Провадження № 1-кс/201/4849/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Соборного районного суду міста Дніпра у м. Дніпрі скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах потерпілої ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області від 24.09.2025 року про закриття кримінального провадження №0000225 від 21.06.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Соборного районного суду міста Дніпра зі скаргою на постанову слідчого СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області від 24.09.2025 року про закриття кримінального провадження №0000225 від 21.06.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, у якій просить: скасувати постанову слідчої СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 24.09.2025 року про закриття кримінального провадження за №0000225 від 21.06.2025 року щодо ОСОБА_4 та направити матеріали прокурору для продовження досудового розслідування.

В обґрунтування поданої скарги представник зазначає, що 05.06.2025 р. заявником ОСОБА_4 було подано особисто до Соборного відділу поліції в Дніпропетровської області заяву про вчинення відносно неї 04.06.25 року біля 21 години у АДРЕСА_1 кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України в порядку ст.214 КПК України. До заяви додано висновки спеціаліста (СМЕ) по отриманих наявних тілесних ушкодженнях, які є ще не остаточними за ступеню тяжкості, однак 24.09.2025 року слідча СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровської області ОСОБА_5 своєю постановою кримінальне провадження за №0000225 від 21.06.2025 року закрила, що представник вважає незаконним.

Скаржник, його представник у судове засідання не з`явилися, адвокат ОСОБА_3 надав до суду заяву, якою просив розглянути скаргу без його участі та задовольнити, у зв`язку із чим, враховуючи положення ч. 6 ст. 9 КПК України, суд вважає за необхідне застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст. 28 КПК України та розглянути дану скаргу без участі скаржника та його представника з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки.

Представник СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ст. 107 КПК України повне фіксування кримінального провадження за допомогою технічного засобу не здійснювалося.

Слідчий суддя, дослідивши скаргу та додані до неї документи, приходить до такого висновку.

Завданнями кримінального провадження, відповідно до ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На підставі ч. 2 ст. 9 КПК України керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження №0000225 від 21.06.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Постановою слідчого СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 24.09.2025 року кримінальне провадження №0000225 від 21.06.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Мотивуючи свою постанову слідчий зазначив, що 20.06.2025 до відділу поліції № 2 Дніпровського РУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області надійшла ухвала Соборного районного суду міста Дніпра щодо внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що 04.06.2025, приблизно о 21 годині 00 хвилин невстановлена особа, перебуваючи за адресою: м. Дніпро, пр. Героїв, біля будинку № 50 завдала заявниці тілесних ушкоджень. (ЄО 25839 від 20.06.2025). 21.06.2022 року за даним фактом сектором дізнання СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області внесено відомості до ЄРДР за ознаками ч. 1 ст. 125 КК України. Згідно висновку спеціаліста у ОСОБА_4 , були встановлені тілесні ушкодження середньої тяжкості. 23.07.2025 в кримінальному провадженні було винесено постанову про перекваліфікації з ч.1 ст.125 КК України на ч.1 ст.122 КК України та матеріали направлені СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області. Об`єктом злочину є здоров`я особи. Об`єктивну його сторону характеризують: 1) діяння (дія або бездіяльність); 2) наслідки у вигляді середньої тяжкості тілесного ушкодження; 3) причинний зв`язок між зазначеними діянням та наслідками. Як випливає з ч. 1 ст. 122, умисним середньої тяжкості тілесним ушкодженням визнається умисне тілесне ушкодження, яке: 1) не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121, але при цьому 2) є таким, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину. Злочин вважається закінченим з моменту настання вказаних у ч. 1 ст. 122 наслідків. Тривалим слід вважати розлад здоров`я строком понад 3 тижні (більш як 21 день), Під стійкою втратою працездатності менш як на одну третину розуміється втрата загальної працездатності від 10% до 33% включно. Стійка втрата працездатності на одну третину працездатності або більше є ознакою тяжкого тілесного ушкодження і її спричинення в результаті умисного тілесного ушкодження слід кваліфікувати за ст. 121. Втрата загальної працездатності до 10% визнається незначною стійкою втратою працездатності і є ознакою умисного легкого тілесного ушкодження, відповідальність за яке встановлено ч. 2 ст. 125. Відсоток втрати працездатності визначається судово- медичною експертизою. Суб`єктом злочину є осудна особа, яка досягла 14-річного віку. Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим або непрямим умислом. Найчастіше умисел має н сконкретизований характер. Якщо умисел винного був спрямований на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, а результатом його дій стало заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень, вчинене слід визнавати замахом на заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження і кваліфікувати за відповідними частинами ст. ст. 15 і 121. Мотив цього діяння не містить значення для його кваліфікації. В ході проведення досудового розслідування було допитано потерпілу ОСОБА_4 , яка в свої показах вказала щодо факту нанесення тілесних ушкоджень відносно неї з боку гр. ОСОБА_6 , про те встановити чи дійсно обставини, що відбувалися були саме таким чином як вказала потерпіла не вдалося встановити. Свідки які могли б підтвердити даний факт та які б не були заінтересовані встановлені не були.

Згідно положень п.4 ч.1 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження. У відповідності до ч.2 ст.91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. При цьому, положеннями ст.92 КПК України регламентовано, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим, прокурором всіх зібраних та перевірених доказів (ст. ст. 2, 284 КПК України).

Постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Проте, з мотивувальної частини постанови вбачається, що поза увагою слідчого залишилася відсутність оцінки щодо можливості встановлення осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення, а також аналіз проведеного досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Суд приходить до висновку про недотримання слідчим вимог ст.110 КПК України при ухваленні постанови від 24.09.2025 року, що є порушенням змісту та форми загальних засад кримінального провадження, визначених ст. 7 КПК України.

Крім того, згідно ч.2 ст.8 та ч.5 ст.9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальному процесуальному законодавстві України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Такі приписи процесуального закону узгоджуються із Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», якою зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Практика Європейського Суду з Прав Людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі, «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

В рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (див. рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (див. рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява №42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява №21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява №42310/04, параграф 150).

Крім того, статтею 284 КПК України визначено вичерпний перелік підстав закриття кримінального провадження, згідно якої кримінальне провадження закривається в разі, якщо, зокрема, встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Так, неповнота досудового розслідування полягає в тому, що слідчим не перевірені доказами і не спростовані фактичні обставини, викладені в заяві скаржника, не в повному обсязі проведені слідчі дії.

Отже, на думку слідчого судді, в ході досудового розслідування слідчим допущена істотна неповнота, усунення якої потребує застосовування всіх передбачених законом заходів для забезпечення ефективності досудового розслідування і виконання слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, спрямованих на збирання та перевірку доказів, а слідчим без дослідження всіх обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення, передчасно було прийнято рішення про закриття кримінального провадження з підстав відсутності складу кримінального правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що прийнята постанова є передчасною і такою, що винесена без дотримання вимог ст.ст. 9,91-94,110,284 КПК України, а досудове розслідування, що проведене слідчим не було ретельним, безстороннім і сумлінним.

При цьому, слідчий суддя, виходячи з ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому щодо проведення конкретних слідчих дій, адже слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльність, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних дізнанням доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України). Однак, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

При здійсненні відновленого досудового розслідування цього провадження органу досудового розслідування необхідно перевірити викладені заявником обставини, виконати необхідні дії і в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення відносно подальшого провадження у даному провадженні, яке має бути належним чином вмотивованим з всебічним, повним аналізом доводів викладених представником скаржника.

Тому, вимога представника щодо скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження, підлягає задоволенню.

Одночасно представник просить направити матеріали прокурору для продовження досудового розслідування.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Відтак, вказана вище вимога задоволенню не підлягає, оскільки не ґрунтується на положеннях КПК України в межах розгляду скарги в порядку ст.303 КПК України.

Згідно вимог 18) ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись п. 18) ч.1 ст. 3, ст.ст.2,7,110, 117,284, 303, 306, 307, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах потерпілої ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області від 24.09.2025 року про закриття кримінального провадження №0000225 від 21.06.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, задовольнити частково.

Постанову слідчого СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 24.09.2025 року про закриття кримінального провадження №0000225 від 21.06.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, скасувати.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1