Провадження № 1-кп/185/513/26
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2026 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в умовах дії воєнного стану в залі суду в м. Павлограді матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000453 від 09 грудня 2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в місті Павлоград, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, який має вищу освіту, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого в ТОВ «Автопромінь» на посаді водія, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

за участі:

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

06 грудня 2025 року приблизно о 22.00 годині ОСОБА_6 , знаходилась за місцем свого мешкання в квартирі АДРЕСА_2 , куди прийшов ОСОБА_3 , який є чоловіком ОСОБА_6 .

Так, перебуваючи в приміщенні коридору квартири АДРЕСА_2 , 06 грудня 2025 року приблизно о 22.00 годині ОСОБА_3 розпочав словесний конфлікт з ОСОБА_6 на побутовому ґрунті. В цей час у ОСОБА_3 виник протиправний умисел на спричинення тілесних ушкоджень своїй дружині ОСОБА_6 . Після чого ОСОБА_3 , достовірно усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи виниклий умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень своїй дружині, діючи умисно, на фунті раптово виниклих неприязних відносин, перебуваючи у вищевказаному місці та вищевказаний час, підійшов до ОСОБА_6 , яка знаходилась в положенні стоячи обличчям до нього, та обома руками схватив останню за праву та ліву руки та почав їх стискати, спричиняючи ОСОБА_6 тілесні ушкодження в області правого та лівого плечей та передпліч. Після чого, ОСОБА_3 з силою схопив обома руками шию ОСОБА_6 та почав їх стискати, тим самим спричинивши тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_6 .

В результаті своїх протиправних дій ОСОБА_3 , спричинив потерпілій ОСОБА_6 , тілесні ушкодження у вигляді синців в нижній третині правого передпліччя, на правому плечі в середній третині по зовнішній поверхні 4 синці, на лівому плечі в нижній третині по зовнішньо-бічній поверхні 4 синці, на лівому передпліччі в середній третині, у верхній третині лівого передпліччя по задній поверхні, саден на задній поверхні шиї справа в середній третині та зліва біля основи шиї, які утворились по ударно-здавлюючому механізму від дії тупого твердого предмету (предметів), з місцем прикладання діючої сили у вищезазначеній області та за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Відповідно до ст. 1 Закону № 2229-VІІІ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», злочином, пов`язаним із домашнім насильством діяння (дії або бездіяльність, які виразились у формі фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства), слід вважати будь-яке кримінальне правопорушення, обставини вчинення якого свідчать про наявність у діянні хоча б одного з елементів (ознак).

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

17 грудня 2025 року між потерпілою ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_3 була укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, яка була надана в підготовче судове засідання разом з обвинувальним актом.

Згідно даної угоди потерпіла ОСОБА_6 та підозрюваний ОСОБА_3 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч. 1 ст. 125 КК України, підозрюваний визнав свою винуватість у скоєному в повному обсязі, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 125 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

В судовому засіданні прокурор просила затвердити угоду про примирення та ухвалити вирок, призначивши обвинуваченому узгоджене сторонами покарання, потерпіла також просила затвердити дану угоду, обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав повністю, в скоєному розкаявся, зазначивши, що згоден з узгодженим покаранням.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду про примирення.

Згідно п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є проступком.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє та усвідомлює, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження означеної угоди для сторін є для підозрюваного чи обвинуваченого - обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.

Потерпіла ОСОБА_6 розуміє та усвідомлює, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження означеної угоди для сторін є для потерпілого - обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за вчинене ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Дії ОСОБА_3 суд вважає правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

За місцем проживання обвинувачений характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 і призначення обвинуваченому ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався і підстав для його обрання не має.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

У кримінальному провадженні процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення від 17 грудня 2025 року укладену між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день ухвалення вироку становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1