печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року Печерський районний суд міста Києва у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

підозрюваного - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах другого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000186 від 02.05.2014 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Новотроїцьке Херсонської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий в особливо важливих справах другого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 , за погодженням з начальником третього відділу Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням у кримінальному провадженні № 0000186 від 02.05.2014 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 .

В обгрунтування поданого клопотання зазначено, що слідчими Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку з масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000186 від 02.05.2014 за фактами неналежного виконання своїх службових обов`язків, зловживання владою, залишення в небезпеці, а також співучасті службових осіб ОМУ ГУМВС України в Одеській області і ГУМВС України в Одеській області у вчиненні масових заворушень, які відбувались 02.05.2014 та 04.05.2014 у місті Одесі та іншими за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 110, ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 135, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 294, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 367 КК України, а також за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111 КК України.

Процесуальне керівництво у даному провадженні здійснюється прокурорами Офісу Генерального прокурора.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 21 вересня 2012 року ОСОБА_6 як керівник громадської організації «Єдина Одеса», діючи умисно, під час проведення у м. Одесі виставки до 1150-річчя російської державності, з метою надання іноземній державі - російській федерації допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, публічно заявив представникам засобів масової інформації про те, що українці і росіяни є одним російським народом і що «русский мир» пролягає далі ніж кордони російської держави, чим фактично ввів в оману представників ЗМІ та через них громадян України щодо історичних фактів існування та розвитку української та російської націй як самостійних спільнот людей, поєднаних спільними мовою, культурою та релігією та заперечив право народу України відповідно до ст. 5 Конституції України бути носієм суверенітету і єдиним джерелом влади, чим вчинив дії на шкоду інформаційної безпеки, суверенітетові України.

Крім того, з початку 2013 року дипломатичні установи рф - генеральні консульства у м. Харкові, м. Одеса та м. Сімферополь, а також представництва «Росспівробітницва» організували заходи, спрямовані на перегрупування та консолідацію місцевих проросійських груп та організацій для створення нового громадсько-політичного руху у якості конкурента підконтрольної ОСОБА_8 партії Регіонів на підтримку геополітичних проектів вищого військово-політичного керівництва рф щодо поступового поглинання України росією.

В подальшому впродовж листопада 2013 - лютого 2014 років на території України відбулися масові акції протестів проти свавілля чинної на той час державної влади, які в народі отримали назву «Євромайдан» або «Революція Гідності», внаслідок яких колишній Президент України ОСОБА_8 , його найближче оточення, а також керівництво правоохоронних і силових органів країни залишили країну, щоб уникнути кримінальної відповідальності за вчинені ними злочини проти громадян.

Станом на 2014 рік питання функціонування державної мови було регламентовано Конституцією та Рішенням Конституційного Суду України від 14.12.1999 № 10-рп/99 щодо офіційного тлумачення статті 10 Конституції України, а також Законом України « Про засади державної мовної політики» від 03.11.2012, який відповідно Рішення Конституційного Суду України від 28.02.2018 № 2-р/2018 був визнаний неконституційним.

У Рішенні Конституційного Суду України від 14.12.1999 № 10-рп/99, окрім іншого було вказано, що під державною (офіційною) мовою розуміється мова, якій державою надано правовий статус обов`язкового засобу спілкування у публічних сферах суспільного життя. Поняття державної мови є складовою більш широкого за змістом та обсягом конституційного поняття «конституційний лад».

Крім того, відповідно до ст. 3 діючого на той час Закону України «Про основи національної безпеки України» від 19 червня 2003 року (втратив чинність на підставі Закону № 2469-VIII від 21.06.2018) об`єктами національної безпеки в частині держави, тобто державної безпеки були визначені конституційний лад, суверенітет, територіальна цілісність і недоторканність.

Тобто українська мова була визначена у законодавчому та судовому порядку як складова конституційного ладу України і відповідно відносилась до одного із об`єктів державної безпеки України.

Крім того, 19 лютого 2014 року ОСОБА_6 як керівник Південного округу КРОРС, діючи умисно, перебуваючи у м. Москва російської федерації та приймаючи участь разом з депутатом державної думи рф ОСОБА_9 та представниками проросійських громадських організацій Естонії, Білорусі у прес-конференції «Русский интернационал: объединение русских на постсоветском и европейском пространстве», з метою надання іноземній державі - російській федерації допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, а саме зменшення у публічній сфері спілкування української мови за рахунок збільшення присутності російської мови - державної мови російської федерації, тобто створення загрози функціонування української мови, штучно використовуючи питання необхідності захисту російськомовного населення України щодо вільного використання ним російської мови, хоча фактично в такому захисті не було потреби з причини відсутності її утисків при спілкуванні нею на території України, публічно підтримав необхідність досягнення завдань політичного руху «Русский интернационал» - пропаганду російської мови як засобу міжнаціонального спілкування, захист прав та свобод російських співвітчизників, посилення російського культурного впливу у світі, чим вчинив дії на шкоду державної безпеки України.

23 лютого 2014 року, після залишення України його вищого керівництва, яке мало проросійську спрямованість у веденні державної політики, завідуючий відділом України Інституту країн СНД ОСОБА_10 , з метою збереження впливу російської федерації на громадсько-політичну діяльність України для забезпечення її поглинання рф, отримав інформацію від ОСОБА_11 про представників громадського руху «Антимайдан» - прихильників проросійського шляху розвитку України у м. Одесі ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які були готові діяти тільки в інтересах російської федерації та передав її директору Інституту країн СНД ОСОБА_14 для подальшої організації їх діяльності в інтересах рф. Отримавши вказану інформацію, директор Інституту країн СНД ОСОБА_14 провів бесіду із представниками громадського руху «Антимайдан» ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , за результатом якої останні погодились на співпрацю в інтересах російської федерації у м. Одесі.

В подальшому наприкінці лютого 2014 року директор Інституту країн СНД ОСОБА_14 , який займався забезпеченням здійснення впливу рф через громадсько-політичні рухи на території України, та помічник президента рф ОСОБА_15 , який на той час президентом рф був уповноважений на проведення заходів на території України щодо її дезінтеграції та подальшого поглинання рф, з метою посягання на територіальну цілісність України - відокремлення від України її частини - території м. Одеси та Одеської області із встановленням там влади, представники якої підпорядковувались би не органам державної влади України, а російської федерації, доручили завідуючому відділом України Інституту країн СНД ОСОБА_10 виїхати до м. Одеси, де із залученням ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 та ОСОБА_11 та інших представників проросійських громадських рухів організувати голосування депутатів Одеської обласної ради за проголошення так званої «Одеської народної республіки», захоплення будівель державних установ України та встановлення контролю за ними самопроголошеної влади.

28 лютого 2014 року, на виконання вказаного доручення ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , ОСОБА_10 прибув до м. Одеси, де за допомогою ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 та ОСОБА_11 підготував заходи щодо відокремлення території м. Одеси та Одеської області від України.

В подальшому під керівництвом ОСОБА_10 ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_6 , з метою завдання шкоди суверенітету та територіальній цілісності України, був організований на Куликовому полі у м. Одесі мітинг представників громадського руху «Антимайдан» для підтримання рішення президента рф ОСОБА_17 щодо введення російських військ в Україну для захисту прав російськомовних громадян України.

ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_6 , діючи умисно, перебуваючи у м. Одесі на Куликовому полі серед виступаючих перед мітингом представників громадського руху «Антимайдан», за попередньою змовою з іншими особами, в тому числі невстановлені слідством, зокрема спільно і погоджено з ОСОБА_16 , з метою надання іноземній державі - російській федерації допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, а саме зменшення у публічній сфері спілкування української мови за рахунок збільшення присутності російської мови - державної мови російської федерації, тобто створення загрози функціонування української мови, штучно використовуючи питання необхідності захисту російськомовного населення України щодо вільного використання ним російської мови як привід ініціювання перед керівництвом рф введення військ в Україну, хоча фактично в такому захисті не було потреби з причини відсутності утисків російською мовою при спілкуванні нею на території України, публічно підтримав виступаючих осіб щодо необхідності поширення використання російської мови у сфері публічного спілкування, а також рішення президента рф ОСОБА_17 щодо введення військ рф та використання на мітингу прапорів російської федерації, представники якої на той час вже розпочали анексію АР Крим, чим вчинив дії на шкоду державній безпеки, суверенітетові України.

Крім того, під час спілкування по мобільному телефону із ОСОБА_15 :

- ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_10 та ОСОБА_13 узгодили із ним свої дії щодо примусу депутатів Одеської обласної ради до проголошення так званої «Одеської народної республіки», ОСОБА_11 - щодо інформаційного висвітлення у місцевих ЗМІ бездіяльності депутатів Одеської обласної ради стосовно проголошення вказаної республіки, а ОСОБА_16 - щодо алгоритму силового захоплення представниками громадського руху «Антимайдан» будівлі Одеської обласної ради;

- 02 березня 2014 року ОСОБА_16 повідомив про недостатню кількість представників громадського руху «Антимайдан», а також відсутність зброї для захоплення будівлі Одеської обласної ради та наполегливо просив забезпечити надання цієї зброї та направлення необхідної кількості людей - за аналогією так званих «кримських добровольців» для забезпечення цього захоплення;

- 03 березня 2014 року спочатку ОСОБА_16 повідомив про факт проникнення його разом зі спільниками у будівлю Одеської обласної ради на її сесію та просив про силову підтримку у її захопленні, а потім ОСОБА_13 повторно просив виділення для цього захоплення так званих «добровольців».

Впродовж 01-03 березні 2014 року ОСОБА_16 та ОСОБА_11 , а також залучений ними колишній депутат Одеської обласної ради ОСОБА_18 , який ініціював розгляд депутатами Одеської обласної ради проєкту рішення щодо проголошення так званої «Одеської народної республіки» постійно підтримували телефонний зв`язок із ОСОБА_6 , якого інформували про підготовку до захоплення будівлі Одеської обласної ради та спроби її захоплення.

ОСОБА_6 , у цей час перебуваючи у м. Одесі, діючи умисно, з метою надання іноземній державі - російській федерації допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, отримуючи вказану інформацію від ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , за попередньою змовою з іншими особами, в тому числі невстановлені слідством, зокрема спільно і погоджено з останніми, передавав зазначену інформацію про підготовку до захоплення будівлі Одеської обласної ради та спроби її захоплення представникам керівництва КРОРС ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які на той час діяли в інтересах рф забезпечуючи анексію АР Крим, чим вчинив дії на шкоду суверенітетові та територіальної цілісності та недоторканості України.

В зв`язку із неузгодженістю дій по захопленню вказаної будівлі між ОСОБА_16 та ОСОБА_12 , протидії депутатів Одеської обласної ради винесенню ОСОБА_18 разом з останнім на розгляд сесії питання про проголошення так званої «Одеської народної республіки» та відсутності домовленості «Антимайдану» із керівництвом Одеської міліції про неперешкоджання силовому захопленню зазначеної будівлі з боку співробітників міліції, проголошення депутатами Одеської обласної ради так званої «ОНР» та захоплення представниками «Антимайдану» будівлі ради не відбулось.

Пізніше у березні 2014 року після невдалої спроби захоплення влади у м. Одесі та Одеській області ОСОБА_10 , розуміючи необхідність більш якісної підготовки для наступної спроби реалізації вищевказаного плану ОСОБА_21 та ОСОБА_14 по відокремленню території вказаного регіону від України, став вживати заходи з одного боку щодо запевнення безпосередньо ОСОБА_16 , ОСОБА_11 та через них - ОСОБА_6 , ОСОБА_13 у здійсненні їх як фінансової так і іншої організаційної підтримки у діяльності у м. Одесі та Одеській області на користь інтересів рф щодо порушення територіальної цілісності України, а з іншого боку - ініціювати перед ОСОБА_21 та ОСОБА_14 вирішення питання щодо фінансування зазначеної діяльності цих осіб.

В подальшому на Куликовому полі ОСОБА_16 та ОСОБА_13 як одним із керівників силового крила громадського руху «Антимайдан» у м. Одесі - так званої «Одеської дружини», за рахунок фінансування організованого ОСОБА_10 , був облаштований табір у вигляді палаток - «Православної дружини» ( ОСОБА_16 ) та «Одеської дружини» ( ОСОБА_13 ) для здійснення постійного інформаційного впливу на громадян України на шкоду її національним інтересам в частині територіальної цілісності та суверенітету, а саме щодо пропагування формування у м. Одесі єдиного культурного та економічного простору України з рф так званого «русского мира», що дорівнювало інтеграції України в росію, недопущення поширення у публічній сфері спілкування української мови як державної для громадян України і водночас забезпечення незмінності впливу російської мови та невизнання легітимності вищих органів державної влади України.

Водночас, 09 березня 2014 року у невстановленому слідством місці ОСОБА_6 як керівник громадської організації «Єдина Одеса», діючи умисно, коментуючи у ЗМІ факт звернення Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення до провайдерів програмної послуги щодо тимчасового утримання від ретрансляції російських телеканалів «Вести», «Россия 24», «Первый канал. Всемирная сеть», «Россия-РТР», які фактично здійснювали інформаційну війну від імені російської федерації проти України у вигляді подання недостовірної інформації стосовно українських подій громадсько-політичного характеру, з метою надання іноземній державі - російській федерації допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, а саме забезпечення здійснення інформаційного впливу рф на свою користь через підконтрольні їй ЗМІ на громадян України, публічно заявив в принизливій формі про необ`єктивність українських телевізійних засобів масової інформації та надав безпідставну оцінку вказаному зверненню Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення як такому, що має форму насильства за національною та релігійною ознаками, насадження нацистських поглядів.

Окрім іншого, у березні 2014 року у невстановленому слідством місці ОСОБА_6 як керівник громадської організації «Єдина Одеса», діючи умисно, коментуючи у російському ЗМІ -«РБК» плани щодо проведення громадських акцій у м. Одесі з вимогами до представників вищих органів державної влади України, з метою надання іноземній державі - російській федерації допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, публічно заявив про здійснення громадською організацією «Єдина Одеса» впливу на представників державної влади України щодо проведення референдумів лише у частині України - південних та східних областях для їх самовизначення, чим вчинив дії на шкоду суверенітетові, територіальної цілісності та недоторканості України.

При цьому, ОСОБА_6 був обізнаним як колишній депутат Одеської міської ради та особа, яка тривалий час займалась громадсько-політичною діяльністю, із положенням ст. 73 Конституції України, про те що виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України та ст. 18 Закону України «Про всеукраїнський референдум» 2013 року, про те що всеукраїнський референдум про зміну території України - це форма прийняття громадянами України рішення щодо затвердження закону про ратифікацію міжнародного договору про зміну території України, а також ст. 157 Конституції України, де сказано, що Конституція України не може бути змінена, якщо зміни передбачають порушення територіальної цілісності України, а також достовірно знав про відсутність будь-якого міжнародного договору про зміну території України та Закону України про його ратифікацію і водночас підстав для проведення вказаного референдуму і відповідно усвідомлював, що проведення референдумів лише у частині України - південних та східних областях є порушенням конституційного законодавства України.

Також 16 березня 2014 року ОСОБА_6 як керівник громадської організації «Єдина Одеса», діючи умисно, з метою надання іноземній державі - російській федерації допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, прийняв у м. Одесі участь у телевізійній передачі Одеського телемарафону, під час якої публічно заявив, що українці і росіяни є одним російським народом, чим фактично заперечив право народу України відповідно до ст. 5 Конституції України бути носієм суверенітету і єдиним джерелом влади, а також без наведення конкретних фактів повідомив недостовірну інформацію про стан релігійного середовища України - начебто дискримінацію за релігійними поглядами та захоплення церков та висловив підтримку проведення російською федерацією незаконного референдуму по приєднанню АР Крим до рф і особисто президенту рф ОСОБА_22 як особі, що гарантувала йому свободу як російськомовному громадянину та зазначив про необхідність проведення аналогічного референдуму у м. Одесі, чим вчинив дії на шкоду суверенітетові та територіальної цілісності та недоторканості, а також інформаційної безпеки України.

Крім того, 17 березня 2014 року ОСОБА_6 як керівник Південного округу КРОРС, діючи умисно, з метою надання іноземній державі - російській федерації допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, прийняв у м. Одесі участь у ході громадян на підтримку проведення російською федерацією незаконного референдуму по приєднанню АР Крим до рф та висловив представникам ЗМІ вимогу до державних органів України щодо проведення аналогічного референдуму у м. Одесі, чим вчинив дії на шкоду суверенітетові, територіальної цілісності та недоторканості України.

При цьому, ОСОБА_6 був обізнаним як колишній депутат Одеської міської ради та особа, яка тривалий час займалась громадсько-політичною діяльністю із положенням ст. 73 Конституції України, про те що виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України та ст. 18 Закону України «Про всеукраїнський референдум» 2013 року, про те що всеукраїнський референдум про зміну території України - це форма прийняття громадянами України рішення щодо затвердження закону про ратифікацію міжнародного договору про зміну території України, а також ст. 157 Конституції України, де сказано, що Конституція України не може бути змінена, якщо зміни передбачають порушення територіальної цілісності України, а також достовірно знав про відсутність будь-якого міжнародного договору про зміну території України та Закону України про його ратифікацію і водночас підстав для проведення вказаного референдуму і відповідно усвідомлював, що проведення референдумів лише у частині України - південних та східних областях є порушенням конституційного законодавства України.

Водночас у зв`язку із тим, що ОСОБА_16 та ОСОБА_11 , побоюючись притягнення до кримінальної відповідальності співробітниками УСБУ в Одеській області за попередню діяльність на шкоду національній безпеці України, виїхали відповідно 17 березня 2014 року та 11 квітня 2014 року з України до російської федерації, ОСОБА_6 в своїй підривної діяльності проти України поступово переорієнтувався на тісну співпрацю з іншими особами - ОСОБА_19 заступником Голови ВКРОРС, який в подальшому після анексії АР Крим будучи громадянином України став першим членом Ради Федерації рф від Криму, а також головою «Росспівробітництва» в Україні та співробітником Служби зовнішньої розвідки рф ОСОБА_23 .

З метою узгодження своєї підривної діяльності проти України як керівник Південного округу КРОРС ОСОБА_6 неодноразово зустрічався з ОСОБА_19 та ОСОБА_23 , отримував від них відповідні вказівки щодо продовження діяльності ним та підконтрольними йому громадськими організаціями Південного округу КРОРС начебто щодо захисту інтересів російськомовних громадян, а фактично на шкоду державній та інформаційній безпеці України, після чого доводив ці вказівки для виконання керівникам зазначених громадських організацій, тобто, діючи умисно, надавав допомогу представнику іноземної держави - рф ОСОБА_23 в проведенні підривної діяльності проти України.

Так, 25 березня 2014 року, вже після підписання 21 березня 2014 року президентом рф ОСОБА_24 указу про ратифікацію «Договору про прийняття Республіки Крим до складу росії», тобто фактичної анексії АР Крим рф, ОСОБА_6 зустрівся із ОСОБА_19 у м. Сімферополь АР Крим, потім повернувся до м. Одеси, звідки виїхав до м. Києва, де 26 березня 2014 року зустрівся із ОСОБА_23 . По закінченню зустрічі із ОСОБА_23 , ОСОБА_6 обговорив по мобільному телефону із керівником підконтрольної йому як керівнику Південного кругу КРОРС Херсонської міської громадської організації «російська національна община «Русичь» ОСОБА_25 характер подальшої діяльності громадських організацій Південного кругу КРОРС з урахуванням отриманих вказівок від ОСОБА_19 та ОСОБА_23 , після чого виїхав через пункт пропуску «Бачівськ» державного кордону України до російської федерації, звідки повернувся до України 28 березня 2014 року.

04 квітня 2014 року ОСОБА_6 зустрівся із ОСОБА_19 у м. Сімферополі АР Крим, після чого 10 квітня 2014 року повернувся через державний кордон до України, де 12 квітня 2014 року зустрівся у м. Києві із ОСОБА_23 .

По закінченню зустрічі із ОСОБА_23 , ОСОБА_6 обговорив по мобільному телефону із керівником підконтрольної йому як керівнику Південного кругу КРОРС громадської організації - «російський культурний центр м. Нова Каховка» ОСОБА_26 характер подальшої діяльності громадських організацій Південного кругу КРОРС з урахуванням отриманих вказівок від ОСОБА_19 та ОСОБА_23 , після чого вилетів через аеропорт «Бориспіль» до російської федерації.

Крім того, 14 квітня 2014 року ОСОБА_6 як керівник Південного округу КРОРС, діючи умисно, перебуваючи у м. Москва російської федерації та беручи участь разом з представниками МЗС та інших органів державної влади рф у 21-му засіданні всесвітньої координаційної ради російських співвітчизників, з метою надання іноземній державі - російській федерації допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, а саме розповсюдження неправдивої інформації державних органів рф про антиконституційне захоплення влади в Україні після залишення ОСОБА_8 поста Президента України та начебто погіршення становища російськомовних громадян України в частині можливості використовувати у спілкуванні російську мову, а також зменшення у публічній сфері спілкування української мови за рахунок збільшення присутності російської мови - державної мови російської федерації, тобто створення загрози функціонування української мови, незважаючи на наявний на той час - з 21 березня 2014 року факт анексії російською федерацією частини території України - Автономної Республіки Крим, публічно підтримав заяву вказаної всесвітньої координаційної ради російських співвітчизників, проживаючих за кордоном у зв`язку із подіями в Україні щодо начебто наявної необхідності захисту прав та інтересів населення на Півдні та Південному Сході України, припинення дискримінації російської мови та надання їй особливого правового статусу, хоча фактично ніякої дискримінації російської мови в Україні не здійснювалось і відповідно не було потреби у захисті прав російськомовного населення України, чим вчинив дії на шкоду інформаційної та державної безпеки України.

Після повернення в Україну із російської федерації 16 квітня 2014 року ОСОБА_6 зустрівся у м. Києві із ОСОБА_23 . По закінченню зустрічі із ОСОБА_23 , ОСОБА_6 обговорив по мобільному телефону із керівником підконтрольної йому як керівнику Південного кругу КРОРС Херсонської міської громадської організації «російська національна община «Русичь» ОСОБА_25 характер подальшої діяльності громадських організацій Південного кругу КРОРС з урахуванням отриманих вказівок від ОСОБА_23 .

Надалі 23 квітня 2014 року ОСОБА_6 знову зустрівся у м. Києві із ОСОБА_23 . В подальшому - 24 квітня 2014 року та 25 квітня 2014 року ОСОБА_6 обговорив по мобільному телефону із керівниками підконтрольних йому як керівнику Південного кругу КРОРС громадських організацій - Херсонської міської громадської організації «російська національна община «Русичь» ОСОБА_25 та відповідно «російський культурний центр Одеської області» ОСОБА_27 , «російський культурний центр Миколаївської області» ОСОБА_28 характер подальшої діяльності громадських організацій Південного кругу КРОРС з урахуванням отриманих вказівок від ОСОБА_23 , а 26 квітня 2014 року ці питання також обговорив при особистій зустрічі з ОСОБА_25 у м. Одесі.

29 квітня 2014 року ОСОБА_6 в черговий раз зустрівся у м. Києві із ОСОБА_23 , після чого в той же день виїхав залізничним транспортом із м. Києва до м. Москви рф, звідки повернувся в Україну 01 травня 2014 року, коли обговорив по мобільному телефону із керівником підконтрольної йому як керівнику Південного кругу КРОРС громадської організації - «російський культурний центр Одеської області» ОСОБА_27 характер подальшої діяльності громадських організацій Південного кругу КРОРС з урахуванням отриманих вказівок від ОСОБА_23 та невстановлених осіб, з якими він мав зустріч в російській федерації.

Повернувшись в Україну, ОСОБА_6 01 травня 2014 року прибув у м. Одесу, звідки 02 травня 2014 року поїхав в анексовану рф АР Крим, де зустрівся у м. Сімферополі з ОСОБА_19 , який перед цим провів телефонну розмову з ОСОБА_23 . По закінченню зустрічі із ОСОБА_19 , ОСОБА_6 провів телефонну розмову з ОСОБА_23 і вранці 03 травня 2014 року повернувся до м. Одеси.

03 травня 2014 року ОСОБА_6 обговорив по мобільному телефону із керівником підконтрольної йому як керівнику Південного кругу КРОРС громадської організації - «російський культурний центр Одеської області» ОСОБА_27 характер подальшої діяльності громадських організацій Південного кругу КРОРС з урахуванням отриманих вказівок від ОСОБА_23 та ОСОБА_19 . В цей же день ОСОБА_6 зустрівся у м. Києві із ОСОБА_23 , після чого провів телефонні розмови з ОСОБА_19 та ОСОБА_27 .

На наступний день - 04 травня 2014 року ОСОБА_6 виїхав через пункт пропуску «Бачівськ» державного кордону України до російської федерації, де продовжив комунікацію з ОСОБА_23 , ОСОБА_19 та ОСОБА_27 та з невстановленими слідством представниками російської федерації, погоджуючи свою підривну діяльність проти України, після чого повернувся із рф до України 17 травня 2014 року.

Крім того, за вищевказаних обставин, наприкінці лютого 2014 року директор Інституту країн СНД ОСОБА_14 , який займався забезпеченням здійснення впливу рф через громадсько-політичні рухи на території України, та помічник президента рф ОСОБА_15 , який на той час президентом рф був уповноважений на проведення заходів на території України щодо її дезінтеграції та подальшого поглинання рф, з метою посягання на територіальну цілісність України - відокремлення від України її частини - території м. Одеси та Одеської області із встановленням там влади, представники якої підпорядковувались би не органам державної влади України, а російської федерації, доручили завідуючому відділом України Інституту країн СНД ОСОБА_10 виїхати до м. Одеси, де із залученням ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 та ОСОБА_11 та інших представників проросійських громадських рухів організувати голосування депутатів Одеської обласної ради за проголошення так званої «Одеської народної республіки», захоплення будівель державних установ України та встановлення контролю за ними самопроголошеної влади.

28 лютого 2014 року, на виконання вказаного доручення ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , ОСОБА_10 прибув до м. Одеси, де за допомогою ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 та ОСОБА_11 підготував заходи щодо відокремлення території м. Одеси та Одеської області від України.

В подальшому під керівництвом ОСОБА_10 ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_6 , з метою завдання шкоди суверенітету та територіальній цілісності України, був організований на Куликовому полі у м. Одесі мітинг представників громадського руху «Антимайдан» для підтримання рішення президента рф ОСОБА_17 щодо введення російських військ в Україну для захисту прав російськомовних громадян України.

Крім того, під час спілкування по мобільному телефону із ОСОБА_15 :

- ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_10 та ОСОБА_13 узгодили із ним свої дії щодо примусу депутатів Одеської обласної ради до проголошення так званої «Одеської народної республіки», ОСОБА_11 - щодо інформаційного висвітлення у місцевих ЗМІ бездіяльності депутатів Одеської обласної ради стосовно проголошення вказаної республіки, а ОСОБА_16 - щодо алгоритму силового захоплення представниками громадського руху «Антимайдан» будівлі Одеської обласної ради;

- 02 березня 2014 року ОСОБА_16 повідомив про недостатню кількість представників громадського руху «Антимайдан», а також відсутність зброї для захоплення будівлі Одеської обласної ради та наполегливо просив забезпечити надання цієї зброї та направлення необхідної кількості людей - за аналогією так званих «кримських добровольців» для забезпечення цього захоплення;

- 03 березня 2014 року спочатку ОСОБА_16 повідомив про факт проникнення його разом зі спільниками у будівлю Одеської обласної ради на її сесію та просив про силову підтримку у її захопленні, а потім ОСОБА_13 повторно просив виділення для цього захоплення так званих «добровольців».

Впродовж 01-03 березні 2014 року ОСОБА_16 та ОСОБА_11 постійно підтримували телефонний зв`язок із ОСОБА_6 , якого інформували про підготовку до захоплення будівлі Одеської обласної ради та спроби її захоплення.

ОСОБА_6 , у цей час перебуваючи у м. Одесі, діючи умисно, з метою зміни меж території України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, отримуючи вказану інформацію від ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , за попередньою змовою з іншими особами, в тому числі невстановлені слідством, зокрема спільно і погоджено з останніми, передавав зазначену інформацію про підготовку до захоплення будівлі Одеської обласної ради та спроби її захоплення представникам керівництва КРОРС ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які на той час діяли в інтересах рф забезпечуючи анексію АР Крим, чим вчинив дії по посяганню на територіальну цілісність та недоторканість України.

Окрім іншого, у березні 2014 року у невстановленому слідством місці ОСОБА_6 як керівник громадської організації «Єдина Одеса», діючи умисно, коментуючи у російському ЗМІ -«РБК» плани щодо проведення громадських акцій у м. Одесі з вимогами до представників вищих органів державної влади України, з метою зміни меж території України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, публічно заявив про здійснення громадською організацією «Єдина Одеса» впливу на представників державної влади України щодо проведення референдумів лише у частині України - південних та східних областях для їх самовизначення, чим повторно вчинив посягання на територіальну цілісність та недоторканість України.

При цьому, ОСОБА_6 був обізнаним як колишній депутат Одеської міської ради та особа, яка тривалий час займалась громадсько-політичною діяльністю, із положенням ст. 73 Конституції України, про те що виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України та ст. 18 Закону України «Про всеукраїнський референдум» 2013 року, про те що всеукраїнський референдум про зміну території України - це форма прийняття громадянами України рішення щодо затвердження закону про ратифікацію міжнародного договору про зміну території України, а також ст. 157 Конституції України, де сказано, що Конституція України не може бути змінена, якщо зміни передбачають порушення територіальної цілісності України, а також достовірно знав про відсутність будь-якого міжнародного договору про зміну території України та Закону України про його ратифікацію і водночас підстав для проведення вказаного референдуму і відповідно усвідомлював, що проведення референдумів лише у частині України - південних та східних областях є порушенням конституційного законодавства України.

Також 16 березня 2014 року ОСОБА_6 як керівник громадської організації «Єдина Одеса», діючи умисно, з метою зміни меж території України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, прийняв у м. Одесі участь у телевізійній передачі Одеського телемарафону, під час якої висловив підтримку проведення російською федерацією незаконного референдуму по приєднанню АР Крим до рф та зазначив про необхідність проведення аналогічного референдуму у м. Одесі, чим повторно посягнув на територіальну цілісність та недоторканість України та вчинив публічні заклики до зміни меж території України.

Крім того, 17 березня 2014 року ОСОБА_6 як керівник Південного округу КРОРС, діючи умисно, з метою зміни меж території України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, прийняв у м. Одесі участь у ході громадян на підтримку проведення російською федерацією незаконного референдуму по приєднанню АР Крим до рф та висловив представникам ЗМІ вимогу до державних органів України щодо проведення аналогічного референдуму у м. Одесі, чим повторно посягнув на територіальну цілісність та недоторканість України та вчинив публічні заклики до зміни меж території України.

При цьому, ОСОБА_6 був обізнаним як колишній депутат Одеської міської ради та особа, яка тривалий час займалась громадсько-політичною діяльністю із положенням ст. 73 Конституції України, про те що виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України та ст. 18 Закону України «Про всеукраїнський референдум» 2013 року, про те що всеукраїнський референдум про зміну території України - це форма прийняття громадянами України рішення щодо затвердження закону про ратифікацію міжнародного договору про зміну території України, а також ст. 157 Конституції України, де сказано, що Конституція України не може бути змінена, якщо зміни передбачають порушення територіальної цілісності України, а також достовірно знав про відсутність будь-якого міжнародного договору про зміну території України та Закону України про його ратифікацію і водночас підстав для проведення вказаного референдуму і відповідно усвідомлював, що проведення референдумів лише у частині України - південних та східних областях є порушенням конституційного законодавства України.

29.10.2025 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111 КК України в редакції Закону України від 07.10.2014.

29.10.2025 о 16:37 хв. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст. ст. 208, п. 6) ч. 1 ст. 615 КПК України.

Копія клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та матеріалів на його обґрунтування відповідно до ч. 2 ст. 184 КПК України вручені підозрюваному ОСОБА_6 та його захиснику 29.10.2025.

Необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий обґрунтовує тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, у разі визнання винуватим підозрюваному ОСОБА_6 загрожує покарання за особливо тяжкий злочин, передбачений ч. 1 ст. 111 КК України - у вигляді позбавлення волі на строк від 12 до 15 років, що вже саме по собі може бути вагомою підставою і мотивом для підозрюваного переховуватися від слідства та суду.

На даний час існують ризики того, що він, перебуваючи на волі, усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та реальність покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також на інших співучасників злочинів, у вчиненні яких він підозрюється.

Таким чином, враховуючи те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків, сторона обвинувачення вважає, що тільки застосування саме найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зможе усунути ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного. На підставі ч. 4 ст. 183 КПК України просить не визначати розмір застави у якості альтернативного запобіжного заходу.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив задовольнити з підстав, зазначених у ньому.

Захисники підозрюваного - адвокати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що підозра не обґрунтована, а стороною обвинувачення не доведені мета застосування запобіжного заходу, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід у не пов`язаний із триманням під вартою, а саме: особисте зобов`язання або домашній арешт.

Підозрюваний ОСОБА_29 підтримав позицію своїх захисників.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, перевіривши клопотання та дослідивши докази, якими обґрунтовується клопотання, заперечення та докази, якими вони обґрунтовуються, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку з масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000186 від 02.05.2014 за фактами неналежного виконання своїх службових обов`язків, зловживання владою, залишення в небезпеці, а також співучасті службових осіб ОМУ ГУМВС України в Одеській області і ГУМВС України в Одеській області у вчиненні масових заворушень, які відбувались 02.05.2014 та 04.05.2014 у місті Одесі та іншими за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 110, ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 135, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 294, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 367 КК України, а також за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111 КК України.

Процесуальне керівництво у даному провадженні здійснюється прокурорами Офісу Генерального прокурора.

29.10.2025 о 16:37 хв. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст. ст. 208, п. 6) ч. 1 ст. 615 КПК України.

29.10.2025 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111 КК України в редакції Закону України від 07.10.2014.

Під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні зібрані докази (матеріали провадження), які обґрунтовують підозру ОСОБА_6 , зокрема:

- протокол огляду від 16.06.2025 розміщеної на інтернет-сайті «РБК» стаття «От захватов к референдумам» за 2014 рік, в якій керівник ГО «Єдина Одеса» ОСОБА_6 повідомив про плани щодо проведення громадських акцій у м. Одесі з вимогами до представників вищих органів державної влади України вплинути на представників державної влади України, в тому числі щодо проведення референдумів лише у частині України - південних та східних областях для їх самовизначення;

- протокол огляду від 12.06.2025 розміщеної на інтернет-сайті «Россия и соотечественники» статті «Не злите русских!» від 20.02.2014 та від 28.08.2025 розміщеного відеозапису під назвою « ОСОБА_30 на учреждении Русского интернационала» від 19.02.2014 на відеохостингу «YouTube», в яких містяться відомості про те, що 19 лютого 2014 року ОСОБА_6 як керівник Південного округу КРОРС прийняв участь разом з депутатом державної думи рф ОСОБА_9 та представниками проросійських громадських організацій Естонії, Білорусі у прес-конференції «Русский интернационал: объединение русских на постсоветском и европейском пространстве», штучно використовуючи питання необхідності захисту російськомовного населення України щодо вільного використання ним російської мови, хоча фактично в такому захисті не було потреби з причини відсутності її утисків при спілкуванні нею на території України, публічно підтримав необхідність досягнення завдань політичного руху «Русский интернационал» - пропаганду російської мови як засобу міжнаціонального спілкування, захист прав та свобод російських співвітчизників, посилення російського культурного впливу у світі;

- протокол огляду від 08.04.2025 розміщеного відеозапису під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_4» від ІНФОРМАЦІЯ_5 на відеохостингу «YouTube» користувачем «ІНФОРМАЦІЯ_3». На вказаному відеозапису відображено виставку до 1150-річчя російської державності у м. Одесі, під час якої ОСОБА_6 як керівник ГО «Єдина Одеса» повідомив представникам засобів масової інформації про те, що українці і росіяни є одним народом і що «русский мир» пролягає далі ніж кордони російської держави;

- протокол огляду від 03.-04.02.2025 публікації з інтернет-ресурсу «ІНФОРМАЦІЯ_2», відповідно до якого встановлено, що співробітником відділу України Інституту країн СНД ОСОБА_10 здійснювалось листування через електронну пошту із колишнім головою Спілки православних громадян України ОСОБА_16 , секретарем Одеської єпархії Української православної церкви Московського патріархату ОСОБА_11 , а також директором цього Інституту (депутатом державної думи рф) ОСОБА_14 та помічником президента рф ( депутатом державної думи рф) ОСОБА_15 ;

- протокол огляду від 28.08.2025 розміщеного на інтернет-сайті «048.ua Сайт міста Одеси» статті «ІНФОРМАЦІЯ_8» від ІНФОРМАЦІЯ_7 та відеозапису під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_6» відеохостингу «YouTube», в яких містяться відомості про те, що ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_6 знаходився у м. Одесі на Куликовому полі серед виступаючих перед мітингом представників громадського руху «Антимайдан». Під час мітингу в його присутності відбулись виступи окремих присутніх осіб щодо необхідності поширення використання російської мови у сфері публічного спілкування та підтримання рішення президента рф ОСОБА_17 щодо введення військ рф з використанням прапорів російської федерації, представники якої на той час вже розпочали анексію АР Крим;

- протоколи за результатами проведення ДОТЗ СБ України відповідно до положень п. 6 ст. 7 Закону України «Про контррозвідувальну діяльність» оперативно-технічних заходів зі зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж стосовно громадянина російської федерації ОСОБА_15 , а також його зв`язків з числа громадян України та іноземних громадян та отриманих під час тимчасового доступу на підстави ухвали слідчого до судової справи №756/4855/17 у кримінальному провадженні № 0001594 по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 110, ч. 1 ст. 111, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 437 КК України;

- електронний документ із відомостями щодо телефонних з`єднань по мобільному телефону ОСОБА_6 за номером НОМЕР_1 у березні 2014 року та матеріалами виконаних доручень щодо встановлених номерів телефонів ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , відповідно до яких впродовж 01-03 березні 2014 року ОСОБА_16 та ОСОБА_11 постійно підтримували телефонний зв`язок із ОСОБА_6 , який в подальшому отримуючи інформацію щодо вищевказаних обставин подій від ОСОБА_16 та ОСОБА_11 , повідомляв її представникам керівництва КРОРС ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які на той час діяли в інтересах рф забезпечуючи анексію АР Крим;

протокол огляду від 12.07.2025 розміщеного відеозапису під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_11 » від ІНФОРМАЦІЯ_12 на відеохостингу «YouTube», розміщений користувачем «ІНФОРМАЦІЯ_10». На вказаному відеозапису ОСОБА_34 як колишній депутат Одеської обласної ради розповів про обставини проведення засідання сесії цієї ради 3 березня 2014 року. Зі слів ОСОБА_35 , він був ініціатором розгляду в той день депутатами Одеської обласної ради проєкту рішення щодо проведення референдуму в Одеській області з приводу створення Одеської народної республіки з можливостями самостійно обирати губернатора, перепідпорядкування силових структур місцевим органам влади, забезпечення вільного використання російської мови. Але як повідомив ОСОБА_35 більшість депутатів Одеської обласної ради його ідею розгляду вказаного проєкту рішення не підтримала, хоча якби вони підтримали це рішення, то історія могла розвиватись за іншим сценарієм;

- протокол огляду від 09.04.2025 розміщеного відеозапису під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_13» від ІНФОРМАЦІЯ_14 на відеохостингу «YouTube» користувачем «ІНФОРМАЦІЯ_3». На вказаному відеозапису зафіксовано проведення Одеського телемарафону, за участі ОСОБА_6 як керівника Південного округу КРОРС, який під час нього стверджував, що українці і росіяни є одним народом, а також без наведення конкретних фактів повідомив недостовірну інформацію про стан релігійного середовища України - начебто дискримінацію за релігійними поглядами та захоплення церков, після чого висловив підтримку проведення російською федерацією незаконного референдуму по приєднанню АР Крим до рф та зазначив про необхідність проведення аналогічного референдуму у м. Одесі, а також подякував президенту рф ОСОБА_22 як особі, що гарантувала йому свободу як російськомовному громадянину;

- протокол огляду від 10.04.2025 розміщеного відеозапису під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_15» від ІНФОРМАЦІЯ_16 на відеохостингу «YouTube». На вказаному відеозапису відображено проведення 17 березня 2014 року ходи громадян у м. Одесі на підтримку проведення російською федерацією незаконного референдуму по приєднанню АР Крим до рф, у якій ОСОБА_6 як керівник Південного округу КРОРС прийняв участь та висловив представникам ЗМІ вимогу до державних органів України щодо проведення аналогічного референдуму у м. Одеса;

- протокол огляду від 04.04.2025 розміщеної на інтернет-сайті «ІНФОРМАЦІЯ_18, в якому розповідається про проведення 14 квітня 2014 року у м. москва 21 засідання всесвітньої координаційної ради російських співвітчизників, які проживають за кордоном та участь у ньому міністра закордонних справ ОСОБА_36 , колишнього члена вказаної координаційної ради, голови російської громади Криму ОСОБА_19 та ОСОБА_6 як керівника Південного округу КРОРС. Під час цього засідання ОСОБА_6 повідомив неправдиву інформацію про антиконституційне захоплення влади в Україні після залишення ОСОБА_8 поста Президента України та погіршення становища російськомовних громадян України в частині можливості використовувати у спілкуванні російську мову, а також підтримав заяву вказаної всесвітньої координаційної ради у зв`язку із подіями в Україні щодо начебто наявної необхідності захисту прав та інтересів населення на Півдні та Південному Сході України, припинення дискримінації російської мови та надання їй особливого правового статусу;

- електронним документом із відомостями щодо телефонних з`єднань по мобільному телефону ОСОБА_6 за номером НОМЕР_1 та ОСОБА_19 - НОМЕР_2 у березні - травні 2014 року, а також відомостей щодо перетину ОСОБА_6 державного кордону України у 2014 році, відповідно до яких ОСОБА_6 неодноразово зустрічався с ОСОБА_19 - заступником Голови ВКРОРС, який в подальшому після анексії АР Крим будучи громадянином України став першим членом Ради Федерації рф від Криму, а також головою «Росспівробітництва» в Україні та співробітником Служби зовнішньої розвідки рф (за інформацією Служби зовнішньої розвідки України) ОСОБА_23

- протокол огляду від 01.08.2025 розміщеної на інтернет-сайті державної установи «Український інститут» статті «Дослідження Росспівробітницвто: нестерпна жорсткість «м`якої сили» за березень-вересень 2022 року. У цій статті розповідається про діяльність російської установи «Росспівробітницвто» як до початку повномасштабної війни росії проти України у 2022 році, так і після 2022 року;

- протоколи огляду від 13.05.2025, 22.05.2025, 10.06.2025 відеозаписів подій громадсько-політичного характеру, вході яких свідки ОСОБА_37 , ОСОБА_38 та ОСОБА_39 ідентифікували ОСОБА_6 як учасника конференції «Русский интернационал» у м. москві 19 лютого 2014 року, серед виступаючих на мітингу ІНФОРМАЦІЯ_9 на Куликовому полі у м. Одесі, Одеського телемарафону 16 березня 2014 року, ходи за проведення референдуму у м. Одесі 17 березня 2014 року, 21 засідання всесвітньої координаційної ради російських співвітчизників у м. москві 14 квітня 2014 року;

- показання свідка ОСОБА_40 (колишнього учасника громадського руху «ЄвроМайдан» в м. Одесі, заступника голови Одеського обласного осередку політичної партії «Свобода») наданими в порядку ч. 11 ст. 615 КПК України в умовах воєнного стану, про те, що як до 2014 року та і з січня по травень 2014 року ОСОБА_6 як один із керівників організації російських співвітчизників здійснював діяльність в інтересах російської федерації. Він знає, що ОСОБА_6 висловлював тези про неіснування як окремої української нації, періодично їздив в російську федерацію, де під час подій Революції Гідності у 2014 році обговорював із представниками рф питання про начебто державний переворот, а в подальшому неодноразово був публічним функціонером на Куликовому полі у м. Одесі під час проведення там мітингів громадським рухом «Антимайдан»;

- показання свідка ОСОБА_41 (колишнього журналіста видання «Взгляд из Одессы») наданими в порядку ч. 11 ст. 615 КПК України в умовах воєнного стану, про те, що ОСОБА_6 був колишнім депутатом Одеської міської ради, входив до організації російських співвітчизників, в якій постійно контактував із її керівником - колишнім народним депутатом України ОСОБА_20 та їздив з останнім до рф. Також він пам`ятає, що ОСОБА_6 позиціонував себе як представник російської діаспори у м. Одеса, виступав неодноразово в 2014 році на Куликовому полі під час проведення мітингів представниками «Антимайдану», взаємодіяв із представниками Генерального консульства рф.;

- показання свідка ОСОБА_42 (колишнього учасника громадського руху «ЄвроМайдан» в м. Одесі) наданими в порядку ч. 11 ст. 615 КПК України в умовах воєнного стану, про те, що він у 2014 році неодноразово відвідував Куликове поле у м. Одесі, де спілкувався із представниками громадського руху «Антимайдан» - так званим комендантом ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , « ОСОБА_45 » на прізвище ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 . На ОСОБА_49 поле періодично приїжджали різні невідомі йому люди, серед яких був чоловік, про анкетні дані якого він дізнався пізніше - ОСОБА_50 . Коли ОСОБА_50 приїжджав на Куликове поле у 2014 році, то поводив себе із комендантом ОСОБА_51 та іншими представниками «Антимайдану» як якийсь керівник. Під час одного із відвідувань ОСОБА_52 поля ОСОБА_53 він бачив його у палатці так званого «православного козацтва»;

- інші зібрані в ході слідства докази в їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series А, № 182).

Виходячи з наявних в матеріалах даних, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111 КК України в редакції Закону України від 07.10.2014.

При цьому, докази на вказаній стадії кримінального процесу на їх допустимість відповідно до ст. 89 КПК України слідчим суддею не оцінюються.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, у сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів щодо можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, містяться в їх сукупності в матеріалах, здобутих в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, копії яких долучені до клопотання.

Приймаючи вказані дані з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, слідчий суддя вважає їх достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_6 . Крім того, вищенаведені обставини підтверджуються поясненнями прокурора наданими під час розгляду цього провадження.

Доводи сторони захисту зазначених висновків слідчого судді не спростовують.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, ніж до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість покарання, особу підозрюваного, його вік, сімейний та майновий стан, та доходить висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі, усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та реальність покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших учасників кримінального провадження.

Слідчий суддя, з урахуванням матеріалів клопотання та пояснень сторін у судовому засіданні, вбачає наявними ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, з таких підстав.

Так, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду), підтверджується тим, що ОСОБА_6 , будучи повідомленим про підозру у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки відповідальність за вчинення інкримінованого злочину передбачена у вигляді позбавлення волі. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (незаконно впливати на свідків), полягає в тому, що, ОСОБА_6 в подальшому може як у спосіб погроз, підкупу, психологічного впливу, так і в інший спосіб незаконно впливати на осіб, які вже були та будуть допитані у процесуальному статусі свідків у цьому кримінальному провадженні.

Разом з цим, слід врахувати що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). Тобто, ризик впливу на свідків існує на початковому етапі кримінального провадження, як при зібранні доказів, так і до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці неодноразово підкреслював, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

З огляду на встановлення наявності обґрунтованої підозри, доведеність існування передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, особи підозрюваного та конкретні обставини злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , слідчий суддя вважає, що будь-який більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти встановленим у провадженні ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 , а тому наявні підстави для задоволення клопотання та застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, оскільки кореспондується з характером суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а тому в даному випадку запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, як захід процесуального примусу, є виправданим.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, абзацом 8 ч. 4 ст. 183 КПК України визначено, що під час дії воєнного стану суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, зокрема, передбаченого статтями 109-114-2 КК України.

Таким чином, враховуючи положення абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, виходячи із конкретних обставин інкримінованих підозрюваному ОСОБА_6 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111 КК України, не знаходить підстав для визначення розміру застави застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Питання доведеності вини підозрюваного у скоєнні інкримінованих злочинів, з чим сторона захисту не погоджується, слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішувалися, оскільки це є предметом дослідження досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання - задовольнити.

Застосувати у кримінальному провадженні № 0000186 від 02.05.2014 до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування на 60 днів, тобто до 27.12.2025, без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою підозрюваного обчислювати з моменту його затримання, а саме: 29.10.2025 о 16 год. 37 хв.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1