ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/2112/25 Номер провадження 11-кп/814/1497/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

представника установи ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 22 травня 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні подання начальника ДУ «Божковська виправна колонія (№ 16)» про умовно-дострокове звільнення

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Максимівка Сахновщинського району Харківської області, громадянина України, особу з інвалідністю 3 групи, раніше не судимого на підставі ст. 89 КК України, засудженого:

17.01.2023 Долинським районним судом Кіровоградської області за ч.1 ст. 135, ч.2 ст. 286, ч.1 ст. 70, ч.4, 5 ст.72 КК України на 6 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.

Своє рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_8 засуджений за вчинення тяжкого злочину, внаслідок чого настала смерть потерпілої, з місця ДТП втік, залишивши потерпілу в небезпечному стані, під час розгляду справи свою вину фактично не визнав. Також відбуває покарання впродовж нетривалого періоду, а наявність заохочень та позитивна характеристика вказують на позитивні зміни у поведінці засудженого, проте є недостатніми для висновку про його виправлення.

Не погоджуючись з рішенням суду засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою задовольнити подання установи про умовно-дострокове звільнення на невідбутий строк.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що суд недостатньо врахував, що за час відбування покарання він з перших днів прибуття працював, характеризується позитивно, стягнень не отримав, має неодноразові заохочення. Не взяв до уваги стан здоров`я, зокрема, що він має інвалідність 3-ї групи та захворювання. Тому вважає, що сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Інші учасники судового розгляду ухвалу не оскаржили.

Заслухавши доповідача, засудженого в підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу залишити без змін, представника установи, який підтримав подання про умовно-дострокове звільнення, перевіривши матеріали провадження та особової справи, колегія суддів дійшла такого висновку.

На підставі частини 1 статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

На підставі п.1 ч.3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин.

Необхідною умовою застосування положень статті 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що ОСОБА_8 засуджений 17.01.2023 Долинським районним судом Кіровоградської області за ч.1 ст. 135, ч.2 ст. 286, ч.1 ст. 70, ч.4, 5 ст.72 КК України на 6 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.

Початок строку покарання ОСОБА_8 рахується з 14.03.2023, кінець строку покарання 26.04.2028.

У місцях позбавлення волі ОСОБА_8 перебуває з 26.04.2022. За час перебування в установі попереднього ув`язнення з 27.04.2022 характеризувався негативно, заохочень не мав, отримав 1 стягнення. З 26.04.2023 відбуває покарання в Державній установі «Божковська виправна колонія (№16)». Працевлаштований різноробочим виробничої зони. За час відбування покарання характеризувався позитивно, дотримується вимог режиму відбування покарання та розпорядку дня установ. Стягнень не має, 4 рази заохочувався. Вину у вчиненні злочину визнає повністю та шкодує про вчинене. До виконання законних вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно. На заходи виховного характеру реагує, але не завжди робить правильні висновки для себе. На профілактичних обліках в установі не перебуває. Усвідомлює, що йому необхідно змінити після звільнення, але на даний час не розуміє як це втілити в життя. Залучений до програми диференційованого виховного впливу на засуджених. Має заборгованість по виконавчим листам 32336,18 грн.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

З урахуванням викладеного, зважаючи на обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема те, що після наїзду на потерпілу, залишив потерпілу в небезпечному для життя стані, в результаті його протиправних дій настала смерть потерпілої, під час судового розгляду провадження свою вину у вчиненому не визнав, враховуючи поведінку засудженого за весь час відбування покарання, зокрема наявність стягнення під час перебування в установі попереднього ув`язнення, що вказує на його нестабільну поведінку, те, що заборгованість за цивільними позовами не відшкодував, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що подання про умовно-звільнення засудженого є передчасним та ухвалив обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні подання, так як засуджений не досяг необхідного ступеню виправлення.

Колегія суддів, звертає увагу на те, що засуджений працював під час відбування покарання в установі та наявність заохочень, проте враховуючи характер вчиненого злочину, суспільну небезпеку злочину та наслідки його дій, поведінку засудженого впродовж всього часу перебування в місцях позбавлення волі, звернення установи з поданням про умовно-дострокове звільнення є передчасним.

Сама по собі позитивна характеристика в установі на час звернення з поданням про умовно-дострокове звільнення є нормальною поведінкою засудженої та є недостатньою підставою для умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

З урахуванням викладеного, підстав для скасування ухвали суду та задоволення апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 404, 407, 419КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 22 травня 2025 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4