СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/404/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року м.Київ

Колегія суддів Святошинського районного суду м. Києва в складі:

головуючої - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_7 , клопотання захисника ОСОБА_8 про зменшення розміру застави у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000290 від 24.05.2022 р. стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 358 ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 358 ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358 ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358 ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_10 , обвинуваченої ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,обвинуваченої ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_11 (в режимі ВКЗ), захисника ОСОБА_12 (в режимі ВКЗ), захисника ОСОБА_8 ,

встановив:

На розгляді суду перебуває вищевказане кримінальне провадження (стадія дослідження доказів).

Прокурором подані письмові клопотання про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави та клопотання про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_7 у зв`язку із обранням запобіжного заходу у вигляді застави.

В обґрунтування вказаних клопотань прокурор зазначає, що наразі існують ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик переховування обвинувачених від суду, ризик впливу на потерпілого та свідків, ризик того, що обвинувачені можуть іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, а також вчинити інше кримінальне правопорушення. На думку прокурора, застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Окрім того, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 є необхідність продовжити строк дії обов`язків, покладених на нього у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Від захисника ОСОБА_8 надійшло клопотання про зменшення розміру застави, визначеної обвинуваченому ОСОБА_7 , з 805 200 грн. до 454 200 грн., в обґрунтування якого захисник зазначив наступне.

14.04.2023 слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 11.06.2023, а також визначено розмір застави 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 805 200 гривень 00 копійок. Вказаний запобіжний захід надалі неодноразово було продовжено.

28.12.2023 ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 було внесено заставу за ОСОБА_7 відповідно до ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 04.12.2023 по справі № 759/18774/23, після чого обвинуваченого було звільнено з-під варти. В подальшому, за клопотанням прокурора, Святошинським районним судом міста Києва неодноразово продовжувався строк виконання обов?язків, передбачених ч 5 ст. 194 КПК України,покладених на обвинуваченого ОСОБА_7 , які діють під час застосування запобіжного заходу у вигляді застави.

Частина застави була внесена ОСОБА_14 в розмірі 390 000 гривень, однак на даний час у цієї особи виникла нагальна потреба у значних фінансових витратах на лікування, у зв`язку із чим вона звернулась до обвинуваченого ОСОБА_7 аби той підготував та подав в суд клопотання про зменшення розміру застави.

В судовому засіданні прокурор просив подані клопотання задовольнити, з підстав, викладених у них, у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про зменшення розміру застави просив відмовити, зазначивши, що правові підстави для зменшення розміру застави відсутні.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_7 підтримали заявлене клопотання про зменшення розміру застави з викладених у ньому підстав та просили його задовольнити. Стосовно клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_7 у зв`язку із внесенням застави, захисник ОСОБА_8 не заперечував. В свою чергу, обвинувачений ОСОБА_7 зауважив, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, на які посилається прокурор у своєму клопотанні, відсутні.

Захисник ОСОБА_12 просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора, та застосувати до обвинуваченої ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід, з огляду на довготривале перебування її підзахисної під вартою, в іншому разі зменшити розмір застави як альтернативного запобіжного заходу.

Обвинувачена ОСОБА_5 підтримала думку захисника ОСОБА_12 та зауважила на тому, що у неї є четверо неповнолітніх дітей та вона має місце проживання у м. Києві та Київській області.

Захисник ОСОБА_11 заперечила проти клопотання прокурора, зазначивши, що клопотання є формальним, докази наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, відсутні. Звернула увагу на незадовільний стан здоров`я її підзахисного та тривалий час перебування його під вартою, просила застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку захисника ОСОБА_11 , просив врахувати, що за час перебування під вартою у нього погіршилось самопочуття, зауважив, що у нього є місце проживання в м. Києві

Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши подані клопотання, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Ухвалою суду від 04.09.2025 року строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 продовжено до 02 листопада 2025 року включно, а також визначено розмір застави - у межах 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605 600 (шістсот п`ять тисяч шістсот) гривень, з покладанням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України; строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено до 02 листопада 2025 року включно, а також визначено розмір застави - у межах 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 454 200 (чотириста п`ятдесят чотири тисячі двісті) гривень, з покладанням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України; продовжено строк виконання обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, покладених на обвинуваченого ОСОБА_7 , які діють під час застосування запобіжного заходу у вигляді застави, на два місяці, тобто 04 листопада 2025 року включно.

Враховуючи стадію судового провадження (дослідження доказів), завершити судовий розгляд до закінчення строку дії запобіжного заходу, не вбачається можливим.

Частинами 1, 2 ст. 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців (ч.3 ст. 331 КПК України).

Відповідно до ч. 1ст. 183 КПК України,тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченимстаттею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятоюстатті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для продовження строку запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення як загальної складової підстави застосування запобіжного заходу слід розуміти як наявність "розумної підозри", тобто добросовісного, основаного на сукупності наявних на даний момент доказів припущення про вчинення цією особою кримінального правопорушення. Ступінь доведеності підозри, обвинувачення на цьому етапі провадження не є обставиною, що впливає на застосування запобіжного заходу, оскільки встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.

Так, колегія суддів, не вирішуючи наперед питання доведеності вини обвинувачених, враховує обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, при доведенні провині за яке обвинуваченим загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Надаючи оцінку доводам прокурора щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Так, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

За положеннями ст. 178 КПК України, суд при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Надаючи оцінку можливості обвинувачених переховуватися від суду, колегія суддів вважає, що існує висока ймовірність того, що обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину можуть вдатися до відповідних дій, оскільки у останніх відсутні міцні соціальні зв`язки та достатні стримуючі фактори. Окрім того, до обставини, яка збільшує ризик втечі, безумовно належить військова агресія рф проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях.

Колегія суддів вважає, що на даний час також існує ризик вчинення обвинуваченими іншого кримінального правопорушення, з огляду на те, що у обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 відсутнє офіційне джерело доходу, а злочини, які їм інкримінуються, вчинені з корисливих мотивів. Також колегія суддів зважає на те, що Солом`янським районним судом міста Києва з 28.01.2021 розглядається кримінальне провадження №0002992 від 07.07.2018 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 146, ч. ч. 3, 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 190 КК України та інших дев`яти обвинувачених. Подільським районним судом міста Києва з 18.06.2021 розглядається кримінальне провадження №0008801 від 23.10.2019 за обвинуваченням ОСОБА_5 та інших осіб у вчиненні у складі організованої групи кримінальних правопорушень, передбачених ст. 14, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 365-2 КК України. Вищевказане дає підстави вважати, що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_7 можуть бути особами, схильними до вчинення протиправних дій та характеризує їх не з позитивної сторони .

Разом з тим, інші ризики, заявлені прокурором у клопотанні, свого підтвердження під час судового розгляду не знайшли.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що на даний час ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, не зменшилися та продовжують існувати, підстави для зміни запобіжного заходу обвинуваченим відсутні, а відтак клопотання прокурора підлягають задоволенню.

Беручи до уваги підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, колегія суддів вважає за доцільне при продовженні строку тримання під вартою залишити обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 попередньо визначений розмір застави як альтернативний запобіжний захід, яку вважає співмірною з наявними в кримінальному провадженні ризиками, а перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні. Також суд покладає на обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Твердження сторони захисту, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необґрунтованим, а доводи викладені у ньому не підтверджені відповідними доказами, колегія суддів відхиляє з мотивів наведених вище. Будь-яких даних про неможливість обвинуваченого ОСОБА_6 перебувати під вартою через стан здоров`я, матеріали справи не містять.

Колегія суддів вважає, що застосовані до обвинувачених запобіжні заходи, відповідають характеру та тяжкості діяння, яке їм інкримінується, а тривалість судового провадження обумовлена, зокрема, процесуальною поведінкою сторони захисту (неодноразова заміна захисників, відкладення судових засідань за клопотаннями захисників через їхню зайнятість в інших справах) та наслідками війни.

Вирішуючи клопотання захисника ОСОБА_8 про зменшення розміру застави, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 201 КПК обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до суду клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

За положеннями ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Згідно ч. 7 ст. 182 КПК України підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Із змісту наведених положень вбачається, що внесення застави є правом заставодавця, а не обов`язком. Погоджуючись внести заставу, заставодавець самостійно обирає джерело грошових коштів, які мають бути внесені у якості застави. При цьому заставодавець усвідомлює, принаймні має усвідомлювати, що по-перше, ці кошти вносяться на увесь строк дії запобіжного заходу (ч. 11 ст. 182 КПК України), по-друге, існує ризик неповернення застави - звернення її в дохід держави (ч. 8 ст. 182 КПК України).

З огляду на вищезазначене, у заставодавця відсутні підстави очікувати, що кошти, внесені ним у якості застави за обвинуваченого, будуть йому обов`язково повернуті у найкоротший строк до припинення дії цього запобіжного заходу.

Колегія суддів вважає, що фактично застава у відповідному розмірі забезпечує виконання обвинуваченим ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків та є засобом запобігання ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які продовжують існувати.

Відсутність з боку обвинуваченого будь-яких порушень чи створення перешкод для кримінального провадження, за умови застосування до нього запобіжного заходу, сумлінне виконання ним покладених на нього обов`язків, свідчить про те, що застосований запобіжний захід у вигляді застави є дієвим.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для зменшення розміру застави, а відтак клопотання захисника ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.177,ст.178, ст. 182, ст.183, ст.194, ст.331, ст. 369, ст.372 КПК України, колегія суддів

постановила:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченої ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_5 , на 60 (шістдесят) днів, тобто до 30 листопада 2025 року включно, і утримувати її у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Визначити обвинуваченій ОСОБА_5 розмір застави у межах 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605 600 (шістсот п`ять тисяч шістсот) гривень, яка може бути внесена як самою обвинуваченою, так і іншими фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Святошинського районного суду м. Києва, після внесення якої ОСОБА_5 підлягає звільненню з-під варти в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 202 КПК України.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинувачену ОСОБА_5 , у разі внесення застави строком на два місяці з моменту внесення застави, наступні обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися за межі міста Києва без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Обвинувачена ОСОБА_5 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії цієї ухвали.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачена ОСОБА_5 вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у виді застави.

Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_5 , що в разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачена, будучи належним чином повідомленою, не з`явиться за викликом суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на неї при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 на 60 (шістдесят) днів, тобто до 30 листопада 2025 включно, і утримувати його у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_6 розмір застави у межах 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 454 200 (чотириста п`ятдесят чотири тисячі двісті) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншими фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Святошинського районного суду м. Києва, після внесення якої ОСОБА_6 підлягає звільненню з-під варти в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 202 КПК України.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 , у разі внесення застави строком на два місяці з моменту внесення застави, наступні обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися за межі міста Києва без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Обвинувачений ОСОБА_6 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії цієї ухвали.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_6 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що в разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_7 у зв`язку із обранням запобіжного заходу у вигляді застави, - задовольнити.

Продовжити строк виконання обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, покладених на обвинуваченого ОСОБА_7 , які діють під час застосування запобіжного заходу у вигляді застави, на два місяці, тобто до 02 грудня 2025 включно, а саме: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися за межі міста Києва без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про зменшення розміру застави - відмовити.

Ухвала в частині застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою діє до 30 листопада 2025 включно та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, в іншій частині оскарженню не підлягає.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 03.10.2025.

Суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3