Справа № 487/9525/25
Провадження № 1-кс/487/5511/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2025 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Миколаєва клопотання слідчого СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 13.09.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001607, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_6 звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням, погодженим прокурором, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 13.09.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001607, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України. Викладені обставини щодо суті повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень в повній мірі обґрунтовуються отриманими стороною обвинувачення в порядку, визначеному КПК України, доказами. Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. В ході досудового розслідування, встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. ч. 1, 2 ст. 307 КК України, одне з яких, а саме «придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів» відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, який карається позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, а тому, відповідно наявний перший ризик, зазначений у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, утриманців не має, офіційно не одружений, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, інших стримуючих або запобіжних факторів до не ухилення підозрюваного від органу розслідування та в подальшому суду. Крім того, зважаючи на тяжкість покарання, що загрожуватиме ОСОБА_5 у разі визнання його винним, а це позбавлення волі на строк від шести до десяти років, є достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Крім того, встановлено наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 із деякими свідками добре знайомий, може переконати їх змінити свої показання, що негативно позначиться на розслідуванні кримінального провадження. При оцінці вказаного ризику слід враховати встановлений нормами КПК України порядок безпосереднього сприйняття судом показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, із забезпеченням права обвинуваченого на перехресний допит. Суд під час судового провадження може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо сприймав, отримав усно від свідків (ст. 23 КПК України). Тобто, ризик незаконного впливу на свідків існує як на початковому етапі кримінального провадження, так і на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом у зв`язку з тим, що він обізнаний про місце перебування свідків та свідки кримінальних правопорушень мають добрі стосунки з ОСОБА_5 , що вказує на те, що залишаючись на свободі, підозрюваний матиме змогу незаконно впливати на свідків. Третім ризиком, передбаченим зазначеним у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є можливість вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення або ж продовження вчинення кримінального правопорушення в якому він обґрунтовано підозрюється, оскільки підозрюваний офіційно не працевлаштований та збут бойових припасів та наркотичних засобів є одним із джерел його доходів. З урахуванням неможливості запобігання вищенаведеним ризикам у інший спосіб, ніж обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу стосовно нього не вбачається.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив задовольнити.

Захисник в судовому засіданні звертав увагу суду на те, що наявний факт провокації, підозрюваний є раніше не судимим, проживає у «червоній» зоні бойових дій, що знижує рівень суспільної небезпеки щодо зброї. З огляду на дані про особу підозрюваного просив застосувати відносно нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Підозрюваний у судовому засіданні провину у скоєнні кримінальних правопорушень визнав повністю, підтримав позицію захисника.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Херсонській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001607 від 13.09.2024 за підозрою ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. ч. 1, 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , переслідуючи прямий умисел, направлений на порушення встановленого законом порядку обігу бойових припасів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, у невстановленому органом досудового розслідування місці та час, при невстановлених обставинах, незаконно, без передбаченого законом дозволу, в порушення вимог п. 1 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об?єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 17.06.1992 року № 2471- XII «Про право власності на окремі види майна», п. п. 1-4, 9, 15 «Положення по дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, п.п. 2.8, 8.1, 8.2, 8.9 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622, придбав з метою збуту бойовий припас, а саме одну бойову протипіхотну наступальну уламкову ручну гранату РГН, яку у подальшому зберігав з метою збуту за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .

У подальшому, 26.09.2024 близько 15:59, ОСОБА_5 маючи мету на збут бойового припасу без передбаченого законом дозволу, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , збув ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (анкетні дані якого змінено відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві») шляхом продажу за грошові кошти у розмірі 3 000 гривень одну бойову протипіхотну наступальну уламкову ручну гранату РГН, яка відповідно до висновку експерта являється бойовим припасом.

Таким чином ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України зберігання, придбання, збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Крім того, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , переслідуючи прямий умисел, направлений на порушення встановленого законом порядку обігу бойових припасів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, у невстановленому органом досудового розслідування місці та час, при невстановлених обставинах, незаконно, без передбаченого законом дозволу, в порушення вимог п. 1 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об?єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 17.06.1992 року № 2471- XII «Про право власності на окремі види майна», п. п. 1-4, 9, 15 «Положення по дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, п.п. 2.8, 8.1, 8.2, 8.9 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622, придбав з метою збуту дві бойові протипіхотні оборонні уламкові ручні гранати Ф-1, після чого зберігав їх з метою за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .

У подальшому, 11.10.2024 близько 11:37, ОСОБА_5 маючи мету на збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , збув ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (анкетні дані якого змінено відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві») шляхом продажу за грошові кошти у розмірі 8 000 гривень дві бойові протипіхотні оборонні уламкові ручні гранати Ф-1, які відповідно до висновку експерта являються бойовими припасами.

Таким чином ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України зберігання, придбання, збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Крім того, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, з корисливою метою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свої дій, порушуючи вимоги положень Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15 лютого 1995 року, ст. 12 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», ст. ст. 4, 6, 7 Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» та Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 589 від 03 червня 2009 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, незаконно, з метою збуту придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи наркотичну речовину, яку зберігав з метою збуту за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , та 08.11.2024 близько 10:10, знаходячись на території домоволодіння за вищевказаною адресою збув її, шляхом продажу за 1000 гривень ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (анкетні дані якого змінено відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві»), яка відповідно до висновку експерта є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - канабіс, загальна маса канабісу становить 7,929 г, яку в подальшому вилучили працівники поліції в ході огляду місця події 08.11.2024 за адресою: м. Херсон, пр. 200-річчя Херсону, 8.

Таким чином ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів.

Також, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, з корисливою метою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свої дій, переслідуючи прямий умисел, направлений на порушення встановленого законом порядку обігу вогнепальної зброї та бойових припасів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, повторно у невстановленому органом досудового розслідування місці та час, при невстановлених обставинах, незаконно, без передбаченого законом дозволу, таємно, в порушення вимог п. 1 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об?єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 17.06.1992 року № 2471- XII «Про право власності на окремі види майна», п. п. 1-4, 9, 15 «Положення по дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, п. п. 2.8, 8.1, 8.2, 8.9 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622, незаконно, без передбаченого законом дозволу, придбав два заряди вибухової речовини, які знаходилися в двох корпусах гранат Ф-1, після чого зберігав її з метою збуту за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .

У подальшому, 08.11.2024 близько 13:21, ОСОБА_5 маючи мету на збут вибухових речовин, без передбаченого законом дозволу, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , збув ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (анкетні дані якого змінено відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві») шляхом продажу за грошові кошти у розмірі 8 000 гривень дві складові частини оборонної осколкової ручної гранати Ф-1, які відповідно до висновку експерта являються двома зарядами вибухової речовини тринітротолуол (тротил).

Таким чином ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України зберігання, придбання, збут вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

Крім того, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, з корисливою метою, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свої дій, порушуючи вимоги положень Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15 лютого 1995 року, ст. 12 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», ст. ст. 4, 6, 7 Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» та Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 589 від 03 червня 2009 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, незаконно, повторно, з метою збуту придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи наркотичну речовину, яку зберігав з метою збуту за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , та 21.11.2024 близько 12:38, знаходячись на території вищевказаного домоволодіння збув її ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (анкетні дані якого змінено відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві»), за наступних обставин.

Так, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (анкетні дані змінено відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві») 21.11.2024, використовуючи засоби мобільного телефонного зв`язку, домовився із ОСОБА_5 про купівлю наркотичного засобу, обіг якого обмежено - канабіс за грошові кошти в сумі 400 гривень.

В подальшому, 21.11.2024 близько 13:00, ОСОБА_10 в месенджері «Телеграм» зателефонував ОСОБА_7 та повідомив, що необхідно перерахувати грошові за купівлю наркотичного засобу на банківську карту № НОМЕР_1 , яку надав ОСОБА_7

21.11.2024 о 12:38, ОСОБА_10 здійснив за домовленістю з ОСОБА_7 оплату за наркотичний засіб шляхом переказу грошових коштів через термінал самообслуговування на банківську карту № НОМЕР_1 після чого, направився до раніше домовленого місця зустрічі за адресою: АДРЕСА_1 , з метою отримання наркотичного засобу.

У подальшому, 21.11.2024 близько 12:57, ОСОБА_7 , реалізуючи спільний із ОСОБА_5 умисел на незаконний збут наркотичних засобів, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , надав вказівку ОСОБА_5 винести наркотичний засіб ОСОБА_10 за заздалегідь отримані грошові кошти в сумі 400 гривень. У свою чергу ОСОБА_5 виконав вказівку ОСОБА_7 , та реалізуючи спільний із ним умисел на збут наркотичних засобів, передав ОСОБА_10 наркотичний засіб, який відповідно до висновку експерта є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - канабіс, загальна маса канабісу становить 1,681 г, яку в подальшому вилучили працівники поліції в ході огляду місця події 08.11.2024 за адресою: м. Херсон, пр. 200 -річчя Херсону, 8.

Таким чином ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, вчинені повторно, за попередньою змовою групою осіб.

16.12.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. ч. 1, 2 ст. 307 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а також необхідність застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтовуються наступними доказами, зібраними під час досудового розслідування та наявними в матеріалах кримінального провадження: 26.09.2024 проведено негласну слідчу (розшукову) дію контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, передбачену ст. 271 КПК України відносно ОСОБА_5 , під час якої останній здійснив збут ОСОБА_8 предмета ззовні схожого на корпус від гранати РГН та предмета ззовні схожого на запал типу УЗД. Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/122-24/5237-ВТХ від 11.10.2024 вищевказані предмети при їх поєднанні є бойовим припасом військового призначення одною бойовою протипіхотною наступальною уламковою ручною гранатою РГН. Надані на дослідження один предмет зовні схожий на корпус гранати РГН та один предмет зовні схожий на підривач УДЗ утворюють одну бойову протипіхотну наступальну уламкову ручну гранату РГН, складові частини якої (заряд вибухової речовини у металевому корпусі та підривач УДЗ) при їх поєднанні придатні для здійснення вибуху; складеним 03.10.2024 протоколом за результатами проведення на підставі ухвали слідчого судді Миколаївського апеляційного суду негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відео контроль особи (передбаченої ст. 260 КПК України) відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким зафіксовано, що останній здійснює збут бойових припасів; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (анкетні дані змінено на підставі ЗУ «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві»), який повідомив про обставини проведення за його участі негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки бойових припасів, передбаченої ст. 271 КПК України відносно ОСОБА_5 ; 11.10.2024 проведено негласну слідчу (розшукову) дію контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, передбаченої ст. 271 КПК України відносно ОСОБА_5 , під час якої останній здійснив збут ОСОБА_8 двох предметів зовні схожих на підривачі типу УЗРГМ та двох предметів зовні схожі на корпуси гранат Ф-1. Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/122-24/5577-ВТХ від 04.11.2024 вищевказані предмети при поєднанні є бойовими припасами військового призначення двома бойовими протипіхотними оборонними уламковими ручними гранатами Ф-1. Надані на дослідження складові частини двох бойових протипіхотних оборонних уламкових ручних гранат Ф-1 (два підривачі типу УЗРГМ (УЗРГМ-2) та два заряди вибухової речовини у металевому корпусі гранат Ф-1) при їх поєднанні придатні для здійснення вибуху; складеним 28.10.2024 протоколом за результатами проведення на підставі ухвали слідчого судді Миколаївського апеляційного суду негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відео контроль особи (передбаченої ст. 260 КПК України) відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким зафіксовано, що останній здійснює збут бойових припасів; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (анкетні дані змінено на підставі ЗУ «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві»), який повідомив про обставини проведення за його участі негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки бойових припасів, передбаченої ст. 271 КПК України відносно ОСОБА_5 ; 08.11.2024 проведено негласну слідчу (розшукову) дію контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, передбаченої ст. 271 КПК України відносно ОСОБА_5 , під час якої останній здійснив збут ОСОБА_9 подрібненої речовини рослинного походження зеленого кольору з пряним запахом, що містилася у 3 (трьох) паперових згортках, які знаходились у полімерному пакеті зі стрічкою застібкою типу «Zipp-lock». Відповідно висновку експерта № СЕ-19/122-24/6240-НЗПРАП від 09.12.2024 вищевказані речовини є наркотичним засобом, обіг якого обмежено канабіс. Загальна маса канабісу, в перерахунку на суху речовину, становить 7,929 г.; складеним 05.12.2024 протоколом за результатами проведення на підставі ухвали слідчого судді Миколаївського апеляційного суду негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відео контроль особи (передбаченої ст. 260 КПК України), відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким зафіксовано, що останній здійснює збут наркотичних засобів; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (анкетні дані змінено на підставі ЗУ «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві»), який повідомив про обставини проведення за його участі негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки наркотичних засобів відносно ОСОБА_5 ; 08.11.2024 проведено негласну слідчу (розшукову) дію контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, передбачену ст. 271 КПК України відносно ОСОБА_5 , під час якої останній здійснив збут ОСОБА_8 двох предметів, що відповідно до висновку експерта № СЕ-19/122-24/6248-ВТХ від 05.12.2024 бойовими припасами не являються, є складовими частинами оборонної осколкової ручної гранати Ф-1 двома зарядами вибухової речовини в двох корпусах гранати Ф-1. Надані на дослідження два корпуси гранати Ф-1, придатні для здійснення вибуху за умови, наявності засобів підриву (підривача або детонатора); складеним 05.12.2024 протоколом за результатами проведення на підставі ухвали слідчого судді Миколаївського апеляційного суду негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відео контроль особи (передбаченої ст. 260 КПК України), відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким зафіксовано, що останній здійснює збут вибухових речовин; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (анкетні дані змінено на підставі ЗУ «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві»), який повідомив про обставини проведення за його участі негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупівлі вибухової речовини відносно ОСОБА_5 ; 21.11.2024 проведено негласну слідчу (розшукову) дію контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, передбачену ст. 271 КПК України, відносно ОСОБА_7 , в ході якої останній за попередньою змовою із ОСОБА_5 збув ОСОБА_10 речовину рослинного походження буро зеленого кольору, що відповідно до висновку експерта № СЕ-19/122-24/6413-НЗПРАП від 11.12.2024 є наркотичним засобом, обіг якого обмежено канабіс. Загальна маса канабісу в перерахунку на суху речовину, становить 1,681 г.; складеним 10.12.2024 протоколом за результатами проведення на підставі ухвали слідчого судді Миколаївського апеляційного суду негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відео контроль особи (передбаченої ст. 260 КПК України), відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яким зафіксовано, що останній за попередньою змовою із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснює збут наркотичного засобу; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (анкетні дані змінено на підставі ЗУ «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві»), який повідомив про обставини проведення за його участі негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки наркотичних засобів відносно ОСОБА_7 .

Ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Щодо ризиків, зазначених у клопотанні.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000).

Згідно ч. 1 ст. 263 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.

Згідно ч. 1 ст. 307 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років.

Згідно з ч. 2 ст. 307 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Зокрема, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Отже, відповідно до ст. 12 КК України кримінальні правопорушення, які вчинив ОСОБА_5 , є тяжкими, які передбачають можливість реального позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна, що дає підстави вважати, що підозрюваний з метою ухилення від кримінального покарання може переховуватися від органів досудового слідства та суду, тому існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також прокурором у судовому засіданні доведено, що існує ризик, передбачений пунктом 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик незаконного впливу ОСОБА_5 на свідків. При цьому слідчий суддя враховує, що за змістом ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Тобто ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ризику впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність. За таких умов слідчий суддя доходить висновку про достатню вірогідність ризику впливу на свідків, оскільки не будучи обмеженим у вільному спілкуванні з вказаними особами, ОСОБА_5 може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України,слідчим у поданому клопотанні та прокурором у судовому засіданні доведено не було, а лише тезисно зазначено про його існування, отже вказаний ризик не підлягає врахуванню при обранні запобіжного заходу.

Метою запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України слідчий суддя враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються, а саме: ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, в разі визнання підозрюваного винуватим йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна. Також слідчим суддею враховуються: вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 , який народився у 2003 році; на обліку за станом здоров`я не перебуває, інвалідність не встановлювалась. Крім того, слідчим суддею враховуються: міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, а саме: ОСОБА_5 неодружений, дітей не має. ОСОБА_5 має освіту 8 класів, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю дівчиною. У судовому засідання ОСОБА_5 повідомив, що він працевлаштований у «Хокарс» аварійно-рятувальній службі на посаді монтажника-будівельника. Раніше не судимий, повідомлень про підозру у вчиненні інших кримінальних правопорушень наразі не має.

Пунктом 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Таким чином, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, суд приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового слідства з урахуванням дати затримання та повідомлення про підозру, оскільки слідчий в клопотанні і прокурор в судовому засіданні в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_5 на свободу.

Судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_5 для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та є достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантію його належної процесуальної поведінки на даній стадії кримінального провадження, отже, підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу, на даній стадії кримінального провадження відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 КПК України будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому ч. 4 ст. 183 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 КПК України.

При застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків. У разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення. (ч. 3 ст. 182 КПК України).

Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК України).

Згідно ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

У випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 КПК України, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. (ч. 7 ст. 182 КПК України).

Розмір застави, з одного боку, повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обв`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

З урахуванням конкретних обставин даного кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного ОСОБА_5 , даних про його особу та встановлених під час розгляду клопотання ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для визначення застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка достатньою мірою гарантує виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та не є завідомо непомірною для нього, оскільки застава у меншому розмірі не здатна забезпечити виконання ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків, враховуючи характер та специфіку інкримінованих діянь, багатоепізодінсть, тяжкість покарання, передбаченого за вчинення тяжкого злочину, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; здійснення дій, спрямованих на незаконне збагачення, в період воєнного стану, що свідчить про його підвищену соціальну небезпеку.

У разі внесення застави згідно ч. 5 ст. 194 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду, а також виконувати обов`язки, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчий суддя приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, та відповідають меті досягнення дієвості кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 186, 193, 194, 309, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого клопотання СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 12.02.2026 року включно.

Визначити розмір застави, після внесення якої підозрюваний ОСОБА_5 , 06.06.2003 повинен бути звільнений з-під варти, в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб у сумі 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень 00 копійок.

У разі звільнення під заставу, зобов`язати ОСОБА_5 виконувати наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, а саме: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утриматися від спілкування зі свідками та іншим підозрюваним у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити та попередити підозрюваного, що з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

За невиконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, на підозрюваного може бути накладено грошове стягнення у розмірі: від 0,25 до 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - у випадку неприбуття на виклик слідчого, прокурора; від 0,5 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - у випадку неприбуття на виклик слідчого судді, суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення копії судового рішення.

Повний текст ухвали оголошено 23.12.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1