Справа № 215/9341/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2025 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0019383 від 26.09.2025,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

ВСТАНОВИВ:

08.12.2025 до суду з Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону надійшов обвинувальний акт щодо обвинуваченого ОСОБА_3 ..

Ухвалою від 09.12.2025 вказаний обвинувальний акт призначений до розгляду у підготовче судове засідання.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження застосування обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Дане клопотання обґрунтовується тим, що на даний час продовжують існувати ризики, які були підставою для обрання йому саме такого запобіжного заходу, зокрема, що обвинувачений, перебуваючи на волі може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. Інші більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти ризикам, які передбачені ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 , позицію якого підтримав його захисник ОСОБА_5 , заперечували проти клопотання прокурора, просили відмовити у його задоволенні. Зокрема, обвинувачений послався на належне виконання ним обов`язків щодо явки до органів досудового розслідування і наявність постійного місця проживання та не притягнення до кримінальної відповідальності раніше. Захисник просив застосувати до обвинуваченого запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме у вигляді домашнього арешту, зазначивши, що заявлені прокурором ризики не знайшли свого підтвердження.

Суд, вислухавши клопотання прокурора, з`ясувавши думку обвинуваченого та його захисника, приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою продовжити, змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з даними реєстру матеріалів досудового розслідування, доданих до обвинувального акту, 16.10.2025 обвинуваченому ОСОБА_3 слідчим суддею Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 13.12.2025.

Частиною 4 ст. 176 КПК України передбачено, що запобіжні заходи під час судового провадження застосовуються судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначеним у п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При розгляді клопотання прокурора суд бере до уваги те, що на даний час органами досудового розслідування ОСОБА_3 висунута обґрунтована підозра (обвинувачення).

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд вважає ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Оцінюючи ризик переховування ОСОБА_3 з позиції практики Європейського суду з прав людини, слід зазначити, що вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він офіційно не працевлаштований, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, тобто не має стійких соціальних зв`язків, а санкція статті кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, тому він, усвідомлюючи невідворотність покарання, яке пов`язане із позбавленням волі за вчинення вказаного кримінального правопорушення, зможе ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення, а тому відповідний ризик є обґрунтованим.

Актуальним суд вважає ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, згідно з яким ОСОБА_3 може впливати на свідків у даній справі, які не допитані судом, схиливши їх до зміни наданих показів або відмови від них під час судового розгляду; і вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи те, що згідно з пред`явленим йому обвинуваченням, він вчинив тяжкий злочин в умовах воєнного стану, тому може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, в якому йому пред`явлено обвинувачення.

Таким чином, у підготовчому судовому засіданні достеменно встановлено, що є обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений під важкістю відповідальності може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом впливу на свідків, а відтак прокурором доведена наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Обвинувачений відповідно до п. 5 ч. 2 ст.183 КПК України відноситься до осіб, до яких може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурором було доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, у тому числі домашній арешт, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити виконання покладених на обвинуваченого обов`язків і дотримання останнім належної процесуальної поведінки, у зв`язку з чим є достатні підстави для продовження такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Положеннями ч. 4 ст. 183 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Тому, за результатами розгляду клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до вимог ст. 183 КПК України, суд вважає за доцільне, з урахуванням усіх обставин справи та особи обвинуваченого, не визначати йому розмір застави.

Обставини, що слугували підставою застосування обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінилися, інших обставин, які давали б підстави до зміни чи скасування запобіжного заходу, судом не встановлено.

Отже, суд виходячи з тих обставин, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 має високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, приходить до висновку про обґрунтованість клопотання прокурора щодо продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і зазначає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, зокрема домашнього арешту, про який просить сторона захисту, не здатне забезпечити уникнення вищевказаних ризиків.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 197, 199, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Продовжити застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Криворізькій установі виконання покарань (№3)» на час розгляду справи у суді, але не більше ніж на 60 (шістдесят) днів, тобто по 09 лютого 2026 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення.

Суддя