Справа № 208/6633/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2025 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра у складі:

судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання захисника адвоката ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , представника органу пробації ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_2 ,

УСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання захисника адвоката ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений 03.11.2021 вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 16.01.2024 засудженого ОСОБА_3 звільнено на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на 3 роки 1 місяць 2 дні від відбування покарання у виді позбавлення волі за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03.11.2021, із залишенням додаткового виду покарання.

Відповідно до довідки про звільнення серії ПОЛ № 01448 ОСОБА_3 відбував покарання в ДУ «Крюковська виправна колонія (№ 29)» з 18.08.2020 по 24.01.2024.

Таким чином, 3-річний строк відбування ОСОБА_3 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами обчислюється з 24.01.2024 та засуджений ОСОБА_3 став на облік в Амур-Нижньодніпровському районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області.

На адвокатський запит Амур-Нижньодніпровським районним відділом філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області надано відповідь від 04.09.2025 № 3625-21/1/1-25, зі змісту якої вбачається, що 05.03.2025 ОСОБА_3 був ознайомлений з порядком і умовами відбування покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. Під час відбування додаткового покарання ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності не притягувався, транспортними засобами не керував.

Довідкою Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області від 07.03.2024 підтверджується факт вилучення у ОСОБА_3 водійського посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого Відділом РЕР ДАЇ № 3 ГУМВС України в Дніпропетровській області 13.03.2012.

Однак, 19.08.2024 до відділу поліції № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області було направлено подання про притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 35 Кримінально-виконавчого кодексу України та ч. 1 ст. 389 Кримінального кодексу України. Вказане подання обумовлене тим, що ОСОБА_3 виїхав за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Слід зауважити, що виїзд ОСОБА_3 був викликаний не особистими мотивами, а проходженням військової служби.

09.04.2024 ОСОБА_3 мобілізувався до лав Національної гвардії України, де повідомив про наявність судимості та невідбутого додаткового покарання, та почав проходження військової служби.

В період з 12.05.2025 по 16.06.2024 ОСОБА_3 проходив «Базову загальновійськову підготовку» в рамках Операції ІНТЕРФЛЕКС на території Великої Британії, про що йому 16.06.2024 видано сертифікат військового досягнення № 8. Перед виїздом у військовій частині повідомили, що повідомлять уповноважений орган з питань пробації, в якому ОСОБА_3 перебуває на обліку, про необхідність виїзду за межі України, що викликано проходженням військової служби. Після повернення в Україну солдат ОСОБА_3 приступив до виконання бойових завдань, пов`язаних із захистом держави від агресії російської федерації.

Вказані обставини виключають можливість притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 389 КК України за ухилення засудженого від відбування покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Мобілізація ОСОБА_3 відбулася на добровільній основі, він не був звільнений від відбування покарання для проходження військової служби, а був звільнений з підстав виправлення, що встановлено Полтавським районним судому Полтавської області під час розгляду подання Державної установи «Крюківської виправної колонії (№ 29)» про умовно-дострокове звільнення та постановлення ухвали від 16.01.2024 по справі № 545/4611/23, зі змісту якої випливає, що засуджений зарекомендував себе з позитивної сторони, за час відбування покарань мав 5 заохочень, сумлінну поведінку, правомірні та ввічливі взаємовідносини з персоналом установи виконання покарань, тощо.

Під час виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом суверенітету та територіальної цілісності України, 18.10.2024 ОСОБА_3 в районі населеного пункту Ліпці в наслідок мінометного обстрілу отримав ізольоване вогнепальне осколкове наскрізне поранення м`яких тканин в районі лівої частини грудної клітини та лівого плеча. Вказана травма, пов`язана з проходженням військової служби, що підтверджується Довідкою позаштатної тимчасово діючої військово-лікарської комісії від 31.10.2024 № 1995, КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І.Мещанінова» ХМР.

16.01.2025 ОСОБА_3 отримав посвідчення учасника бойових дій НОМЕР_2 , видане Головним управлінням Національної гвардії України.

З 13.02.2025 по теперішній час ОСОБА_3 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_3 Оперативно-тактичного з`єднання - 2 корпусу Національної гвардії України «ХАРТІЯ», що підтверджується Довідкою № 5295 від 19.08.2025.

Отже, ОСОБА_3 на день звернення до суду з цим клопотанням відбув 1 рік 7 місяців 19 днів, тобто понад половину трирічного строку, на який його позбавлено права керування транспортним засобом вироком суду.

За час відбування додаткового покарання ОСОБА_3 нового злочину не вчинив, до адміністративної відповідальності не притягався, призначене покарання виконував добросовісно.

Захисник вважає, що є обґрунтовані підстави для звільнення засудженого ОСОБА_3 від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом на 1 рік 4 місяці 11 днів.

22.09.2025 засуджений ОСОБА_3 надав заяву про розгляд клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання без його участі.

У судовому засіданні:

-захисник ОСОБА_2 підтримала подане клопотання;

- прокурор ОСОБА_5 та представник органу пробації ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання захисника та матеріали особової справи засудженого, вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити, виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, як слідує з вимог п. 1) ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин.

Вирішуючи клопотання захисника, суд враховує зміст п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», яким звернуто увагу судів на те, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

Частина 2 ст. 50 КК України визначає, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Крім того, згідно п.п а) п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Так, з моменту звільнення 24.01.2024 з Державної установи «Крюковської виправної колонії (№ 29)» на час розгляду клопотанням засуджений ОСОБА_3 відбув додаткове покарання 1 рік 7 місяців 29 днів, що відповідає вимогам п. 1) ч. 3 ст. 81 КК України.

Проте, суд звертає увагу на те, що згідно змісту вироку Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03.11.2021 ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, коли на пішохідному переході скоїв наїзд на 3 пішоходів, серед яких була і малолітня пішохід, яка внаслідок наїзду загинула. ОСОБА_3 вину у вчиненні злочину визнавав частково, даних про щире каяття вирок не містить, шкоду внаслідок вчинення ДТП відшкодував частково, у зв`язку із чим з останнього були стягнуті кошти в рахунок задоволення позовних вимог потерпілих щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Даних про виконання вироку засудженим в частині виконання позовних вимог суду не надано.

Даних про працевлаштування ОСОБА_3 після звільнення від відбування основного покарання суду не надано, як і не надано даних про його сумлінну поведінку в місці проходження військової служби або про нагороди чи відзнаки, якими ОСОБА_3 міг бути нагороджений за виконання обов`язків військової служби, що могло би свідчити про його сумлінну поведінку та є умовою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Крім того. суд звертає увагу на те, що, проходячи військову службу, ОСОБА_3 не ставлячи до відома орган пробації, залишав межі України, що стало підставою для ініціювання нового кримінального провадження за ч. 1 ст. 389 КК України щодо ОСОБА_3 , проте звернення органу пробації, всупереч ч. 1 ст. 214 КПК України, не було розглянуто відповідним підрозділом Національної поліції, що не може вказувати, як про це зазначає захисник, на недоведеність порушень умов відбування додаткового покарання, допущених засудженим, адже оцінка його діям органами поліції такі не була дана в передбаченій для цього процесуальній формі.

За таких обставин суд вважає, що підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами не має.

Керуючись ч. 2 ст. 376, ст. 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Повний текст ухвали буде оголошений о 13:45 годині 25.09.2025.

Суддя: ОСОБА_1