Номер провадження:1-в/521/158/26
УХВАЛА

08 січня 2026 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

представника установи виконання покарань ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання про умовно дострокове звільнення від відбування призначеного покарання засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Великий Дальник Біляївського району Одеської області, громадянина України, не одруженого, до засудження проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засудженого вироком Біляївського районного суду Одеської області від 08.05.2024 року за ч. 4 ст. 296 України до покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі,

ВСТАНОВИВ:

До Хаджибейського районного суду м. Одеси надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Біляївського районного суду Одеської області від 08.05.2024 року за ч. 4 ст. 296 України.

Засуджений ОСОБА_4 , який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні просила суд відмовити в задоволенні клопотання, у зв`язку з тим, що засуджений не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та працею.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку учасників судового засідання, суд вважає, що клопотання про звільнення від відбування покарання умовно достроково засудженого ОСОБА_4 , задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно ч. 2 ст. 81 КК України, умовно дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно ст. 6 КВК України, виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Отже, із зазначеного слідує, що закон виділив сумлінну поведінку та сумлінне ставлення до праці, як самостійні критерії виправлення засудженого, тому що вони є самими головними сферами, де проявляється особистість.

До елементів сумлінної поведінки слід віднести: зразкове виконання засудженим вимог режиму; активна його участь у суспільному житті кримінально-виконавчої установи, наприклад, участь у самодіяльних організаціях ув`язнених, сумлінне виконання суспільних доручень, надання допомоги адміністрації КВУ, утримання інших засуджених від скоєння правопорушень; наявність заохочень; гарне поводження в побуті; негативна оцінка скоєного їм злочину; повідомлення про скоєнні ним, але не розкриті злочини і т.п.

Також елементами сумлінного ставлення до праці є: гарне виконання дорученої роботи з кількісних й якісних показників; придбання спеціальності або підвищення ділової кваліфікації; дбайливе відношення до обладнання, матеріалам та інструментів; надання допомоги іншим засудженим у виробничій роботі; суворе дотримання правил по техніці безпеки й охорони праці, тощо.

Таким чином, при застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості та відшкодування потерпілій особі матеріальних збитків.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 на час подання клопотання дійсно відбув 2/3 частини строку призначеного судом покарання, відбуваючи покарання за тяжкий злочин, що є однією з формальних підстав для умовно дострокового звільнення. Окрім того, за час відбуття покарання засуджений мав 2 стягнення, відповідно до п. 14 ст. 134 КВК України, визнається таким, що стягнень немає, та одне заохочення.

Суд вважає, що виправлення засудженій особі слід робити не лише за період, який безпосередньо передує моменту, коли строк покарання добігає кінця, після чого можливе застосування умовно-дострокового звільнення, а за весь час відбування покарання або принаймні впродовж значної частини цього строку.

Суд також враховує позицію комісії ДУ «Одеська виправна колонія №14» від 31.12.2025 року, відповідно до якої засудженому ОСОБА_4 було відмовлено у клопотанні про умовно дострокове звільнення як такому, що не довів своє виправлення.

Враховуючи у сукупності всі дані, які можуть слугувати чинником для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про його виправлення, суд вважає, що засудженим ОСОБА_4 не надано конкретних переконливих даних про те, що процес його виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі.

Таким чином, вказані обставини у їх сукупності, дають суду підстави вважати, що засуджений ОСОБА_4 не довів своє виправлення та його звільнення умовно достроково на час розгляду клопотання не буде відповідати меті та засадам покарання, визначеним у ст.ст. 50, 65 КК України, у зв`язку з чим суддя вважає за необхідне у задоволенні клопотання відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539, 392 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання про умовно дострокове звільнення від відбування призначеного покарання засудженого ОСОБА_4 , відмовити.

Апеляційна скарга може бути подана протягом семи днів з дня оголошення ухвали, для особи, яка перебуває під вартою, строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_6