КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 3-зв/824/3/2026 Доповідач в суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді ОСОБА_2 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_4 про відвід судді Київського апеляційного суду ОСОБА_5 від розгляду справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 жовтня 2025 року щодо притягнення :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання (перебування) - АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 жовтня 2025 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_6 за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ТОВ «КС Логистика» - ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу 06 листопада 2025 року.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу 06 листопада 2025 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 листопада 2025 року для розгляду апеляційних скарг у справі визначено суддю доповідача- ОСОБА_5 .

19 грудня 2025 року ОСОБА_4 подав до Київського апеляційного суду заяву про відвід судді Київського апеляційного суду ОСОБА_5 від розгляду справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 жовтня 2025 року.

Вказану заяву мотивовано тим, що його представником ОСОБА_7 у судовому засіданні 28 листопада 2025 року було заявлено клопотання про виклик судових експертів Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. Такі експерти виконували комплексну судову фототехнічну та інженерно-транспортну експертизу та склали висновок № КСЕ-19/111-25/43043 від 08 серпня 2025 року, який на думку заявника, має істотне значення для встановлення фактичних обставин справи.

Проте, вищевказане клопотання не було розглянуто суддею Київського апеляційного суду ОСОБА_5 .

Крім того, вказує, що в судовому засіданні 28 листопада 2025 року суддя ОСОБА_5 розпочала дослідження висновку № КСЕ-19/111-25/43043 від 08 серпня 2025 року. При цьому, суддею було вказано на відсутність розрахунку, тобто одного з аркушів документу.

Заявник вважає таке твердження сумнівним та необґрунтованим, оскільки експертний висновок № КСЕ-19/111-25/43043 від 08 серпня 2025 року складається з 24 аркушів, кожен з яких належним чином пронумерований без ознак втрати або порушення його цілісності.

Враховуючи вказане, ОСОБА_4 просить відвести суддю ОСОБА_5 від розгляду справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 жовтня 2025 року щодо притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 грудня 2025 року розгляд питання про відвід судді ОСОБА_5 призначено судді-доповідачу ОСОБА_2 .

В судове засідання апеляційного суду особа, яка подала заяву про відвід ОСОБА_4 , особа, яка притягується до адміністративної відповідальності та його представник не з`явилися, про день та час розгляду справи судом повідомлені у встановленому порядку, а тому суд вважає можливим розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи заяви, суд дійшов таких висновків.

Положеннями ч. 2 ст. 7 КУпАП передбачено, що провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено порядку розгляду заяви про відвід (самовідвід).

Разом з тим, згідно пункту 4 рішення Ради суддів України №34 від 08 червня 2017 року судам роз`яснено, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративне правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності судді, неупередженості та безсторонності може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду у постанові від 08 червня 2022 року у справі №2-591/11, необхідність інституту аналогії (аналогії закону та аналогії права) полягає в тому, що закон призначений для його застосування в невизначеному майбутньому, але законодавець, встановлюючи регулювання, не може охопити всі життєві ситуації, які можуть виникнути. Суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли, на переконання суду, певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні. Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права. Відсутність у процесуальних кодексах положень про аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії.

Згідно із ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» ратифіковано вказану Конвенцію.

Порядок реалізації Конвенції та рішень ЄСПЛ визначено Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Відповідно до ч. 1 ст. 17 даного Закону, суди при розгляді справ застосовують Конвенцію і практику ЄСПЛ як джерело права. Як встановлено рішенням ЄСПЛ у справі «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року, провадження у справах про адміністративні правопорушення вважається кримінальними у розумінні Конвенції. У справі «Надточій проти України» ЄСПЛ зазначив, що Уряд України визнав кримінально-правовий характер КУпАП.

Унаслідок цього, відповідно до усталеної судової практики, яка ґрунтується на системному аналізі міжнародних актів з урахуванням рішень Конституційного Суду України, найбільш близьким до адміністративно-деліктних правовідносин є кримінальне процесуальне законодавство, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 16 лютого 2021 року у справі №263/10894/2020.

Підстави відводу (самовідводу) судді в кримінальному процесі визначені ст. ст. 75, 76 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КПК України суддя, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Отже, законом визначено вичерпний перелік підстав для відводу судді.

Зі змісту заяви про відвід встановлено, ОСОБА_4 посилається на інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості судді ОСОБА_5 .

Для задоволення заяви про відвід з наведених заявником підстав, на думку суду, необхідно доведення існування обставин, які об`єктивно можуть вказувати на реальну можливу упередженість, оскільки поняття «обставини, які викликають сумнів у неупередженості судді» є оціночним та не містить конкретних елементів, які надавали би можливості чітко визначити межі та підстави такої оцінки.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Підходи до встановлення наявності упередженості та безсторонності суддів викладені у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема в рішенні у справі «Мироненко та Мартиненко проти України». У пунктах 66, 69, 70 цього рішення вказано, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності має визначатися для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод за допомогою об`єктивного та суб`єктивного критеріїв. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, які розглядаються, такі природу і ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім. Застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують певні факти, які можуть бути підставою для сумніву в безсторонності судді.

У рішенні у справі «Білуха проти України» від 9 листопада 2006 року Європейський суд з прав людини з посиланням на усталену практику вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункт 49).

Стосовно об`єктивного критерію Суд вказує, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункт 52 рішення у справі «Білуха проти України»).

При цьому, вчинення процесуальних дій, як і організації суддею судових засідань не може утворювати підстав для висновку щодо упередженого ставлення судді через різницю в підході та засобах сторін в поданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості відповідно до вимог ст. 22 КПК України.

Вивчаючи наведені в заяві обставини для відводу судді, судом не встановлено, що суддя ОСОБА_5 не діяла у межах та спосіб визначений КУпАП.

Зазначені потерпілим ОСОБА_4 у заяві обставини, а саме відмова виклику судових експертів Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, а також що в судовому засіданні суддя ОСОБА_5 розпочала дослідження висновку № КСЕ-19/111-25/43043 від 08 серпня 2025 року та суддею було вказано на відсутність розрахунку, а саме одного з аркушів документу, не можуть бути підставою для відводу судді ОСОБА_5 від розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки є процесуальним рішенням суду, що не свідчить про упередженість та необ`єктивність судді і не є тими обставинами, що виключають участь судді у розгляді даної справи. Заявником не наведено у заяві будь-яких інших, передбачених законом обставин та не надано відповідних доказів, які б свідчили про необ`єктивність та упередженість судді ОСОБА_5 та могли б слугували підставою для її відводу.

Відповідно до положень стаття 279 КУпАП України, якою передбачено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення зазначено, що розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення та протоколу судового засідання, а також відтвореного звукозапису судового засідання від 28 листопада 2025 року, судом апеляційної інстанції відкрито судове засідання за участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_8 , а також особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_6 та представника потерпілого ОСОБА_4 - ОСОБА_7 . Під час з`ясування питання щодо заявлення клопотання представником потерпілого ОСОБА_4 - ОСОБА_7 заявлено клопотання про виклик експерта та судом поставилось на обговорення заявлене клопотання. Під час обговорення заявленого клопотання суддя повідомила, що заявлене клопотання буде вирішене судом після наданих пояснень.

Суд виходить з того, що сторона вправі не погоджуватись із прийнятими процесуальними рішеннями, однак така позиція не може бути визначальною в оцінці об`єктивності та неупередженості дій судді під час розгляду справи.

Із заяви про відвід вбачається, що сумніви у неупередженості та безсторонності судді ОСОБА_5 , заявник також пов`язує з дослідженням суддею експертного висновку в якому нібито відсутній розрахунок. З огляду на відмову в задоволенні заявленого клопотання про виклик експертів, вважаючи рішення судді не правильними, вказує, що зазначене дає йому підстави сумніватись в безсторонності та неупередженості суду.

Разом із тим, наведені ОСОБА_4 обставини не свідчать про упередженість судді ОСОБА_5 чи порушення нею принципу безсторонності.

Фактично, як вже зазначалось вище доводи заявника зводяться до незгоди і ухвалення процесуального рішеннями судді.

Враховуючи наведене, беручи до уваги вичерпний перелік підстав для заявлення відводу судді, невстановлення обставин за яких суддя ОСОБА_5 підлягає обов`язковому відводу, суд вважає, що заява ОСОБА_4 про відвід судді Київського апеляційного суду ОСОБА_5 від розгляду справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 жовтня 2025 року щодо притягнення ОСОБА_6 за ст. 124 КУпАП є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, Київський апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід судді Київського апеляційного суду ОСОБА_5 у справі про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 жовтня 2025 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_2