Справа №639/1464/25
Провадження №1-кп/639/110/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2026 року м. Харків

Новобаварський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню, зареєстрованому 13.11.2024 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0001100 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Федіївка Решетилівського району Полтавської області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, військовослужбовця, який перебував на посаді гранатометника 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, на теперішній час непрацюючого, неодруженого, маючого на утриманні 2 неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , 2019 р.н. та ОСОБА_6 , 2017 р.н., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого:

- 21.05.2004 року Решетилівським районним судом Полтавської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- 26.06.2006 року Полтавським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.121, ч.4 ст. 296, ч.1 ст. 70, ст. 71 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі, 10.01.2014 звільнений по відбуттю строку покарання;

- 07.08.2015 року Полтавським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

- 16.05.2019 року Полтавським районним судом Полтавської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 21.10.2019 року Кобеляцьким районним судом Полтавської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст. 396, ч.1 ст. 70, ч.4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 20.01.2020 року Пирятинським районним судом Полтавської області за ч.3 ст.185, ч.4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, 16.11.2022 року звільнений по відбуттю строку покарання;

- 07.12.2023 року Полтавським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 850 грн., штраф сплачено;

- 26.04.2024 року Полтавським районним судом Полтавської області за ч.4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 345 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до графіку несення служби особовим складом Управління патрульної поліції (надалі - УПП) в Харківській області за листопад 2024 року та дислокації сил та засобів інспекторів/поліцейських УПП в Харківській області ДПП, у нічну зміну з 18:45 год. 12.11.2024 до 06:45 год. 13.11.2024 заступили на службу у складі «Купол-3052» заступник командира роти №3 батальйону №3 УПП в Харківській області ДПП капітан поліції ОСОБА_7 та інспектор взводу №2 роти №3 батальйону №3 УПП в Харківській області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_8 , з метою патрулювання Новобаварського та Холодногірського районів м. Харкова для виконання покладених на них обов`язків.

Відповідно до ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію" 12.11.2024 року співробітники поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_8 отримали нагрудні відео реєстратори, які використовували під час несення служби.

Того ж дня о 23 годині 40 хвилин працівники патрульної поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_8 рухались на службовому автомобілі «Toyota Prius 3590» по вулиці Полтавський Шлях, біля будинку 117-А, де помітили рухомий транспортний засіб марки «PEUGEOT 307» з реєстраційним номером НОМЕР_2 , який на підставі п. 5 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію України» було зупинено.

Підійшовши до транспортного засобу «PEUGEOT 307» з реєстраційним номером НОМЕР_2 працівники поліції представилися та попрохали надати документ, який підтверджує особу водія, чоловік надав військовий квиток, ним виявився ОСОБА_4 . В ході бесіди встановлено, що ОСОБА_4 мав явні ознаки алкогольного сп`яніння (порушення координації рухів та різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, а також поведінку, що не відповідала обстановці), у зв`язку із чим капітан поліції ОСОБА_7 та старший лейтенант поліції ОСОБА_8 запропонували ОСОБА_4 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору «Драгер-алкотест 6810», на що останній погодився. Результат огляду склав 1.84 проміле.

Надалі, інспектор ОСОБА_8 , перебуваючи у відповідному однострої працівника Національної поліції, почав складати протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а заступник командира роти ОСОБА_7 почав перевіряти ОСОБА_4 через базу «Армор» за допомогою службового планшету, де було встановлено, що ОСОБА_4 перебуває у розшуку у статусі «дезертир».

Після чого, ОСОБА_4 було попереджено про доставлення його до військової служби правопорядку, так як він перебуває у розшуку, однак ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, почав різко уходити з місця події, з метою втечі від працівників патрульної поліції.

Побачивши, що ОСОБА_4 намагається втекти, співробітники патрульної поліції висунули йому законну вимогу зупинитися.

Надалі, працівники поліції УПП в Харківській області ДПП, перебуваючи у відповідному однострої працівника Національної поліції, висунули ОСОБА_4 законну вимогу щодо надання йому для ознайомлення та подальшого складання адміністративного протоколу та повідомили про необхідність ознайомлення його з адміністративними матеріалами.

У відповідь на законні вимоги співробітників патрульної поліції ОСОБА_4 , намагаючись протиставити себе представникам правоохоронного органу, показати свою перевагу, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, розуміючи, що працівники патрульної поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , відповідно до Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є працівниками правоохоронного органу та виконують свої службові обов`язки відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», вдягнені при цьому у формений одяг працівників поліції та мають при собі вогнепальну зброю, засоби відео-фіксації та засоби зв`язку, виявляючи свою неповагу, посягаючи на нормальну діяльність правоохоронних органів та їх авторитет, почав погрожувати предметом, схожим на пістолет, при цьому направляючи предмет, схожий на пістолет у бік працівників поліції, і виражаючись нецензурною лайкою, одночасно, з метою залякування, викрикував погрози, що застосує предмет, схожий на пістолет, які ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були сприйняті як реальні погрози вбивством.

Після цього ОСОБА_4 , вважаючи виконаними усі дії до кінця щодо погрози вбивством працівникам правоохоронного органу у зв`язку із виконанням ними службових обов`язків, припинив свої протиправні дії та з місця скоєння злочину зник.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.345 КК України визнав у повному обсязі, повністю підтверджує фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, надав пояснення щодо місця, часу, способу його вчинення так, як вони встановлені судом. Суду пояснив, що дійсно, 12.11.2024 року, будучи військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 , він перебував у неофіційній відпустці у своїх батьків у с. Долина Полтавської області. У цей день йому подзвонив командир та наказав терміново повертатися до м. Покровська Донецької області. Він командиру зазначив, що він не може їхати в цей день до місця призначення через те,що вживав алкоголь. Але командир наполіг на виконанні його наказу. Розуміючи, що знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, він сів за кермо автомобіля «PEUGEOT 307» та по дорозі вирішив заїхати до своєї цивільної дружини, яка на той час проживала у м. Харкові. Рухаючись по вул. Полтавський Шлях в м. Харкові його зупинили співробітники патрульної поліції, встановили його особу та повідомили , що він перебуває за кермом з ознаками алкогольного сп`яніння і запропонували пройти огляд. Він добровільно пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, після чого поліцейські почали складати протокол про адміністративне правопорушення та викликати представників ВСП. Злякавшись, що представники ВСП можуть його затримати і він не встигне вчасно прибути на позицію та виконати наказ командира, він почав швидким кроком йти з місця події. На зауваження поліцейських про зупинку він не реагував. Оскільки поліцейські йшли за ним, він дістав пневматичний пістолет, який був дуже схожий на бойовий та пригрозив поліцейським, що буде стріляти, після чого швидко втік з місця події.

Зазначив, що саме через ту обставину, що поліцейські не «увійшли у його положення» та збиралися викликати представників ВСП він вчинив вказаний злочин. У вчиненому щиро розкаюється. Просив не позбавляти його волі.

Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, в порядку вимог ст.135 КПК України, що відповідно до вимог ст.325 КПК України не є перешкодою для проведення судового розгляду. Відповідно до наданих ними заяв до суду просять розглядати справу без їх участі, цивільний позов до обвинуваченого не заявляють, просять призначити покарання ОСОБА_4 на розсуд суду (с/с а.с. 17, 18).

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, а також те, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності його позиції, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів досудового розслідування, зокрема даних, що характеризують особу обвинуваченого.

На виконання вимог ч.3 ст.349 КПК України, учасникам судового провадження роз`яснено про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в обсязі пред`явленого обвинувачення, є доведеною.

Верховний Суд у своїй постанові від 05 лютого 2025 року у справі № 162/401/21 зазначив, що, юридична конструкція с. 345 КК «у зв`язку з виконанням цим працівником своїх службових обов`язків» вказує на те, що злочин вчиняється саме у зв`язку з діяльністю працівника правоохоронного органу, тобто така діяльність не влаштовує винного, що спонукає до вчинення злочину. Таке спонукання (мотив злочину) викликає у винного бажання не допустити діяльності працівника правоохоронного органу, змінити її характер, припинити її тощо.

Водночас, основним безпосереднім об`єктом ч. 1 ст. 345 КК є суспільні відносини, що забезпечують додержання нормативно визначеного порядку виконання працівником правоохоронного органу службових обов`язків.

З об`єктивної сторони указане кримінальне правопорушення може полягати у погрозі позбавлення життя.

Згідно зі встановленими судом фактичними обставинами, ОСОБА_4 усвідомлював, що його зупинили працівники правоохоронного органу і у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків, висловив їм погрозу застосувати пістолет. З цього моменту кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 345 КК є закінченим, оскільки має формальний склад.

Отже, дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст. 345 КК України погроза вбивством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку із виконанням цим працівником службових обов`язків.

Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше неодноразово судимий за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, здоров`я особи та громадської безпеки, 4 (чотири) судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, неодружений, має на утриманні 2 неповнолітніх дітей, проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 , де характеризується посередньо, не працює, має місце постійне місце проживання та реєстрації.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до п.1 ч.1 ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до п.13 ч.1 ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно з статтею 12 КК України є нетяжким умисним злочином, дані про особу обвинуваченого, наведені вище, наявність пом`якшуючої та обтяжуючої покарання обставин, відсутністю до останнього будь-яких претензій з боку потерпілих, у зв`язку з чим суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.345 КК України у вигляді позбавлення волі, в межах санкції статті кримінального закону, яке є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому суд враховує, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, здоров`я особи та громадської безпеки, судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, що свідчить про його суспільну небезпечність як особи та існування ризику повторного вчинення кримінальних правопорушень, а тому призначення більш м`якого покарання аніж позбавлення волі явно не відповідатиме тяжкості та характеру скоєного кримінального правопорушення через м`якість, не сприятиме виправленню обвинуваченого.

Наявність однієї обставини, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , надання обвинуваченим визнавальних показань істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, у зв`язку з чим при призначенні остаточного покарання у суду немає правових підстав для застосування вимог ст.75 КК України.

В постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01.06.2020 року по справі №766/39/17 (провадження №51-8867кмо18) викладено правовий висновок, що при визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили:

а) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК (за сукупністю злочинів);

б) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні було вчинено після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ст. 71 КК (за сукупністю вироків).

При цьому, оскільки ОСОБА_4 був раніше засуджений 26.04.2024 Полтавським районним судом Полтавської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, а інкриміноване кримінальне правопорушення за ч.1 ст.345 КК України скоїв у період іспитового строку, тому суд остаточно призначає йому покарання відповідно до ч.1 ст.71, ч.3 ст. 78 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком до призначеного за цим вироком покарання.

Оскільки по даному кримінальному провадженню ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі, яке він повинен відбувати реально, до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_4 слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду негайно.

Цивільний позов не заявлено, процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 71, ч.3 ст. 78 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 26.04.2024р. у вигляді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, визначивши ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

До набрання вироком суду законної сили обрати стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», взявши його під варту в залі суду негайно.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня ухвалення вироку - з 16.01.2026 року.

Після набрання вироком законної сили речові докази по кримінальному провадженню, а саме:

- військовий квиток серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , які передані ОСОБА_4 під збережувальну розписку залишити останньому як законному власнику (к/п а.с. 17, 115);

- 2 DVD-R диска із відеозаписами, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження залишити зберігати там же (к/п а.с. 41-42).

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 392 КПК України до Харківського апеляційного суду через Новобаварський районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а особою, що перебуває під вартою - у той же строк з дня отримання копії вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1