ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/424/25 Справа № 705/6676/24 Категорія: ст. 182 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючоїОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря учасники справи: прокурор підозрювана захисник ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Уманської окружної прокуратури на ухвалу слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19 серпня 2025 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Умань, Черкаської області, неодруженої, на утриманні осіб не має, пенсіонерка, інвалід ІІ групи, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 204 КК України,

в с т а н о в и в:

Начальник відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СВ Уманського РУП Головного управління національної поліції в Черкаській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив застосувати до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 грн. та покласти на неї обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19 серпня 2025 року в задоволенні клопотання відмовлено.

Застосовано відносно підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків:

прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;

не відлучатися за межі м. Умань Черкаської області без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

здати на зберігання до уповноважених органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання щодо ОСОБА_7 становить 60 днів та закінчується 17 жовтня 2025 року.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що забезпечення виконання підозрюваною процесуальних обов`язків та запобігання ризикам може бути досягнуто шляхом застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор Уманської окружної прокуратури подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19.08.2025 року про відмову у задоволенні клопотання та застосування до підозрюваної запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання скасувати з підстав невідповідності висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження.

Постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді застави на строк досудового розслідування, тобто до 15.10.2025 року в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн., з покладенням на неї обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Зазначає, що ОСОБА_7 підозрюється в тому, що стала співучасником групи з 11-ти осіб, які з жовтня 2023 року до грудня 2024 року організовували та забезпечували функціонування в м. Умань п`яти торгівельних точок, в яких збувались незаконно виготовлені алкогольні напої і тютюнові вироби, в тому числі з підробленими марками акцизного податку. Відтак, інкримінована ОСОБА_7 протиправна діяльність тривала більше року і здійснювалась майже відкрито, що вказує на неприховану зневагу до вимог закону, підвищену та виняткову суспільну небезпечність як самої особи ОСОБА_7 так і інкримінованих їй діянь.

Судом не в повній мірі враховано всю сукупність наявних щодо ОСОБА_7 ризиків та їх вагомість, виняткову суспільну небезпечність інкримінованих їй діянь, належно не виконано, передбачений нормами КПК, обов`язок оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, міцність її соціальних зв`язків тощо. Не вмотивовано належним чином висновки про відсутність підстав для застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді застави, не оцінено обставини. на які посилалися слідчий та прокурор та додані до клопотання документи у їх сукупності з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оскаржувана ухвала не обґрунтована та не вмотивована, оскільки в ній відсутня будь-яка оцінка доказів наданих стороною обвинувачення, так і стороною захисту, не наведено мотивів як для відмови в застосування запобіжного заходу у вигляді застави, так і для рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Крім того, в ухвалі не зазначено, які із заявлених у клопотанні ризиків визнано судом доведеними, а які ні. Слідчим суддею, шляхом цитування норм КПК України, наведено загальний перелік обставин, що підлягають врахуванню судом при вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу, однак, не вказано жодної конкретної обставини, яка встановлена судом чи спростована під час судового засідання і взята або ж не взята судом до уваги.

Приймаючи рішення за результатами розгляду клопотання слідчого, слідчий суддя не в повній мірі врахував наявні обставини, чим допустив невідповідність висновків фактичним обставинам кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положенням Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу передбачені ст. 178 КПК України.

Відповідно до положень зазначеної норми, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

На думку колегії суддів зазначених вимог слідчий суддя не повністю дотримався.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділенням Уманського РУП ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 00000041 від 19.05.2024 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 204 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_10 , діючи умисно та за попередньою змовою з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , з невстановленого досудовим розслідуванням часу, але не пізніше жовтня 2023 року, перебуваючи в м. Умань Черкаської області, шляхом усних домовленостей організували діяльність по незаконному придбанню з метою збуту, зберігання з цією метою, транспортування з метою збуту та збут незаконно виготовлених тютюнових виробів та алкогольних напоїв, за наступних обставин.

У подальшому ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , діючи умисно з корисливих мотивів та за попередньою змовою з всіма співучасниками, зберігали незаконно виготовлені тютюнові вироби та алкогольні напої у місцях їх безпосередньої реалізації у кіосках та збували їх населенню у невизначеній досудовим розслідуванням кількості та асортименті за встановленими ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 цінами, до часу припинення їх незаконної діяльності за результатами проведених 04.12.2024 року обшуків.

15.08.2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у причетності до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених

ч. 2 ст. 199 КК України - незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні, з метою використання при продажу товарів, підроблених марок акцизного податку, вчиненому за попередньою змовою групою осіб;

ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 204 КК України незаконному придбанні з метою збуту, зберіганні з цією ж метою, транспортуванні з метою збуту, а також збуті незаконно виготовлених алкогольних напої та тютюнових виробів, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність у кримінальному провадженні достатньої сукупності доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 204 КК України.

Крім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, підозрювана має можливість виїзду до іншого регіону України, а тому існує обґрунтований ризик, що підозрювана з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що вказує на ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

ОСОБА_7 маючи широке коло зв`язків, має реальну можливість як самостійно, так і через інших осіб, незаконно впливати на співучасників кримінального правопорушення, з метою примусу останніх до відмови від давання показань чи їх зміни, а також вчинити вплив на свідків в даному кримінальному провадженні, з частиною яких є особисто знайома, з метою схилення їх до дачі неправдивих показань з метою уникнення покарання підозрюваними, що вказує на ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також доведений ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, так як ОСОБА_7 підозрюється в тому, що вона, усвідомлюючи протиправність своїх дій, обрала способом здійснення своїх злочинних намірів незаконне отримання прибутку, як результат протиправного зайняття діяльністю пов`язаною із незаконним збутом підакцизних товарів та організації і функціонування торгівельних точок з цією ж метою, від чого особисто незаконно збагачувалась, а тому має можливість продовжити таку незаконну діяльність.

Звертаючись до суду з клопотанням слідчий просив застосувати до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 грн. та покласти на неї обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті183 цього Кодексу.

Тому, зважаючи на вищевикладене, висновок слідчого судді про те, що для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК достатньо застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання є помилковим.

Колегія суддів вважає, що при застосуванні до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання є порушення вимог ч. 8 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 194 КПК України до підозрюваного, обвинуваченого у вчиненні злочину, за який передбачено основне покарання у виді штрафу понад три тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, може бути застосовано запобіжний захід лише у вигляді застави або тримання під вартою у випадку та в порядку, передбачених цією главою.

ОСОБА_7 підозрюється, зокрема, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 204 КК України. Санкцією ч. 1 ст. 204 КК України передбачено основне покарання у вигляді штрафу від п`яти тисяч до десяти тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

На думку колегії суддів, саме запобіжний захід у вигляді застави є пропорційним меті забезпечення кримінального провадження та, за обставин даного кримінального провадження, є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_7 та запобіганню встановленим ризикам.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Положення КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують суд на наступні критерії, які слід врахувати під час визначення розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; дані про особу підозрюваного; встановлені ризики, відповідно до ст. 177 КПК України; «професійне середовище» підозрюваного; помірність обраного розміру застави та можливість її внесення, а також за певних обставин розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникало бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню обставин у кримінальному провадженні.

Відтак безумовно, сума застави, що застосовується в даному випадку до підозрюваної ОСОБА_7 повинна бути такою, щоб, з одного боку, загроза її втрати утримувала підозрювану від намірів та спроб порушити покладені на неї обов`язки, а з іншого не була завідомо непомірною для підозрюваної, що призведе до неможливості виконання застави.

Як вбачається з клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий просить застосувати стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 242240,00 грн. Саме такий розмір застави слідчий вважає помірним для підозрюваної.

Разом з тим, з наданих суду матеріалів вбачається, що підозрювана ОСОБА_7 є особою непрацевлаштованою, пенсіонерка, має інвалідність ІІ групи, джерелом її офіційного доходу є пенсійні виплати. В матеріалах справи відсутні докази майнового стану підозрюваної, чи інших доходів.

Зважаючи на викладені обставини, колегія суддів вважає що застава в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб зможе забезпечити виконання ОСОБА_7 , покладених на неї обов`язків. Разом з тим, підстав визначати розмір застави в сумі 242240,00 грн., колегія суддів не вбачає, оскільки такий розмір застави є завідомо непомірним для підозрюваної та не зможе забезпечити дієвості самого запобіжного заходу, як такого, в тому числі з урахуванням наявності клопотання саме про застосування запобіжного заходу у вигляді застави.

Крім того, з урахуванням наведених вище обставин, колегія суддів приходить до висновку, що для забезпечення належної процесуальної поведінки на ОСОБА_7 необхідно покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК, перелік яких наведено у клопотанні слідчого, оскільки прокурором доведено необхідність покладення таких обов`язків з огляду на встановлені колегією суддів ризики, передбачені ст. 177 КПК.

Згідно вимог ст. 182 КПК України та параграфу 1 глави 18 КПК України не передбачено строку дії застави як запобіжного заходу.

З моменту внесення застави на підозрюваного покладаються обов`язки визначені ухвалою слідчого судді строком на два місяці та не продовження цих обов`язків не тягне за собою припинення дії запобіжного заходу у вигляді застави.

Закінчення строку дії покладених на підозрюваного слідчим суддею обов`язків не припиняє дію основного запобіжного заходу (яким в даному випадку є застава) і не являється підставою або умовою повернення визначеної в ухвалі про застосування запобіжного заходу і внесеної застави.

Зважаючи на викладене, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а оскаржувана ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з ухвалення нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого та застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 182, 194, 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Уманської окружної прокуратури задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19 серпня 2025 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів доходів для працездатних осіб, що становить 60560,00 грн., яку підозрювана або інша фізична чи юридична особа може сплатити на депозитний рахунок Черкаського апеляційного суду (зазначений на офіційному сайті Черкаського апеляційного суду), та надати документи, що підтверджують сплату застави прокурору та суду.

Покласти на підозрювану ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, строком на 2 (два) місяці, до 10 листопада 2025 року:

прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;

не відлучатися за межі м. Умань Черкаської області без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

здати на зберігання до уповноважених органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Роз`яснити, що підозрюваній, не пізніше п`яти днів, з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави, зобов`язана внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, або прокурору. З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави, у тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, підозрюваний, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, прокурора.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: