Справа №195/1887/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.12.2025 року смт.Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі: судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Томаківка кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 21.11.2025 року за № 0000229 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, Запорізької області, громадянина України, не працює, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ

19.11.2025 приблизно о 13 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на території домоволодіння з дозволу власника ОСОБА_5 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , побачив чуже майно, чоловічу сумку «барсетку» із штучної шкіри чорного кольору, належне ОСОБА_5 , яка лежала на столі в альтанці.

Після чого, у ОСОБА_3 , який усвідомлював, що в Україні введений воєнний стан Указом Президента України від 24.02.2022 року за № 64/2022 зі змінами, дію якого продовжено на момент вчинення злочину, в порядку передбаченим ст.6 Законом України «Про правовий режим воєнного стану», який є особливим правовим режимом, раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чоловічої сумки «барсетки» із штучної шкіри чорного кольору та будь-якого майна, яке в ній зберігається, належного ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 в цей же день, 19.11.2025 року, приблизно об 14 годині 05 хвилин, перебуваючи в умовах правового режиму воєнного стану, знаходячись на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , скориставшись моментом коли потерпілий ОСОБА_5 відволікся і не бачить його дій, а також будучи впевненим, що за його діями будь-які інші сторонні особи не спостерігають, діючи умисно, таємно, незаконно, протиправно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету наживи, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вчинення механічних дій власними руками схопив із вказаного місця знаходження чоловічу сумку «барсетку» із штучної шкіри чорного кольору (яка для потерпілого цінності не представляє) в якій знаходилися грошові кошти в сумі 4500 грн. купюрами номіналом 500 гривень в кількості 8 (вісім) банкнот та яку сховав під власну куртку.

Після чого, ОСОБА_3 , утримуючи при собі вищевказане чуже майно: чоловічу сумку «барсетку» із штучної шкіри чорного кольору та грошові кошти в сумі 4500 грн., з місця вчинення злочину зник, в подальшому розпорядився викраденим майном і грошима на власний розсуд, тим самим, своїми злочинними діями спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на вищевказану суму.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений погоджуючись з вищенаведеними обставинами, вину визнав, проте не може пояснити свою протиправну поведінку через свою легковажністю. Щиро розкаюється в скоєному. Просить суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_6 будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, проте надіслав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, просить суд призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Заслухавши думку учасників судового провадження, які визнали фактичні обставини злочину і не оспорюють, пересвідчившись в правильності розуміння учасниками судового провадження змісту фактичних обставин злочину, в добровільності їх позиції, роз`яснивши обмеження, щодо оскарження таких обставин, суд визнав у відповідності до ч. 3 ст.349 КПК України, недоцільним дослідження доказів на підтвердження фактичних обставин справи та обмежитись лише допитом обвинуваченого, дослідженням відомостей, що характеризують особу обвинуваченого. Окрім того це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації № 6 К. (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Відповідно до характерезуючих матеріалів обвинувачений посередньо характеризується по місцю проживання, скарг відносно нього не надходило, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Суд, оцінивши показання обвинуваченого ОСОБА_3 в сукупності з відомостями про предмет злочину, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту якого він правильно розуміє, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі його самовикриття.

Відповідно до вимог ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку і прийшов до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні.

До обставин, пом`якшуючих покарання ОСОБА_3 суд відносить його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчинення кримінального правопорушення, який згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого ОСОБА_3 який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Вчинив кримінальне правопорушення з корисливих мотивів, посередньо характеризується за місцем проживання. Обвинувачений є суб`єктом інкримінованому йому злочину, оскільки є осудною та повнолітньою особою.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

Суд, вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи також, що обвинувачений вину визнав, розкаявся, враховуючи також позицію потерпілого, який просить суворо не карати, з метою його перевиховання та упередження скоєння кримінальних правопорушень в подальшому, суд вважає, що виправлення обвинуваченого в даному випадку можливе без його ізоляції від суспільства із застосуванням ст.75

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України, а саме: чоловіча сумка-барсетка чорного кольору із штучної шкіри; паспорт ID громадянина України на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , номер НОМЕР_1 орган, що видав 1260 виданий 10.01.2020 року, грошові кошти в сумі 4000 гривень купюрами номіналом 500 грн.- 8 шт, які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 залишити в останнього; відеофайл записаний на оптичний диск білого кольору залишити в матеріалах справи.

Витрати за залучення експертів відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити від відбуття покарання ОСОБА_3 з іспитовим строком на 2 (два) роки, поклавши на нього обов`язки відповідно до п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України, та зобов`язати засудженого ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, а також не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази по справі, а саме: чоловіча сумка-барсетка чорного кольору із штучної шкіри; паспорт ID громадянина України на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , номер НОМЕР_1 орган, що видав 1260 виданий 10.01.2020 року, грошові кошти в сумі 4000 гривень купюрами номіналом 500 грн.- 8 шт, які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 залишити в останнього; відеофайл записаний на оптичний диск білого кольору залишити в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_1

З оригіналом згідно

Суддя: ОСОБА_1