ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД Єдиний унікальний номер справи: 954/1694/25 Головуюча у першій інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/501/25 Доповідач в апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 125 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0000055 від 22.07.2025 року за апеляційною скаргою першого заступник керівника Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 01 серпня 2025 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нововоскресенське, Нововоронцовського р-ну, Херсонської обл., громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не маючого судимості,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Згідно обвинувального акту ОСОБА_10 обвинувачувався в тому, що він, 21.07.2025 близько 16:00 години, знаходячись біля подвір`я домоволодіння по АДРЕСА_1 , переслідуючи мету завдання тілесних ушкоджень іншій особі, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в ході раптово виниклої сварки з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , умисно, кулаком правої руки наніс останньому один удар в область нижньої губи, в результаті чого спричинив потерпілому ОСОБА_11 тілесне ушкодження у вигляді забою (травматичного набряку, осадження слизової оболонки) нижньої губи, яке відповідно до висновку судово-медичної експертизи відноситься до легких тілесних ушкоджень

Таким чином, ОСОБА_10 , обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження.

Не погодившись вироком суду першої інстанції прокурор подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок стосовно ОСОБА_10 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована доводами про допущення судом першої інстанції істотного порушенням вимог КПК України.

Зокрема, апелянт зазначає про те, що суд першої інстанції в порушення вимог ст.370, 374 КПК України в мотивувальній частині вироку не зазначив формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, з наведенням фактичних обставин з усіма елементами складу кримінального правопорушення, що дало б можливість зіставити їх з визначеною правовою кваліфікацію за ч. 1 ст. 125 КК України, а лише виклав обвинувачення, яке було зазначено в обвинувальному акті, чим допустив істотне порушення вимог КПК України, що відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, захисника який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши та перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, вислухавши сторони в судових дебатах, які залишилися на попередніх позиціях, колегія судді приходить до наступного.

Обвинувачений був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, однак до суду не прибув, жодних заяв чи клопотань про обов`язкову участь або відкладення апеляційного розгляду до суду від нього не надходило.

Положення ст.2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 412 КПК України, підставою для скасування вироку є істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, тобто такі порушення, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Пунктом 2 частини 3 статті 374 КПК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 року, передбачено, що мотивувальна частина обвинувального вироку має містити насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів.

У цій частині вироку потрібно викласти весь обсяг обвинувачення, визнаного судом доведеним, а також обставини, які визначають ступінь винуватості кожного з обвинувачених, їх роль у вчиненні злочину, а після цього докази, покладені судом в обґрунтування своїх висновків.

Ухвалюючи вирок стосовно ОСОБА_10 суд першої інстанції не дотримався наведених вимог закону.

Правильне відображення фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків суду про доведеність винуватості особи, але й для реалізації права на захист. Адже фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого кримінального правопорушення, а юридичне формулювання це правова модель кримінального правопорушення, вказівка на кримінально-правову норму, порушення якої інкриміновано обвинуваченій особі.

Тому наведені у вироку фактичні дані в своїй сукупності мають давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного вироку, за результатами судового розгляду обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, суд дійшов висновку про доведеність його винуватості за цим обвинуваченням. При цьому, у мотивувальній частині обвинувального вироку суд зазначив обвинувачення, яке органом досудового розслідування в обвинувальному акті було висунуто ОСОБА_10 за ч. 1 ст.125 КК України, а не формулювання обвинувачення, яке встановлено та визнане судом доведеним, яке взагалі не викладено у вироку, чим допустив істотне порушення вимог ст. 374 КПК України, що фактично унеможливлює розуміння того, які обставини були встановлені саме судом за результатами розгляду кримінального провадження.

У зв`язку з відсутністю в мотивувальній частині вироку чіткого формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_10 не відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Апеляційний суд звертає увагу, що правова позиція щодо неприпустимості спрощення формулювання обвинувачення та відсутності у вироку формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним, неодноразово висловлювалась в рішеннях суду касаційної інстанції, зокрема: в постанові Верховного Суду від 01 березня 2018 року у справі №466/9158/14-к (провадження №51-645 км18), від 22.03.2018 у справі №521/ 11693/16, від 12.10.2023 у справі №717/1639//21, від 09.03.2023 у справі №606/2657/21, від 02.04.2024 у справі №343/1489/20, від 05.02.2024 у справі №396/10037/22.

Допущені судом першої інстанції порушення вимог ст. 370, 374 КПК Україна не можуть бути усунені шляхом зміни вироку апеляційним судом, оскільки відповідно до змісту мотивувальної частини оскарженого вироку суду першої інстанції, в ньому взагалі не зазначено, які обставини, зокрема, який обсяг обвинувачення було встановлено судом першої інстанції та визнано доведеним, за результатами судового розгляду.

Відсутність в оскаржуваному вироку формулювання обвинувачення, яке визнано судом доведеним, за результатами судового розгляду, є порушенням прав обвинуваченого на захист, які регламентовані ст.42 КПК України, що в силу положень ст.412 КПК України, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, яке перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, відповідно до приписів ст.409, 412 КПК України, а тому з урахування усіх порушень, зважаючи на що, оскаржуваний вирок підлягає скасуванню.

При цьому, апеляційний суд враховує положення ч. 1 ст.412 КПК України, відповідно до яких істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що є безумовною підставою для скасування вироку стосовно ОСОБА_10 та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Згідно положень п. 1 ч. 1 ст.415 КПК України суд апеляційною інстанції скасовує вирок і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені п.п. 2, 3, 4, 5, 6, 7 ч.2 ст.412 КПК України.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне застосовувати загальні засади кримінального провадження, а саме верховенство права.

Відповідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і застосовується цей принцип з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При цьому апеляційний суд також виходить з положень ч.1 ст.9 КПК України, відповідно до яких, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду кримінального провадження повинен дотримуватися законності.

Водночас, у відповідності до положень ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Тобто, значення загальних засад кримінального провадження, як норм вищого ступеня нормативності, є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.

Отже, судом першої інстанції при розгляді справи були порушені загальні засади кримінального провадження, а саме законність, тому вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_10 належить скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Зважаючи на вкладене апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, а вирок суду першої інстанції скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Херсонської обласної прокуратури задовольнити.

Вирок Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 01 серпня 2025 року стосовно ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 125 КК України скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження № 0000055 від 22.07.2025 року стосовно ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України в Нововоронцовському районному суді Херсонської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14