В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.10.2025 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біла Церква обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001752 від 12.08.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Біла Церква Київської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працює, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382, ч. 4 ст. 358 КК України, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 382, ч. 4 ст. 358 КК України, за наступних обставин.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. За вчинення адміністративного правопорушення до особи застосовується адміністративне стягнення, одним із видів якого є позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами. Відповідно до ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Статтею 15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами. Таким чином, позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами, одночасно припиняє реалізацію вказаного права особою, до якої застосовано цей вид адміністративного стягнення. Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Обов`язковість судового рішення, згідно зі ст. 129 Конституції України, є однією з основних засад судочинства. Як установлено у ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання. 22.04.2020 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за результатами розгляду справи про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130, ч. 3 ст. 130 КУпАП, винесено постанову у справі № 357/2397/20, яка набрала законної сили 04.05.2020, відповідно до якої ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130, ч. 3 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 років. Крім цього, 18.09.2020 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за результатами розгляду справи про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, винесено постанову у справі № 357/6455/20, яка набрала законної сили 29.09.2020, відповідно до якої ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 років.

Крім цього, 22.08.2023 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за результатами розгляду справи про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП винесено постанову у справі № 357/8015/23, яка набрала законної сили 01.09.2023, відповідно до якої ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП та відповідно до приписів ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 7 років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Крім того, 16.11.2023 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за результатами розгляду справи про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП винесено постанову у справі № 357/12539/23, яка набрала законної сили 27.11.2023, відповідно до якої ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 7 років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Таким чином ОСОБА_4 , достовірно знаючи про наявність вказаного судового рішення, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати, умисно підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, 23.06.2020, 27.11.2022, 21.06.2023, 05.10.2023 повторно сідав за кермо, керував автомобілем та зупинявся працівниками поліції за порушення Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 та притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126, ч. ч. 1, 2, 3 ст. 130 КУпАП.

Крім цього, ОСОБА_4 продовжуючи умисно не виконувати вказану постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.11.2023, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, 11.08.2025 близько 16 години 15 хвилин керував автомобілем марки «Chevrolet Menlo», державний номерний знак НОМЕР_1 та рухався по вул. Героїв Маріуполя, 57 в м. Біла Церква Київської області, де був зупинений працівниками поліції на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». Тим самим ОСОБА_4 , діючи з мотивів зневаги до судового рішення постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.11.2023, яка набрала законної сили 27.11.2023, умисно не виконує судове рішення постанову суду, якою останнього позбавлено права керувати транспортними засобами строком на сім років.

Своїми діями, які виразились в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 382 КК України.

Крім цього, згідно з приміткою до ст. 358 КК України під офіційним документом у цій статті та статтях 357 і 366 цього Кодексу слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи докази у правозастосовній діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі само зайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити. Відповідно до п. 2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340 (далі Положення), особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами. Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами. Окрім того, постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2020 № 844 «Про затвердження зразків бланків і технічних описів бланків національного та міжнародного посвідчень водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, тимчасового реєстраційного талона транспортного засобу та зразка розпізнавального автомобільного знаку України та внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» затверджено форму, реквізити та спосіб виготовлення посвідчення водія. Відповідно до пункту 20 Положення, повернення посвідчень водія особам, позбавленим права на керування транспортними засобами (крім осіб, позбавлених права на керування транспортними засобами за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення), здійснюється після складення теоретичного і практичного іспитів. У разі коли в посвідченні водія зазначено дві або більше категорій на право керування транспортними засобами теоретичний, практичний іспити складаються за вищою із категорій, зазначених у посвідченні водія, що повертається. Особам, позбавленим права на керування транспортними засобами за керування такими засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, посвідчення водія повертається після обов`язкового проходження позачергового медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту. Однак 11.08.2025 близько 16 години 30 хвилин, ОСОБА_4 , розуміючи, що рішенням суду він позбавлений права керування транспортними засобами, а його посвідчення вилучено правоохоронними органами, будучи учасником дорожнього руху, як водій транспортного засобу автомобіля марки «Chevrolet» моделі «Menlo» з реєстраційним номером НОМЕР_2 , перебуваючи по вул. Героїв Маріуполя, 57 в м. Біла Церква Київської області, маючи протиправний умисел, спрямований на використання завідомо підробленого документа, усвідомлюючи свої протиправні дії, достовірно знаючи, що посвідчення водія серії НОМЕР_3 є підробленим, з метою створення перед працівниками поліції видимості наявності у нього дійсного посвідчення водія, яке дає право на керування транспортним засобом відповідної категорії і таким чином уникнути адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного із порушенням Правил дорожнього руху (ст. 126 КУпАП), використав шляхом пред`явлення завідомо підроблене посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 , НОМЕР_3 , ніби-то видане 07.09.2021 ТСЦ 8041, оскільки бланк документа не відповідає аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території України, а посвідчення водія серії НОМЕР_3 , територіальними сервісними центрами МВС не видавалось.

Своїми діями які виразились у використанні завідомо підробленого документа, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення проступок, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382, ч. 4 ст. 358 КК України, визнав повністю та підтвердив обставини, які зазначені в обвинувальному акті. Просив суворо не карати.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 дослідивши матеріали справи, суд вважає доведеною вину обвинуваченого у вчиненні інкримінуємих йому кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 382, ч. 4 ст. 358 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав за згодою учасників судового провадження недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, дослідженням даних, які характеризують особу винного, оскільки ці докази ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, вони не викликають сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , передбачені ст. 66 КК України: щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 передбачені ст. 67 КК України: відсутні.

Відповідно до ст. 12 КК України ОСОБА_4 вчинив нетяжкий злочин та проступок.

При обранні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його характеристику.

Обставинами, які характеризують особу обвинуваченого є те, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, одружений, не працює. Медичну допомогу у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не отримує, що підтверджується відповіддю генерального директора КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 4» ОСОБА_6 від 13.08.2025 за № 1267. Не перебуває на обліку Білоцерківського РВ № 1 філії ДУ «Центр пробації» згідно відповіді начальника відділу ОСОБА_7 , перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповіддю начальника відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 від 20.08.2025 за № ВОБР/8323.

За таких обставин, суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід обрати в межах санкцій за ч. 1 ст. 382 КК України у виді позбавлення волі; за ч. 4 ст. 358 у виді обмеження волі та на підставі ст.ст. 70, 72 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі оскільки вважає, що саме таке покарання є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень та відповідає загальним засадам призначення покарання.

Разом з тим з огляду на викладене, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без відбування призначеного судом покарання у виді позбавлення волі і у відповідності до ст. 75 КК України можливо прийняти рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, з іспитовим строком із покладенням обов`язків, передбачених ч. 1, п.п. 2, 3, 4 ч. 3 ст. 76 КК України.

Речовий доказ: транспортний засіб «Chevrolet» моделі «Menlo»» з реєстраційним номером НОМЕР_2 який відповідно до розписки від 13.08.2025 переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 залишити за ОСОБА_4 по приналежності.

Речові докази: посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 , який поміщено до спецпакету № CRI 1197144 та відеофайли із присвоєною назвою «VID-20250822-WA0005» - тип файлу "MP4" (.mp4), які містяться на оптичному DVD-R диску, 120 min, 4,7 ГВ, які зберігається при матеріалах кримінального провадження залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Також суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 3 564 грн. (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 60 коп. процесуальних витрат у провадженні за проведення судово - технічної експертизи документів № СЕ-19/111-25/51580-ДД від 25.08.2025 відповідно до вимог ст.122 КПК України на користь держави в повному обсязі.

Цивільний позов відсутній.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався і підстав для його обрання суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 373-376, 394 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382 КК України та ч. 4 ст. 358 та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст. 382 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

- за ч. 4 ст. 358 КК України виді 2 ( двох) років обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70, 72 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та відповідно до п.п. 2, 3, 4 ч. 3 ст 76 КК України: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу); виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Речовий доказ: транспортний засіб «Chevrolet» моделі «Menlo»» з реєстраційним номером НОМЕР_2 який відповідно до розписки від 13.08.2025 переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 залишити за ОСОБА_4 по приналежності.

Речові докази: посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 , який поміщено до спецпакету № CRI 1197144 та відеофайли із присвоєною назвою «VID-20250822-WA0005» - тип файлу "MP4" (.mp4), які містяться на оптичному DVD-R диску, 120 min, 4,7 ГВ, які зберігається при матеріалах кримінального провадження залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 3 564 грн. (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 60 коп. процесуальних витрат у провадженні за проведення судово - технічної експертизи документів № СЕ-19/111-25/51580-ДД від 25.08.2025 відповідно до вимог ст.122 КПК України на користь держави в повному обсязі.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не застосовувати.

Вирок може бути оскаржений всіма учасниками процесу до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, направити потерпілій.

Суддя: ОСОБА_1