КПК однією з засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні суду своїх доказів і у доведенні перед ним їх переконливості. При цьому суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Колегія суддів дійшла висновку, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону суд виконав в повному обсязі.

Судом першої інстанції в межах судового розгляду було досліджено докази, в тому числі допитані обвинувачений ОСОБА_8 , свідки сторони обвинувачення ОСОБА_21 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 досліджено документи, диски з відеозаписи та записи проведення негласних слідчих дій.

Суд першої інстанції надав оцінку вказаним відомостям та доказам, перевірив їх з приводу належності та допустимості.

Обвинувачений ОСОБА_8 в суді першої інстанції надав пояснення про те, що Чисельність співробітників підприємства була 15 осіб. Пільги підприємству були надані у зв`язку із тим, що рівень заробітної плати не відповідав витратам. Всі співробітники, в тому числі і особи з інвалідністю, на підприємстві реально працювали. За час діяльності, кожен період часу проводились перевірки, в тому числі і камеральні. Підприємство завжди перевірялось. Коли надається пільга то обов`язково збирається комісія і підприємство також її пройшло, як інвалідне. Після таких перевірок податкова пільга не була скасована. У 2017 році була спроба позбавити підприємство пільг, було направлено лист до Міністерства соціальної політики, однак вони не знайшли підстав для того, щоб позбавити підприємство наданих пільг і законність їх використання залишилась в силі. Щодо чисельності працівників, то за період з 2003 року по 2017 рік вона була різна. ОСОБА_22 та ОСОБА_11 працювали тривалий час. ОСОБА_15 та його сестра ОСОБА_16 також тривалий час працювали на підприємстві. ОСОБА_16 була бухгалтером. ОСОБА_22 та ОСОБА_11 були різчиками та фасувальниками курятини. ОСОБА_15 був сантехніком. Офіційна заробітна плата була та були премії працівникам. Чіткого графіку роботи не було. ОСОБА_15 також був інвалідом. Підкреслив, що його підприємство реально здійснювало свою діяльність та на ньому серед інших працювали і інваліди.

Також зазначив на додатковому допиті, що з показів ОСОБА_16 вбачається, що на підприємстві був коптильний стіл і були основні фонди були. В день обробляли близько 300 кг курятини. Це не великий об`єм. ОСОБА_16 вела бухгалтерський облік, іноді підстраховувались здоровими працівниками перед здачею звітів. Все було законно. ОСОБА_15 був водієм, однак по факту був різноробом. Також зазначив, що ОСОБА_15 часто зловживав алкогольними напоями, а по факту водієм працював ОСОБА_23 . Із основного фонду на підприємстві була холодильна камера, коптильна шафа, теплий стіл для пакування курей. ОСОБА_16 працювала з дому віддалено, так як кабінет по факту був, однак у неї боліли ноги, через що вона просила його дозволили працювати віддалено. Документи він возив сам ОСОБА_16 , вона зв`язувалась з контрагентами, а весь облік був електронний. Оскільки оборот продукції не був великим то не було необхідності у наймі більшої кількості працівників. За всю діяльність підприємство проходило близько 2-4 перевірок.

Аналогічні пояснення за своїм змістом обвинувачений надав і під час судового розгляду в суді апеляційної інстанції.

Свідок ОСОБА_22 повідомив суду першої інстанції, що прийшов працювати до ОСОБА_8 на підприємство у 2004 році чи у 2005 році, точно не пам`ятає. Працював там до 2017 року, на якій посаді також достеменно не пам`ятає. Із ним працювали ОСОБА_24 . Скільки ще людей працювали на підприємстві не пам`ятає. Зазначив, що він та ОСОБА_24 були інвалідами. Основна функція підприємства була по розборці м`яса курей. Спочатку працювали у Комаровці на колишньому м`ясокомбінаті, а потім у місті Харків на 23 Серпня. Директором підприємства був ОСОБА_8 , але кому саме належало підприємство не знає. Заробітну плату отримували від ОСОБА_8 чи бухгалтера, розмір не пам`ятає. Яким чином отримували заробітну плату інші працівники також не пам`ятає. Зазначив, що пропрацював у ОСОБА_8 до 2017 року а потім вирішив працювати сам на себе та пішов, знайшов іншу роботу. Підкреслив, що реально знаходився на робочому місці. Яким чином підприємство використовувало надану пільгу також не знає.

Свідок ОСОБА_16 повідомила суду першої інстанції, що працювала на підприємстві ОСОБА_8 віддалено з дому бухгалтером протягом декількох років. Директором був ОСОБА_8 . Підприємство займалось переробкою курей. Працівники, що мали інвалідність різали їх та фасували, вона ж займалась бухгалтерською звітністю. Із працівників з інвалідністю яких пам`ятає, були ОСОБА_22 , ОСОБА_15 та той що помер ( ОСОБА_11 ). Вона ж сама не мала інвалідності. Також зазначила, що на підприємстві протягом років працювали і інші особи з інвалідністю, вони змінювались, хтось йшов хтось оформлювався на роботу. Вона ж займалась бухгалтерією вдома. На підприємстві були основні фонди. Вона нараховувала заробітну плату працівникам, робила фінансові звіти. Щодо розпорядку роботи на підприємстві то вказувала, що його визначав сам директор, чіткого розпорядку не було. Покупцем продукції був ОСОБА_25 . Підкреслила, що підприємство мало пільгу через роботу на ньому осіб з інвалідністю, і вони реально працювали. Також впродовж функціонування підприємства, проводились перевірки, документи на пільгу подавались раз на рік і жодних претензій від податкових органів не було.

Свідок ОСОБА_15 повідомив суду, що знає ОСОБА_8 оскільки той був його начальником коли той працював на підприємстві. Підприємство ж займалось фасуванням курей. Зазначив, що працював водієм, ходив на роботу, отримував раз на місяць заробітну плату у директора. Спочатку працювали в Комаровці а потім в Харкові на 23 Серпня. Не знав скільки ще людей з інвалідністю працювали у ОСОБА_8 , однак зі слів сестри ОСОБА_16 , яка працювала там бухгалтером, знає що такі були. Сам він також є інвалідом. Зазначив, що більшість працівників вже померли.

Таким чином, в суді першої інстанції свідки не підтвердили обставини інкриміновних кримінальних правопорушень ОСОБА_8 , а навпаки повідомили про те, що підприємство фактично працювало, основною діяльністю було фасування продукції, обробка курей, на підприємстві працювали люди з інвалідністю, також зазначили про місцезнаходження підприємства, яке змінювалось, повідомили і обставини отримання заробітної плати.

При цьому, за версією обвинувачення особи з інвалідністю на підприємстві не працювали, а відповідно підприємство не мало права на отримання пільги.

Проте вказана версія сторони обвинувачення повністю спростована як показами свідків так і доказами, які були досліджені як судом першої інстанції так і апеляційним судом.

Судом першої інстанції було досліджено весь обсяг наданих стороною обвинувачення доказів, зокрема відомості про проведення на підприємстві податкових перевірок, тобто діяльність підприємства контролювалась весь час його діяльності, в результаті чого органом ДФС України жодних порушень з боку підприємства не виявлено.

Окрім вказаного, в суді апеляційної інстанції прокурор вважав, що суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив докази сторони обвинувачення, просив їх більш ретельно дослідити, про що в судовому засіданні заявив клопотання та уточнив, які саме докази має дослідити апеляційний суд, таким чином прокурор уточнив своє первинне клопотання.

З метою забезпечення прав сторони обвинувачення, зокрема і положень ст. 22 КПК України, колегією суддів було задоволено клопотання прокурора в повному обсязі та в судовому засіданні безпосередньо були повторно досліджені наступні докази.

Протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 08.08.2017 року (Т.1 арк. 119), які були надані свідком слідчому на етапі досудового розслідування.

Вказаний свідок, згідно відомостей справи, помер, проте колегія суддів вважає за можливе його дослідити, враховуючи позицію прокурора, який вважає його покази одними з вирішальних у справі, при цьому без його дослідження колегія суддів не може зробити будь які висновки з приводу допиту вказаного свідка та змісту його свдічень.

Згідно протоколу свідок пояснив, що працює на підприємстві з 2011 року, влаштував його на роботу ОСОБА_8 , скільки людей там працювало не пам`ятає, але може сказати, що на підприємстві дійсно працювали особи з інвалідністю, працює на підприємстві 7 днів на місяць, але має ненормований графік, підприємство працювало за різними адресами, обробний цех площею 80-100 квадратних метри, у якому перебувають 3 холодильні камери, підприємство займається переробкою курятини, готову продукцію можна придбати на ринках Харкова, заробітну плату отримує щомісячно на території підприємства, номерами телефонів НОМЕР_2 , НОМЕР_3 користується з 2010 року.

Також було досліджено протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 28 вересня 2017 року (Т.4 арк. 93-94) , свідок пояснив, що був працевлаштований до підприємства де директором був ОСОБА_8 , працював фактично з 2010 року по 2012 рік, проте в подальшому заробітну плату до дня допиту не отримував, про відшкодування сплачених податків підприємству йому нічого не відомо, щодо інших працівників йому нічого не відомо.

Колегія суддів вважає, що покази вказаного свідка є суперечливими, неповними з приводу всього періоду діяльності підприємства та відповідно не містять пояснень щодо інших працівників підприємтсва.

Більш того, вказаний свідок помер і усунути вказані у його показах протиріччя неможливо, а тому колегія суддів критично ставиться до вказаних показів, які були надані ним слідчому під час досудового розслідування, враховуючи що у справі допитані інші свідки, які працювали на підприємстві і надали безпосередньо свої пояснення в суді першої інстанції.

Також судом апеляційної інстанції було частково досліджено протокол за результатами проведення негласної слідчої дії від 19 вересня 2017 року, а саме інформацію на аркушах справи 151, 154-157, 158, 164-165 Т 4., тобто досліджено саме ту частину протоколу, яку проси дослідити прокурор.

З вказаного протоколу вбачається, що ОСОБА_8 спілкується з головним бухгалтером ОСОБА_13 , щодо діяльності підприємства, обставин зацікавленості представників влади у діяльності підприємства, які прийшли до головного бухгалтера з питаннями щодо діяльності підприємства.

Далі співрозмовник повідомила ОСОБА_8 про те, що треба доводити що на підприємстві фактично працювали інваліди, ОСОБА_8 відповідає що доведе.

Окрім іншого, розмови відбуваються з приводу діяльності підприємства, правил отримання пільг підприємств в Україні.

Крім того, ОСОБА_8 розповідає про працівника підприємства, який працював сантехніком та почав щось комусь розповідати неправильно.

Колегія суддів наголошує, що з вказаних розмов не вбачається жодної інформації, щодо обставин роботи працівників на підприємстві, фактично ОСОБА_8 з різними особами спілкується щодо роботи підприємства та відповідно з`ясовує яка ситуація, чи належно оформлені документи у підприємства та відповідно чому у держави виникли до підприємства питання і чи може бути якась відповідальність за це, якщо щось оформили невірно.

Більш того, ОСОБА_8 стверджує що доведе, що підприємство працювало реально і працівники виконували покладені на них обов`язки.

Твердження прокурора, про те, що вказані розмови підтверджують те, що на підприємстві ніхто не працював, тобто мають схований підтекст, з досліджених доказів не вбачається, оскільки суд досліджує доказ безпосередньо і не має права відповідно до закону робити висновки, які ґрунтуються на припущеннях.

З дослідженої довідки про проведення радіотехнічного обстеження (арк. 153 Т.1) вбачається що деякі номери телефонів, які належать працівникам підприємства не перебували за адресою виробничих потужностей, зокрема і в робочі дні.

З приводу вказаного, колегія суддів зазначає, що даний факт не спростовує виконання працівниками своїх обов`язків на підприємстві, оскільки мобільний телефон може перебувати і за адресою проживання працівника, або може бути вимкнений, або працівник може використовувати інший телефон.

Більш того, обвинувачення за ч.5 ст. 191, ч.1 ст. 209 КК України висунуте ОСОБА_8 за дії вчинені в період з 2015 року по 2017 рік, за ч.1 ст. 366 КК України в період з листопада 2014 року по листопад 2016 року, а відомості довідки стосуються періоду з 02.01.2016 року по 29.08.2017 року, тобто охоплюють лише певний період часу.

При цьому, доказуванню у справі підлягають обставини за весь період, враховуючи обрану стороною обвинувачення кваліфікацію дій ОСОБА_8 .

Фактично сторона обвинувачення мала довести інкриміновані дії ОСОБА_8 за весь період часу, а саме відсутності фактичних трудових відносин між працівниками, проте прокурор відповідних доказів суду не надав.

Рівність сторін перед судом є одним зі складників справедливого судового розгляду, що містить фундаментальне право на змагальність кримінального провадження, зокрема, про це зазначено ЄСПЛ у справі «Бельзюк проти Польщі».

Вказані умови були забезпечені стороні обвинувачення в повному обсязі як судом першої інстанції так і апеляційним судом.

Інших клопотань про дослідження доказів чи допиту свідків у справі сторонами заявлено не було, а тому колегія суддів інші докази в судовому засіданні не досліджувала у зв`язку з відсутністю відповідних процесуальних повноважень.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Дослідженими доказами, наданими стороною обвинувачення не підтвердився факт внесення неправдивих відомостей у вказані в обвинуваченні документи (звіти), не встановлено і наявність об`єктивної та суб`єктивної сторони інкримінованого злочину, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України.

Що стосується обвинувачення за ч. 1 ст. 209 КК України, то докази в цій частині обвинувачення прокурором взагалі не надавалися.

Факт отримання доходу від підприємницької діяльності та легальне використання заробленого на власний розсуд, не намагаючись приховати їх походження, не може розцінюватись як злочинна діяльність без доведення ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 209 КК України.

Крім іншого, суб`єктивна сторона злочину характеризується виною у виді прямого умислу. Особа усвідомлює суспільну небезпечність вчинених дій, завідомо знаючи про злочинне походження грошових коштів чи майна, чи прав на такі кошти чи майно і бажає вчинити ці дії. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину є спеціальна мета легалізації, тобто надання правомірного вигляду володінню, користуванню і розповсюдженню предметами.

Основним безпосереднім об`єктом злочину є встановлений з метою протидії залученню в економіку «брудних» коштів порядок здійснення господарської діяльності, а також порядок вчинення цивільно-правових угод в частині особистого та іншого подібного використання майна, не пов`язаного з господарською діяльністю. Додатковим об`єктом виступають інтереси правосуддя, нормальне функціонування фінансової системи, засади добросовісної конкуренції.

Предмет цього злочину - кошти та інше майно, одержане внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, а також права на кошти та майно.

Грошові кошти у даному разі можуть виступати як у готівковій, так і в безготівковій формі (перебувають на банківському рахунку і їх обіг регулюється зобов`язальним правом), бути як національною, так і іноземною валютою.

Грошові кошти та інше майно виступають предметом легалізації за умови, що їх одержання відбулося заздалегідь і було поєднано з порушенням норм тільки кримінального законодавства України або іншої держави.

В свою чергу такі твердження спростовані показами свідків, допитаних судом та письмовими доказами, дослідженими судовою колегією.

В даному випадку у складі інкримінованого правопорушення відсутній предмет злочину, а тому твердження органів досудового слідства та прокурора в обвинувальному акті, що в діях ОСОБА_8 є склад злочину передбачений ч. 1 ст. 209 КК України, на переконання колегії суддів є безпідставними та ніякими доказами в суді не доведено.

В силу вимог частини 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється в разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим; в діях обвинуваченого є склад злочину кримінального правопорушення.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29.06.1990 року всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь підсудного. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Якщо висунуті обвинувачення у вчинені кримінально карного діяння, то тягар доведення цих звинувачень, тобто обов`язок щодо пошуку, збирання і надання суду доказів вини обвинуваченого, лежить на стороні обвинувачення.

Стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип призумції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину: обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.

Пункт 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень суди відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного. (Рішення ЄСПЛ у справі «Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії»).

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра обвинуваченому не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Зазначене є однією з загальних засад кримінального провадження, є презумпцією невинуватості та закріплено у ст. 62 Конституції України та ч. 2 ст. 17 КПК України.

Аналогічна норма встановлена в статті 17 КПК України, відповідно до якої, однією із засад кримінального провадження встановлена презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка надає гарантію будь-якій особі вважатись невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено.

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Мінеллі проти Швейцарії" від 25.03.1983 року № 49, у п. 30 Суд зазначає, що принцип презумпції невинуватості є одним з елементів справедливого судового процесу у кримінальних справах у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Таким чином, з огляду на те, що сторона обвинувачення, поза розумним сумнівом не довела винуватість ОСОБА_8 , у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, суд першої інстанції, дотримуючись вимог КПК України, дослідивши й зіставивши зібрані у кримінальному провадженні докази, давши їм оцінку з точки зору належності, допустимості і достовірності, обґрунтовано виправдав ОСОБА_8 .

Будь-яких, передбачених КПК України підстав для скасування судового рішення колегія суддів не вбачає, і в апеляційній скарзі їх не наведено.

Враховуючи вищенаведене , колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення а вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення.

Вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 березня 2025 року відносно ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді