Справа № 536/2268/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Кременчуці матеріали кримінального провадження № 0000156 від 24.09.2025 року, які надійшли з Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області з обвинувальним актом за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Кременчук, Полтавської області, українки, ФОП « ОСОБА_4 », з вищою освітою, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої -

ВСТАНОВИВ:

24.10.2019 року, ОСОБА_4 реалізувала своє право на отримання у власність земельної ділянки за цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) шляхом звернення з відповідними документами до Кременчуцької міської ради, Кременчуцького району, Полтавської області. Внаслідок вчинення реєстраційних дій, 08.11.2019 року за останньою зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером № :06:001:1071 площею 0,0588 га. з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться на землях міської ради м. Кременчук, Полтавської області.

Конституцією України (статті 13,14) визначено, що земля є об`єктом права власності, Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 78 Земельного кодексу України право власності на землю набувається га реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля І Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Статтею 80 Земельного кодексу України встановлено, що самостійними суб`єктами права власності на землю є, зокрема, держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, на землі державної власності.

Згідно зі статями 83, 84 Земельного кодексу України комунальною власністю є землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, в державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Згідно із ч. 1 ст. 116 Земельною кодексу України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ч. 3 ст. 116 Земельного кодексу України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання, що визначено ч. 4 ст. 116 Земельного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)- не більше 0,25 гектарів.

Таким чином, ОСОБА_4 використала своє право на безоплатну передачу їй земельної ділянки із земель державної або комунальної власності в розмірі не більше 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яке закріплене пунктом «г» ч. 1 ст.121 Земельного кодексу України, про що їй було достовірно відомо.

В подальшому ОСОБА_4 15.09.2021 року звернулася до приватного нотаріуса ОСОБА_5 для надання довіреності ОСОБА_6 строком на три роки для представлення її інтересів з питань отримання земельної ділянки будь-якого цільового призначення в с. Ялинці Кременчуцького району Полтавської області та оформлення документів, право подавати заяви від імені ОСОБА_4 .

10.12.2021 року ОСОБА_6 на підставі довіреності, діючи виключно в інтересах ОСОБА_4 звернувся до Піщанської сільської ради з письмовою заявою про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1965 га кадастровий номер :01:002:0260, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , з метою подальшого отримання безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель , і споруд (присадибна ділянка), до якої вніс дані котрі повідомила ОСОБА_4 щодо невикористання нею свого права на безоплатну приватизацію земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що не відповідало дійсності.

Рішенням 13 сесії 8 скликання Піщанської сільської ради від 22 грудня 2021 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо відведення ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,1965 га кадастровий номер :01:002:0260, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 та передано їй безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

На підставі зазначеного рішення, ОСОБА_6 не усвідомлюючи те , що ОСОБА_4 надала йому недостовірні відомості та, що вона вже фактично використала своє право на безоплатну передачу їй земельної ділянки із земель комунальної власності в розмірі 0,1965 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), закріплене пунктом «г» ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України, діючи в інтересах довірителя, що мав умисел спрямований на заволодіння шляхом обману земельною ділянкою комунальної форми власності, ОСОБА_6 звернувся до виконавчого комітету Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області із приводу реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0260 за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на користь ОСОБА_4 .

У подальшому на підставі рішення державного реєстратора виконавчого комітету Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 24.01.2022 року зареєстровано право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,1965 га, кадастровий номер :01:002:0260, що розташована за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, с. Ялинці, вул. Молодіжна, 2-В, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Держаному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Таким чином, внаслідок умисних злочинних дій, ОСОБА_4 24.01.2022 незаконно повторно безоплатно за рахунок земель комунальної власності; отримала у власність земельну ділянку площею 0,1965 га кадастровий номер :01:002:0260, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , вартість якої, згідно висновку експерта від 23.07.2025 №СЕ - 108/07 - 25 - становить 109 670,00 гривень, спричинивши Піщанській територіальній громаді Кременчуцького району Полтавської області майнової шкоди на вказану суму.

Обвинувачена у підготовчому судовому засіданні заявила клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження, оскільки строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення закінчився 20.01.2025 року.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні не заперечував, щодо задоволення клопотання та закриття кримінального провадження.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною 4 ст. 286 КПК України визначено що, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

У відповідності до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 190 КК України, яке згідно обвинувального акту вчинене 24.01.2022 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 12 КК України, залежно від ступеня тяжкості, кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Згідно санкції ч. 1 ст. 190 КК України та з урахуванням вимог ч. 1 ст. 12 КК України вказаний злочин, належить до кримінальних проступків.

З вимог ч.ч. 1,2 ст. 44 КК України вбачається, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до вимог ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Таким чином, зі змісту ст. 49 КК України вбачається, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою кримінального правопорушення; 2) з дня вчинення кримінального правопорушення і до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового розслідування або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК строків не вчинила нового злочину.

Враховуючи, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, було вчинено обвинуваченою 24.01.2022 року, трирічний строк притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинення вказаного правопорушення сплинув 24.01.2025 року, обмежень, встановлених ч. 5 ст. 49 КК України у даному кримінальному провадженні немає, що у своїй сукупності, із зазначеним вище, свідчить про наявність підстав для звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, на підставі п. 2 ч.1 ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження.

Відповідно до частини 1 статті 129 КПК суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. Прийняття рішення про закриття провадження в частині цивільного позову КПК не передбачено. Разом із тим частина 3 згаданої статті у певних випадках надає суду право залишити позов без розгляду.

Враховуючи, що обвинувачена звільняється від кримінальної відповідальності за спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення необхідно залишити без розгляду, що за змістом ч. 7 ст. 128 КПК України не перешкоджає пред`явленню позову в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 284, 285, 286, 288, 315, 369-372 КПК України, ст. ст. 4, 12, 44, 49, ч. 1 ст. 190 КК України, суд,

УХВАЛИВ:

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачену у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК Українивід кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України- закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності, відповідно ст. 49 КК України.

Цивільний позов прокурора Кременчуцької окружної прокуратури в інтересах держави, в особі Піщанської сільської територіальної громади Кременчуцького району Полтавської області до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок отримання земельної ділянки шахрайським шляхом залишити без розгляду.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області на протязі 7 днів з дня її проголошення.

СуддяОСОБА_1