Провадження №1-кс/751/4/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2026 року місто Чернігів

Слідчий суддя Новозаводського районного суду міста Чернігова

ОСОБА_1 ,

розглянувши клопотання (скаргу) ОСОБА_2 в порядку ст. 206 КПК України про незаконне затримання та позбавлення свободи її чоловіка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

25 грудня 2025 року до Новозаводського районного суду міста Чернігова надійшло клопотання (скарга) ОСОБА_2 в порядку ст. 206 КПК України, у якому вона просить постановити ухвалу, якою негайно звільнити позбавленого свободи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У зазначеному клопотанні (скарзі) ОСОБА_2 зазначає, що

24 грудня 2025 року о 08 годині 00 хвилин їй зателефонував її чоловік ОСОБА_3 і повідомив, що вранці його зупинили працівники поліції і доставили до адміністративного приміщення за адресою:

АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 їй також повідомив, що залишити вказане приміщення він не може, оскільки вихід з будівлі замкнений, залишити територію йому не дають озброєні люди у військовій формі, як він зрозумів це представники територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Слідчий суддя з метою встановлення місця перебування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та підстав його затримання 25, 26 та 29 грудня надсилав відповідні запити до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, Чернігівського районного управління поліції ГУНП України в Чернігівській області, Управління патрульної поліції в Чернігівській області, ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також до відома було постановлено Чернігівську обласну прокуратуру та П`ятий слідчий відділ (з дислокацією у місті Чернігові) Територіального управління ДБР, розташованого в місті Києві.

Згідно відповіді тво начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 від 01 січня 2026 року № 10/8, яка надійшла до слідчого судді 02 січня 2026 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 24 грудня 2025 року був доставлений представниками Національної поліції України до Чернігівського обласного центру мобілізації як особа, що є порушником правил військового обліку, а саме

абз. 8 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки він не з`явився за викликом згідно повістки

№ 1896385 на прибуття 23 січня 2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення облікових даних, чим ОСОБА_3 вичинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

У зв`язку з неявкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 скеровано відповідне звернення до органів Національної поліції від

02 лютого 2025 року № Е1297113 з метою розшуку і доставки

ОСОБА_3 .

Після з`ясування вказаних обставин, ОСОБА_3 був направлений для проходження позаштатної військово-лікарської комісії на базі КНП «Чернігівська міська лікарня № 3» ЧМР при ЧОМЦ, за результатами якої був визнаний придатним до військової служби.

У подальшому ОСОБА_3 був призваний на військову службу по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_5 та направлений до військової частини НОМЕР_1 .

Станом на 01 січня 2026 року ОСОБА_3 в приміщенні Чернігівського обласного центру мобілізації та в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 не перебуває.

Слідчий суддя, дослідивши скаргу та додані до неї документи, дійшов до такого висновку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 29 Конституції України гарантовано кожному право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод гарантовано право на справедливий суд, який полягає насамперед, у тому, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати кримінальне провадження щодо конкретного кримінального правопорушення. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна кримінальна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим, як того вимагають ст. 7 Загальної декларації прав людини та ч. 1 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Згідно з положеннями п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на розгляд судом, встановленим законом, а відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

За допомогою правил про підсудність забезпечується також рівність всіх громадян перед законом і судом (ст. 24 Конституції України та ст. 10 КПК України). Будучи одним з проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.

Важливість суворого дотримання правил про підсудність доводиться і практикою Європейського суду з прав людини. Зокрема, як порушення вимог п. 1 ст. 6 Конвенції Європейського суду з прав людини розглядає порушення правил територіальної підсудності внаслідок передання справи з одного суду до іншого без належного законного обґрунтування, незважаючи на наявність чітких підстав зміни територіальної підсудності, встановлених у КПК України (рішення ЄСПЛ у справі «Фельдман проти України»).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Виходячи з аналізу положень КПК України щодо загальної територіальної підсудності, приходжу до висновку про те, що дане клопотання (скарга) не підлягає розгляду в Новозаводському районному суді міста Чернігова, так як місце розташування ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), знаходяться за межами територіальної юрисдикції Новозаводського районного суду міста Чернігова.

За таких обставин, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання (скаргу) ОСОБА_2 повернути, при цьому роз`яснити скаржниці, що це не позбавляє її права звернення до місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із аналогічним клопотанням (скаргою).

Враховуючи викладене, керуючись статтями 32, 206, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання (скаргу) ОСОБА_2 в порядку ст. 206 КПК України про незаконне затримання та позбавлення свободи її чоловіка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повернути заявниці.

Роз`яснити, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1