Справа № 569/3553/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року

Рівненський міський суд Рівненської області м.Рівне

в складі колегії суддів

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

законний представники потерпілого ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 ,

представника законних представників ОСОБА_11 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0002778 від 27.09.2023 року про обвинувачення:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Сидорівка, Корсунь-Шевченківського району, Черкаської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 152, ч. 2 ст. 156, ч. 3 ст. 156-1, ч. 1 ст. 301-1 КК України, колегія суддів,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_7 у період з червня 2023 року по 26 вересня 2023 року, перебуваючи на території Черкаської області, точного часу та місця досудовим розслідуванням не встановлено, за допомогою належного йому мобільного телефону марки «Vivo Y31», використовуючи обліковий запис під нік-неймом « ОСОБА_12 » у мобільному застосунку «Телеграм», з метою задоволення своєї статевої пристрасті, усвідомлюючи, що здійснює розпусні дії щодо малолітньої особи, які зашкоджують її моральному становленню, порушують нормальний фізичний, психічний і соціальний розвиток, формують аморальні погляди у дитини, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив інтелектуальне розбещення малолітньої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка мешкає в с. Бабин Рівненського району Рівненської області, шляхом демонстрації останній своїх статевих органів, під час здійснення відеозв`язків, та надсилання текстових повідомлень з висловлюваннями, які направлені на спонукання до дій сексуального характеру та спрямовані на задоволення своїх статевих потреб.

Крім цього, ОСОБА_7 у період з червня 2023 року по 26 вересня 2023 року перебуваючи на території Черкаської області, точного часу та місця досудовим розслідуванням не встановлено, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, будучи повнолітньою особою, вчиняючи тривалий час розпусні дії щодо малолітньої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реалізуючи свій злочинний протиправний умисел на вчинення щодо неї дій сексуального характеру та розпусних дій, використовуючи інформаційно-телекомунікаційні системи, за допомогою належного йому мобільного телефону марки «Vivo Y31», використовуючи обліковий запис під нік-неймом « ОСОБА_12 » у мобільному застосунку «Телеграм», запропонував зустріч малолітній ОСОБА_9 ..

Отримавши від останньої попередню згоду на зустріч, ОСОБА_7 повідомив їй про час та місце, а саме в обідню пору 26 вересня 2023 року на автовокзалі м. Рівне (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено). Зустрівшись з малолітньою ОСОБА_9 , ОСОБА_7 запропонував поїхати до заздалегідь орендованої квартири, яка знаходиться по АДРЕСА_2 .

Після пропозиції зустрічі, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_7 , який достовірно знав, що ОСОБА_9 є малолітньою, вчиняв щодо останньої дії сексуального характеру, пов`язані з вагінальним та анальним проникненням, з використанням геніталій.

В подальшому, 26 вересня 2023 року, у вечірній час доби, ОСОБА_7 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_4 , маючи на меті вчинити дії сексуального характеру із малолітньою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою задоволення статевої пристрасті, за добровільною згодою останньої, достовірно знаючи про малолітній вік потерпілої, вчинив дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним та анальним проникненням в тіло ОСОБА_9 з використанням власних геніталій.

Крім цього, ОСОБА_7 , точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, всупереч моральним засадам суспільства в частині заборони поширення та зберігання вульгарно-натуралістичної, цинічної, непристойної фіксації статевих актів, самоцільної, спеціальної демонстрації геніталій, антиетичних сцен статевого акту, сексуальних збочень, зарисовок з натури, які не відповідають моральним критеріям, ображають честь і гідність людини, спонукаючи негідні інстинкти, із зображенням у будь-який спосіб дитини чи особи, яка виглядає як дитина, в порушення вимог Закону України «Про охорону дитинства», а також Конвенції Ради Європи «Про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства» (Ланцаротська конвенція), яку ратифіковано Україною 20.06.2012, маючи умисел на одержання доступу до дитячої порнографії, використовуючи інформаційно-телекомунікаційні системи, за допомогою належних йому мобільних телефонів марки «Vivo Y31» та «neffos», через мережу Інтернет, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, придбав шляхом одержання доступу та завантаження файлів, які містять ознаки дитячої порнографії, та в подальшому їх зберігав без мети збуту чи розповсюдження на власних мобільних телефонах марки «Vivo Y31» та «neffos» до 06 год. 00 хв. 27 вересня 2023 року, тобто до моменту його затримання.

Встановлені судом обставини у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 152, ч. 2 ст. 156, ч. 3 ст. 156-1, ч. 1 ст. 301-1КК України, підтверджуються дослідженими в суді доказами, обсяг який визначений судом за погодженням з учасниками судового провадження.

Так, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях не визнав. Надав суду наступні пояснення: літом 2023 року познайомився з потерпілою за допомогою мобільного застосунку «Телеграм», назвавшись ім`ям ОСОБА_13 . Спілкувався з потерпілою на «різні теми» в тому числі інтимного характеру, неодноразово зв`язувались з потерпілою за допомогою відеозв`язків під час чого демонстрував свої геніталії малолітній, та зберігав відео файли таких відеозв`язків. В ході спілкування за допомогою інтернеті зв`язку (орієнтовно липень - серпень 2023 року) домовились про зустріч. Він був переконаний що ОСОБА_9 на заздалегідь сплановану зустріч не з`явиться. Приїхавши з м.Черкаси він зустрівся з малолітньою потерпілою ОСОБА_9 26.09.2023 поблизу автостанції в м. Рівне, в подальшому орендував квартиру на три доби за адресою: АДРЕСА_3 , з метою проведення часу та спілкування з ОСОБА_9 .. Також, обвинувачений підтвердив той факт, що він був обізнаний про вік потерпілої, а саме, що їй було 13 років, а також що потерпіла ОСОБА_9 приїхала в м. Рівне не попередивши про це батьків, та що її можуть шукати. Обвинувачений ОСОБА_7 повідомив суду, що прибувши, в заздалегідь орендовану квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , він разом з малолітньою потерпілою ОСОБА_9 розмовляли,їли, разом прали речі, душ приймали окремо, після чого лягли спати. Оголеною ОСОБА_9 в тей день не бачив. Спати лягли одягненими. Дій сексуального характеру, чи інших розпустних дій щодо ОСОБА_9 не вчиняв. Вину у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнає повністю. Цивільний позов не визнає.

Під час судового розгляду ОСОБА_8 , мати потерпілої, повідомила, що 26.09.2023 прибувши додому після роботи виявила відсутність своєї дочки. Після самостійних спроб встановити її місце знаходження, повідомила в поліцію. Пізно вночі поліція виявила її дочку у м. Рівне, куди поліція просила приїхати. По прибуттю за адресою: АДРЕСА_3 , там була їх дочка та невідомий чоловік. Розпитуючи дочку, остання повідомила, що в неї був статевий акт з цим чоловіком. Також повідомила, що ОСОБА_9 з моменту події проходить лікування в лікаря психолога вже тривалий період часу, яке ще не завершено. Психологічний стан доньки мінливий, ОСОБА_9 з моменту події стала замкнута в собі, відбуваються часті істерики, спілкування з друзями-однокласниками припинилось. Також повідомила, що стороною обвинуваченого, зокрема його матір`ю було частково компенсовано моральну шкоду в сумі 70000(сімдесят тисяч) гривень. В судовому засіданні просила не застосовувати щодо обвинуваченого довічне позбавлення волі, обмежитись позбавленням волі на певний строк, та задоволити цивільний позов в повному обсязі, моральну шкоду залишити в межах 230000(двісті тридцяти тисяч) гривень.

Під час судового розгляду ОСОБА_14 - батько потерпілої, повідомив, що 26.09.2023 прибувши додому після роботи близько 14 год 45 хв виявив відсутність своєї дочки, однак припустивши, що остання затрималась у школі поїхав по справах. В подальшому вернувшись додому, близько 18 год 30 хв переконавшись, що доньки все ж таки немає, долучився до пошуків дитини разом з дружиною. Після самостійних спроб встановити місце знаходження доньки, повідомили в поліцію. Пізно вночі поліція виявила ОСОБА_9 у м. Рівне, куди просили приїхати. По прибуттю за адресою: АДРЕСА_3 , там була його дочка та невідомий чоловік. Будучи дуже зляканою, боявшись підійти до батьків, дочка все ж таки повідомила, що в неї був статевий акт з цим чоловіком. Також повідомив, що ОСОБА_9 після цієї події стала замкнута в собі, агресивна, на даний час відвідує психолога. Через негативне ставлення однокласників щодо події ОСОБА_9 була змушена змінити школу.

З дослідженого в судовому відеозапису допиту малолітньої потерпілої ОСОБА_9 , проведеного за методикою «Зелена кімната» у приміщенні КЗ «Денний центр соціально-психологічної допомоги», за участі: законного представника ОСОБА_8 , психолога ОСОБА_15 , старшої слідчої в ОВС відділу СУ ГУНП в Рівненській області майора поліції ОСОБА_16 , старшої слідчої СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_17 , вбачається, що в ході допиту, потерпіла детально розповіла обставини вчинення кримінальних правопорушень щодо неї з боку ОСОБА_7 . Зокрема, остання розповіла, що їй в червні 2023 року написала дівчинка на ім`я ОСОБА_18 у мобільному застосунку «Телеграм», яка в подальшому познайомила її зі своїм татом(на її думку), який представився як ОСОБА_19 . В ході спілкування обвинуваченого з потерпілою, він запитував чи був неї статевий акт з кимось, просив щоб вона скинула фотографії в білизні та під час телефонних відеозв`язків демонстрував свої геніталії, маструбував та спонукав її до аналогічних дій, що вона і робила. Також, потерпіла розповіла обставини щодо домовленості зустрітись у м. Рівне з обвинуваченим та про подальші події, зокрема про дії сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним та анальним проникненням в її тіло, що мало місце 26 вересня 2023 року у вечірній час доби у квартирі АДРЕСА_4 . Окрім того, ОСОБА_9 вказала, що під час спілкування з ОСОБА_7 вона вказувала про свій вік - тринадцять років. (том 1, а.п.109)

Дослідження відеозапису допиту малолітньої потерпілої, проведеного за методикою «Зелена кімната», обумовлено захистом дитини від негативного впливу на її психіку та здоров`я, оскільки, згідно консультативного висновку спеціаліста, наданого законним представником потерпілої, ОСОБА_9 проходить лікування в лікаря психолога та її участь у судовому засіданні може мати негативні наслідки.

Також вина ОСОБА_7 у вчиненні вищевказаних інкримінованих правопорушень підтверджується зібраними та дослідженими на предмет належності та допустимості в судовому засіданні письмовими доказами, зокрема:

Матеріалами ЄО № 30543 від 27.09.2023 згідно якого вбачається, що від ОСОБА_14 надійшло повідомлення, що за адресою: АДРЕСА_3 , працівниками поліції виявлено його дочку - ОСОБА_9 з невідомим йому чоловіком, який вчиняв дії сексуального характеру відносно неї. (том 1, а.п. 7-8)

Протоколом прийняття заяви від 27.09.2023 ОСОБА_8 про вчинення кримінального правопорушення відносно її доньки ОСОБА_9 , а саме, що 26.09.2023 за адресою: АДРЕСА_3 , у вечірній час доби, невідома особа вчинила дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням в тіло останньої. (том 1, а.п. 25-28)

Протоколом огляду місця події від 27.09.2023, а саме квартири АДРЕСА_4 , яким зафіксовано обставини, осіб які були на місці події, а саме ОСОБА_7 та ОСОБА_9 та вилучено ряд речей, в тому числі особистий одяг та мобільні телефони, що належать останнім. (том 1 а.п. 30-35, 37-65)

Висновком судової молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/103-23/11691-БД від 31.01.2024 відповідно до якого у наданому для дослідження змиві із передвір?я піхви малолітньої потерпілої ОСОБА_9 , виявлено сперму та клітини з ядрами, крові людини не виявлено. У змиві із живота малолітньої потерпілої ОСОБА_9 , виявлено клітини з ядрами, сперми та крові людини не виявлено. Встановлено генетичні ознаки клітин, виявлених у змиві із живота ОСОБА_9 , змиві із передвір?я піхви ОСОБА_9 та слідів сперми і клітин, виявлених у змиві із передвір?я піхви ОСОБА_9 .. Генетичні ознаки клітин, виявлених у змивах із живота та передвір?я піхви ОСОБА_9 , збігаються між собою, збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію малолітньої потерпілої ОСОБА_9 , та не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_7 . Генетичні ознаки слідів сперми і клітин, виявлених у змиві із передвір?я піхви ОСОБА_9 є змішаними, містять генетичні ознаки двох осіб, а саме генетичні ознаки зразків букального епітелію малолітньої потерпілої ОСОБА_9 , та підозрюваного ОСОБА_7 (том 2 а.п. 223-235)

Відповідно до висновку судової молекулярно-генетичної експертизи№ СЕ-19/103-23/11689-БД від 29.01.2024 у наданих для дослідження змивах із ротової порожнини, змиві із середини піхви, змиві із зовнішньої сторони анального отвору та змиві із середини анального отвору малолітньої потерпілої ОСОБА_9 , виявлено клітини з ядрами, сперми та крові людини не виявлено. У змиві із передвір?я піхви ОСОБА_9 , виявлено сперму та клітини з ядрами, крові людини не виявлено. Встановлено генетичні ознаки клітин, виявлених у змивах із ротової порожнини ОСОБА_9 , змиві із середини піхви ОСОБА_9 , змиві із зовнішньої сторони анального отвору ОСОБА_9 , змиві із середини анального отвору ОСОБА_9 та сперми і клітин, виявлених у змиві із передвір?я піхви ОСОБА_9 .. Генетичні ознаки слідів сперми та клітин, виявлених у змиві із передвір?я ліхви ОСОБА_9 , є змішаними, містять генетичні ознаки двох осіб, а саме генетичні ознаки зразків букального епітелію ОСОБА_9 та ОСОБА_7 .. Генетичні ознаки клітин, виявлених у змивах із ротової порожнини ОСОБА_9 та змиві із середини піхви ОСОБА_9 , збігаються між собою, збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію малолітньої потерпілої ОСОБА_9 , та не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_7 . Генетичні ознаки клітин, виявлених у змиві із зовнішньої сторони анального отвору ОСОБА_9 та змиві із середини анального отвору ОСОБА_9 , збігаються між собою, збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_7 , та не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію малолітньої потерпілої ОСОБА_9 (том 2 а.п. 243-262)

Протоколами оглядів телефонів обвинуваченого ОСОБА_7 та малолітньої потерпілої ОСОБА_9 зафіксовано наявність на них фото- та відеофайлів на яких зображені оголена потерпіла та обвинувачений, а також інші невстановлені особи, а саме файли з назвами: «2_340222784.mp4», «2_268942237.mp4», «2_205813772.mp4», «2_685537712.mp4», «2_719235887.mp4», «4_282660627.mp4», «4_769103835.mp4», «4_769103839.mp4», «2_340222784.mp4», «2_268942237.mp4», «2_205813772.mp4», «2_685537712.mр4», «2_719235887.mp4», «4_282660627.mр4», «4_769103835.mp4», «4_769103839.mр4» (том 1 а.п. 214-232, том 2 а.п. 16-23)

Окрім того, зафіксовано листування між потерпілою та обвинуваченим, в яких останній спонукає малолітню особу до дій сексуального характеру відносно себе.

Висновком судової мистецтвознавчої експертизи № СЕ-19/103-23/12134-БД від 31.10.2023 підтверджується, що файли з назвами: «2_340222784.mp4», «2_268942237.mp4», «2_205813772.mp4», «2_685537712.mp4», «2_719235887.mp4», «4_282660627.mp4», «4_769103835.mp4», «4_769103839.mp4», містять порнографічний зміст. Файли з назвами: «2_340222784.mp4», «2_268942237.mp4», «2_205813772.mp4»,

«2_685537712.mр4»,«2_719235887.mp4», «4_282660627.mр4»,«4_769103835.mp4», «4_769103839.mр4», містять ознаки дитячої порнографії. (том 3 а.п. 133-139)

Висновком судової мистецтвознавчої експертизи № СЕ-19/103-23/12133-БД від 27.10.2023 підтверджується, що файли з назвами: «2_591702445.mр4», «0482_loclip.avi», «Ju@n(0283).mp4»,«pthc 2016 vid- (65) - trimmed2 (1).mp4», «Screenrecording_20230722_141609.mp4», «Screenrecording_20230911_124303.mp4»,«Screenrecording_0332.mp4», «VID_20191012_081309_662 (1).mp4», «VID-20160813-WA0131 (1).mp4», «VID-20160817-WA0099 (1).mp4», містять порнографічний зміст. Файл з назвами: «2_591702445.mp4», «0482_Ioclip.avi»,«Ju@n(0283).mp4», «pthc 2016 vid- (65) - trimmed2 (1).mp4», «Screenrecording_20230722_141609.mp4», «Screenrecording_20230911_124303.mp4»,«Screenrecording_20230919_130332.mp4», «VID_20191012_081309_662 (1).mp4», «VID-20160813-WA0131 (1).mp4», «VID-20160817-WA0099 (1).mp4», містять ознаки дитячої порнографії (том 3 а.п. 146-154)

Із дослідженого в судовому засіданні висновку судової психолого-психіатричної експертизи № 284/23 від 19.01.2024 слідує, що ОСОБА_7 на момент вчинення діяння страждав на Шизотиповий розлад (F21 - за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду), що не позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час ОСОБА_20 страждає на Шизотиповий розлад (F21 - за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду), здатний усвідомлювати свої дії керувати ними. На момент вчинення діяння у тимчасовому хворобливому стані не знаходився. ОСОБА_20 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Алкоголізмом та (або) наркоманією не страждає. ОСОБА_20 в стані фізіологічного афекту або ж в іншому емоційному стані, який би істотно вплинув на його поведінку під час подій, які досліджуються у провадженні, не перебував. Характеризується рисами індивідуалізму, вибірковістю кола спілкування, схильністю до обмеження соціальної взаємодії, орієнтацією на внутрішні критерії в поведінці, в?язкістю, підозрілістю, застряганням на емоційно насичених думках та переживаннях, зовні звинувачувальними тенденціями, егоцентризмом, баченням себе жертвою несправедливого поводження оточуючих. Орієнтація на своєрідні внутрішні життєві критерії впливає на нехтування просоціальними стереотипами поведінки. Це призводить до формування власних поведінкових стереотипів, які суперечать загальноприйнятим нормам та зовні можуть проявлятися дивакуватою поведінкою, особливо на фоні селективності у сприйняття інформації, та, за умови відсутності емоційного резонансу. В мисленнєвій сфері відмічається суперечливість та парадоксальність висловлювань. схильність надавати певним подіям або висловлюванням символічного значення з актуалізацією латентних (неочевидних) смислів. Оцінка впливу індивідуально-психологічних особливостей підозрюваного ОСОБА_21 на його поведінку під час делікту, враховуючи наявний у нього психічний розлад, не входить в компетенцію експерта - психолога судового. ОСОБА_20 з урахуванням його емоційного стану, індивідуально-психологічних особливостей, рівня розумового розвитку спроможний правильно сприймати обставини, що мають значення у кримінальному провадженні, а також надавати про них відповідні показання. (том 2 а.с. 150-160)

Відповідно до чинного законодавства, всі наявні в справі докази, які були зібрані органом досудового розслідування на підтвердження вини обвинуваченого, з метою з`ясування їх належності та допустимості, відповідно до ст. 23 КПК України перевірені судом у судовому засіданні, за участю учасників кримінального провадження, і кожному з них судом надається оцінка.

Отже, наведені вище належні та допустимі докази свідчать про наявність та доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопурушеннях

Принцип реалізації права особи на справедливий суд закріплено в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення обвинувачення поза розумним сумнівом є усталеною правовою позицією (рішення ЄСПЛ «Кобець проти України» та інші), і означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Аналізуючи викладені докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та їх взаємозв`язку, колегія суддів вважає, що вина ОСОБА_7 в судовому засіданні встановлена та підтверджена, а його умисні дії вірно кваліфіковано органом досудового розслідування:

за ч. 1 ст. 301-1 КК України, а саме: умисне одержання доступу до дитячої порнографії з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем чи технологій, умисне зберігання без мети збуту чи розповсюдження;

за ч. 6 ст. 152 КК України, а саме: вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, раніше вчинивши злочин, передбачений ч. 2 ст. 156 КК України;

за ч. 3 ст. 156-1 КК України, а саме: домагання дитини для сексуальних цілей, а саме пропозиція зустрічі, зроблена повнолітньою особою, у тому числі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, малолітній особі, з метою вчинення стосовно неї дій сексуального характеру та розпусних дій, у разі якщо після такої пропозиції було вчинено хоча б одну дію, спрямовану на те, щоб така зустріч відбулася;

за ч. 2 ст. 156 КК України, а саме: вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи.

Надання ОСОБА_7 пояснень, щодо невизнання своєї винуватість у розбещенні малолітньої особи та будь-яких дій сексуального характеру щодо останньої є його правом на власний розсуд формувати лінію свого захисту, і оцінюючи їх, суд бере до уваги, що обвинувачений особисто зацікавлений в результатах судового розгляду, і це може впливати на їх достовірність.

Стороною захисту в ході судового розгляду, суду не наддавались докази якими спростовувалась вина обвинуваченого.

Статтею 62 Конституції України гарантовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначені права і свободи мають своє відображення у загальних засадах кримінального провадження, а саме у презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка відповідно до ст. 17 ч. 1 КПК України полягає у тому, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним.

Відповідно до статті 91 КПК України, доказуванню у кримінальному провадженні підлягають подія кримінального правопорушення (час, місце,спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення,вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Частина друга статті 17 КПК України передбачає, що сторона обвинувачення має довести ці обставини поза розумним сумнівом.

Відповідно до статті 94 КПК України, оцінка суду має ґрунтуватися на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у тому числі на оцінці кожного доказу, наданого сторонами кримінального провадження. Суд не може ігнорувати надані суду докази лише з тієї причини, що вони ставлять під сумнів версію, запропоновану стороною обвинувачення.

Згідно з ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, отриманих незаконним шляхом (недопустимих доказах), а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.1 ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Згідно ч.2 цієї статті КПК України, недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

У ч.1 ст.89 КПК України визначено, що суд вирішує питання про допустимість доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

У відповідності до ч.3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд підстав не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, не встановлено.

У постанові Верховного Суду від 19 листопада 2019 року у справі № 750/5745/15-к зроблено висновок про те, що відповідно до ч.2 ст.92 КПК України обов`язок доказування допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає, однак такий обов`язок виникає лише у разі, якщо допустимість доказу ставиться під сумнів. Це випливає із засади диспозитивності, яка надає сторонам процесу можливість визначати, серед іншого, і обсяг дослідження доказів у суді. Таким чином, законодавець створив можливість обмежити судовий розгляд з`ясуванням спірних обставин справи, а щодо безспірних - спиратися на їх визнання сторонами. Аргументи щодо недопустимості доказів стороною захисту не наводились.

Обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу, покладається на прокурора (ст.92 КПК України), на виконання яких останнім надано, а судом за правилами ст.94 КПК України оцінено докази, що підтверджують винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень.

Ретельно проаналізовані та оцінені у ході судового розгляду докази, які зібрані стороною обвинувачення відповідно до вимог кримінального процесуального закону, є належними та допустимими, показання малолітньої потерпілої ОСОБА_9 та її законних представників ОСОБА_8 , та ОСОБА_14 є логічними та послідовними, захистом не наведено та судом не встановлено підстав недовіряти таким показанням; письмові та відео докази не містять протиріч та доповнюють один одного, підстави для визнання доказів недостовірними відсутні.

Згідно висновків суду (№№ 335/4038/22, 202/3164/20, 760/3972/17, 369/1044/19) позасудові показання потерпілої, отримані під час опитування у «Зеленій кімнаті» можуть бути визнані допустимими. Вимога пункту 5 частини 2 статті 87 КПК не може тлумачитися без врахування вимог міжнародних зобов`язань України, і у виключних обставинах, коли відмова від допиту особи є виправданою для захисту її прав і інтересів, сам по собі факт неможливості перехресного допиту може не мати наслідком виключення її позасудових свідчень як недопустимих.

Так, низка міжнародних договорів, ратифікованих Україною, і документи міжнародних органів, до яких належить Україна, надають особливе значення забезпеченню інтересів дитини під час кримінального процесу. Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини передбачає, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до Керівних принципів ООН щодо судочинства у питаннях дітей-жертв і дітей-свідків злочинів кожна дитина має право на першочергову увагу якнайкращому забезпеченню своїх інтересів, включаючи право на захист і можливість гармонійного розвитку.

Керівні принципи Комітету міністрів Ради Європи щодо правосуддя, дружнього до дітей, вимагають від Держав-учасниць гарантувати ефективне здійснення прав дітей, щоб їх найкращим інтересам приділялась першочергова увага в усьому, що стосується або зачіпає їх інтереси.

Відповідно до пункту 49 Віденських керівних принципів держави повинні перевірити, оцінити і поліпшити, якщо це необхідно, стан доказового і процесуального права, що регулює становище дітей-свідків злочинів, аби у повному обсязі забезпечити захист їхніх прав, і що слід намагатися, наскільки можливо, не допускати прямих контактів між дитиною-жертвою і правопорушником під час процесу розслідування і кримінального переслідування, а також в ході судових слухань. Пункт 50 того ж документу визначає, що Держави мають розглянути питання про внесення змін, якщо в цьому є потреба, до своїх кримінально-процесуальних кодексів, щоб дозволити, зокрема, зняття показань дитини-свідка на відеоплівку і представлення їх до суду як офіційно визнаного доказу. Зокрема, службовцям поліції і прокуратури, суддям слід понад усе враховувати інтереси дитини, наприклад, під час поліцейських операцій і опитування дітей-свідків.

Чинний КПК України не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин чи елементів складу злочину на підставі сукупності непрямих доказів (стосовно цього елемента доказування), які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину чи елемент складу злочину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.

В даному випадку дослідження відеозапису допиту дитини судом І інстанції не суперечить вимогам КПК України, адже воно дозволяє уникнути необхідності повторних викликів та допитів дитини та її ревіктимізації, що відповідає міжнародним вимогам до опитування дитини свідка чи жертви злочинних посягань, а саме статті 35 Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства (Лансаротська конвенція, 2007 р.), яка була ратифікована Верховною Радою України 27 серпня 2012 р. і набула чинності з 1 грудня 2012 р., вимогам Конвенції ООН про права дитини та Керівним принципам ООН щодо правосуддя у питаннях, пов`язаних із участю дітей - жертв і свідків злочинів.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом, який застосовано судом І інстанції, означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину (рішення ЄСПЛ у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

У результаті безпосередньо досліджених у сукупності та взаємозв`язку доказів у кримінальному провадженні, які є достатніми, суд установив дійсні обставини кримінального правопорушення, у основу обвинувального вироку суд покладає описані вище докази, що беззаперечно та безсумнівно вказують на факт вчинення кримінальних правопорушень та обвинуваченого ОСОБА_7 , як особу, яка їх вчинила. Причетність та винуватість обвинуваченого у вчиненні злочинів стороною обвинувачення поза розумним сумнівом.

У постановах Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 289/2017/20, від 01 лютого 2023 року у справі № 713/622/22 сформульовано висновок про те, що розпусні дії, відповідальність за які передбачено ст.156 КК, повинні мати сексуальний характер і можуть виражатися у виді фізичних дій або інтелектуального розбещення. Такі дії спрямовані на задоволення винною особою статевої пристрасті або на збудження у неповнолітньої особи статевого інстинкту. Під фізичними розпусними діями слід розуміти оголення статевих органів винної чи потерпілої особи, непристойні доторкання до статевих органів, які викликають статеві збудження, навчання статевим збоченням, імітація статевого акту, схиляння або примушування потерпілих до вчинення певних сексуальних дій між собою, вчинення статевих зносин, акту онанізму у присутності потерпілої особи тощо.

Позиція обвинуваченого про те, що він не вчиняв дій сексуального характеру, не вчиняв розпусних дій спростовується наведеними вище оціненими об`єктивними доказами, що у повній мірі відображають картину і хронологію подій, є голослівною і розцінюється як спосіб захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне.

Всі досліджені судом докази є допустимими, у своїй достовірності, сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку, незалежного підтвердження один одного, послідовності, встановлюють сукупність обставин справи, що утворюють об`єктивну сторону діянь, визначає їх суб`єктивну сторону у вигляді прямого умислу. Будь-яке інше розумне пояснення подій, які є предметом цього розгляду, крім того, що інкриміновані кримінальні правопорушення було вчинено, і, ОСОБА_7 поза розумним сумнівом є винним у їх вчиненні, судом виключається.

Питання про призначення покарання при постановленні вироку суд вирішує в залежності від доведеності винуватості особи у вчиненні злочинних дій за обставин, пред`явлених в обвинуваченні, з урахуванням вимог статей 50, 65 КК України.

Відповідно до ст. 50 КК України, рішення суду про призначення покарання має на меті не тільки кару, з-поміж інших завдань, повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , згідно з вимогами ст. 66-67 КК України, суд враховує обставини, що пом`якшують і обтяжують покаранняі

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання, суд враховує, що ОСОБА_7 вину у вчинені інкримінованих йому злочинів не визнає, за місцем проживання характеризується посередньо, але останнім часом були випадки агресивної поведінки щодо жителів села, неодноразово притягався до адміністративної відповідальності, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра він не перебуває, є осудною особою. ( том 3 а.п. 252-254)

Судом також враховується характер скоєних ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, які віднесено законодавством до тяжких та особливо тяжких умисних злочинів, враховує вкрай суспільну небезпечність злочинів.

У рішенні «Ізмайлов проти Росії» ЄСПЛ зазначає, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення.

Враховуючи всі обставини справи, суд вважає, що остаточне покарання, яке відповідає вимогам справедливості та відображає співмірність злочину та кари, визначене судом у відповідності до ст. 70 КК України, повинно бути призначено ОСОБА_7 у виді довічного позбавлення волі.

В усіх санкціях, де передбачено довічне позбавлення волі, як альтернатива також міститься позбавлення волі на певний строк, так як закон розглядає покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк перш за все.

Лише за наявності додаткових вагомих обставин суд призначає покарання у виді довічного позбавлення волі, яке вважається винятковим заходом впливу на винного.

Рішення суду про застосування такого виду покарання має бути належно мотивованим.

Приймаючи рішення про застосування до ОСОБА_7 виняткового заходу впливу, суд окрім тяжкості та суспільної небезпечності вчинених ним злочинів, виходить з наступного.

Довічне позбавлення волі це найбільш суворий захід примусу з основних видів покарань, яке відповідно до ст. 64 КК України встановлюється за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених цим Кодексом, якщо суд не вважає за можливе застосовувати позбавлення волі на певний строк

Даний вид покарання є ефективним рішенням у боротьбі із найтяжчими злочинами у суспільстві адже, ізолюючись від зовнішнього світу, злочинець не лише отримує покарання, а і має нагоду проаналізувати свої вчинки та можливість виправитися, тим самим, відповідно до законодавства, прокласти шлях на волю.

З психологічної точки зору, суворість даного покарання стимулює законослухняну поведінку інших громадян.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, судом не встановлено.

Суд зважає на надзвичайний ступінь небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, який визначається сукупністю всіх зібраних у кримінальному провадженні даних.

Суд бере до уваги характер та обсяг страждань дитини, їх тривалість, глибину та інтенсивність психотравмуючого впливу на особистість малолітньої потерпілої ОСОБА_9 у зв`язку із вчиненням відносно неї кримінальних правопорушень, психологічний та фізичний дискомфорт при зіткненні із будь-якими натяками, що нагадують їй про обставини травматичних подій, погіршення психофізіологічних параметрів, негативні зміни в психоемоційному стані та порушення у соціально-побутовій сфері.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що саме покарання у виді довічного позбавлення волі відповідає вимогам справедливості, відображає співмірність і кару, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, перебуває у справедливому співвідношенні з тяжкістю та обставинами скоєного і особою обвинуваченого, а також буде гарантувати безпеку для суспільства.

При визначенні строку покарання суд приймає до уваги кількість вчинених кримінальних правопорушень, обставини та спосіб їх вчинення, тому при визначенні покарання за сукупністю злочинів, суд вважає за необхідне застосувати правила ч. 1 ст. 70 КК України та обрати поглинення менш суворого покарання більш суворим. Відповідно до положень ч.2 ст 70 КК якщо хоча б за один із вчинених кримінальних правопорушень призначено довічне позбавлення волі, то остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається шляхом поглинення будь-яких менш суворих покарань довічним позбавленням волі.

Приймаючи до уваги висловлену у судових дебатах позицію прокурора, а також тяжкість покарання, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 та обставини, за яких вчинені злочини, зокрема те, що ОСОБА_7 вчинив дії сексуального характеру щодо малолітньої особи суд вбачає наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Метою і підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам ОСОБА_7 переховуватися від суду, запобігти вчиненню нових кримінальних правопорушень та забезпечення виконання вироку.

З огляду на викладене, суд дійшов переконливого висновку, що ОСОБА_7 слід залишити запобіжний захід тримання під вартою до вступу вироку в законну силу, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, внаслідок чого не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане, підлягає знищенню або передається заінтересованим особам.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта, а саме за проведення ряду судово-психіатричних, молекулярно-генетичних, судових біологічних, трасо логічних, мистецтвознавчих експертиз в сумі 131 954,23 (сто тридцять одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят чотири) гривні 23 коп..

Крім того, в кримінальному провадженні заявлений цивільний позов потерпілими про стягнення шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно - небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального Кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства, що визначено ч.5 ст.128 КПК України.

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Заявлений цивільний позов законного представника потерпілої ОСОБА_8 в інтересах малолітньої ОСОБА_9 до обвинуваченого ОСОБА_7 про стягнення шкоди завданої кримінальним правопорушенням в якості моральної шкоди в сумі 230 000,00 (двісті тридцять тисяч ) гривень 00 коп., та в якості матеріальної шкоди в сумі 1617, 15 (одна тисяча шістсот сімнадцять) гривень 15 коп підлягає задоволенню повністю.

16 січня 2020 року набрав чинності Закон України від 19 грудня 2019 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо впровадження Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи, та посилення відповідальності за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи».

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо впровадження Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи, та посилення відповідальності за злочини, вчинені проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи», Кримінальний виконавчий кодекс України доповнено ст. 6-1 та запроваджено в дію Єдиний реєстр осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи.

За вимогами ч. 1 ст. 6-1 КВК України єдиний реєстр осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи (далі - реєстр), - автоматизована електронна база даних, створена для забезпечення збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку, узагальнення даних про осіб, які вчинили злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи, у тому числі осіб, судимість яких за такі злочини знята або погашена в установленому законом порядку. Відповідно до ч.4 ст. 6-1 КВК України до реєстру вносяться відомості щодо прізвища, імені, по батькові засудженого, дати народження, місця проживання чи перебування, кримінального правопорушення, за який його було засуджено, виду кримінального покарання, який до нього був застосований, інформацію про фактично відбуте ним покарання, а також про порушення правил адміністративного нагляду.

Згідно ч. 5 ст. 6-1 КВК України, інформація про особу вноситься до реєстру на підставі обвинувального вироку суду, який набрав законної сили. У разі якщо особа вчинила кримінальне правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи до створення реєстру, інформація про таку особу вноситься до реєстру на підставі ухвали суду за місцем проживання такої особи або місцем відбування нею покарання за клопотанням прокурора.

Враховуючи викладене, суд вважає, що інформація щодо ОСОБА_7 підлягає внесенню до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи, після набрання вироком законної сили.

Речові докази по справі вирішити у відповідності до вимог ч. 9 ст. 100, ч. 2 ст. 124 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, голегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 152, ч. 2 ст. 156, ч.3 ст. 156-1, ч.1 ст.301-1 КК України та призначити покарання:

- за ч. 1 ст.301-1 КК України - 4 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади чи займатись діяльністю пов`язаною із вихованням або доглядом за дітей та надання освітніх послуг особам до 18 років на строк 3 роки;

- за ч.3 ст. 156-1КК України - 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади чи займатись діяльністю пов`язаною із вихованням або доглядом за дітей та надання освітніх послуг особам до 18 років на строк 3 роки;

- за ч. 2 ст. 156 КК України - 7 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади чи займатись діяльністю пов`язаною із вихованням або доглядом дітей та надання освітніх послуг особам до 18 років на строк 3 роки;

- за ч. 6 ст. 152 КК України ? довічне позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади чи займатись діяльністю пов`язаною із вихованням або доглядом дітей та надання освітніх послуг особам до 18 років на строк 3 роки;

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади чи займатись діяльністю пов`язаною із вихованням або доглядом дітей та надання освітніх послуг особам до 18 років на строк 3 роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту затримання, а саме з 27.09.2023 року.

До моменту набрання вироком законної сили ОСОБА_7 залишити попередній запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Включити ОСОБА_7 до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи.

Відповідно ч.2 ст.124 КПК України, стягнути із засудженого ОСОБА_7 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 131 954,23 (сто тридцять одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят чотири) гривні 23 коп..

Цивільний позов законного представника потерпілої ОСОБА_8 в інтересах малолітньої ОСОБА_9 до обвинуваченого ОСОБА_7 задоволити повністю.

Стягнути із засудженого ОСОБА_7 на користь законного представника потерпілої ОСОБА_8 в інтересах малолітньої ОСОБА_9 в якості матеріальної шкоди в сумі 1617, 15 (одна тисяча шістсот сімнадцять) гривень 15 коп..

Стягнути із засудженого ОСОБА_7 на користь законного представника потерпілої ОСОБА_8 в інтересах малолітньої ОСОБА_9 в якості моральної шкоди в сумі 230 000,00 (двісті тридцять тисяч ) гривень 00 коп..

Речові докази :

- політиленовий пакет типу «файл», в якому знаходиться мобільний телефон марки VIVO- конфіскувати в дохід держави;

- політиленовий пакет типу «файл», в якому знаходиться мобільний телефон марки NEFFOS- конфіскувати в дохід держави;

- сейф пакет «Експертна служба» 4115997, в якому знаходиться простиня білого кольору - повернути власнику;

- сейф пакет «Експертна служба» 4115993, в якому знаходиться рушник рожевого кольору - повернути власнику;

- сейф пакет «Експертна служба» 4115995, в якому знаходиться підодіяльник рожевого кольору - повернути власнику;

- сейф пакет «Експертна служба» 4115996, в якому знаходиться простиня з узорами квітів зеленогокольору - повернути власнику;

- сейф пакет «Експертна служба» 4115994, в якому знаходиться дві наволочки рожевогокольору - повернути власнику;

- сейф пакет «Експертна служба» 4115992, в якому знаходиться рушник зеленогокольору - повернути власнику;

- сейф пакет «Експертна служба» 3221920, в якому знаходиться рушник - повернути власнику;

- сейф пакет «Експертна служба» 2706527, в якому знаходяться дві упаковки з під презирвативу, три презирвативи - повернути власнику;

- сейф пакет «НПУ» EXP 0242962, в якому знаходиться картонний згорток з записами - повернути власнику;

- сейф пакет «НПУ СУ» PSP 4038713, в якому знаходиться поліетиленовий пакет «Аврора» з побутовими речами - повернути власнику;

- сейф пакет «Експертна служба» 5760105,в якому знаходяться труси - повернути власнику;

- політиленовий пакет, в якому знаходиться мобільний телефон REDMI 7A - повернути власнику;

- паперовий конверт НПУ СУ в якому знаходяться труси ОСОБА_7 - повернути власнику;

- сейф пакет «НПУ» EXP0208004, в якому знаходиться копія паспорта та закордонний паспорт видані на ім`я ОСОБА_7 - повернути власнику;

- сейф пакет «НПУ» WAR 1136771, в якому знаходяться банківські картки - повернути власнику;

- сейф пакет «НПУ» WAR 1140408, в якому знаходиться шість фіскальних чеків - повернути власнику;

- сейф пакет «НПУ» HYQ0137430, в якому знаходиться сумка - повернути власнику;

- сейф пакет «НПУ» CRI1174014, в якому знаходяться грошові кошти в сумі 4473 гривні - повернути власнику;

- сейф пакет «Експертна служба» 2706528, в якому знаходиться упаковка з під презирвативу «Contex» - знищити;

- паперовий конверт НПУ СУ в якому знаходяться зразки волосся із п`яти ділянок голови ОСОБА_9 - знищити;

- паперовий конверт в якому знаходяться три мікрооб`єкти схожі на волосся з підодьяльника рожевого кольору - знищити;

- паперовий конверт НПУ СУ в якому знаходяться мікрооб`єкти волосся - знищити;

- сейф пакет «Експертна служба» 2706488, в якому знаходяться сліди рук виявлені на пляшці з надписом «Rich» - знищити;

- картонна коробка в якій знаходиться пляшка з надписом «Rich» - знищити;

- сейф пакет «Експертна служба» 5631327, в якому знаходиться змив із передвір`я піхви ОСОБА_9 - знищити;

- сейф пакет «Експертна служба» 5631326, в якому знаходиться змив із живота ОСОБА_9 - знищити;

- сейф пакет «Експертна служба» 5631533, в якому знаходиться зразки букального епітелію ОСОБА_7 - знищити;

- сейф пакет «Експертна служба» 5631532, в якому знаходиться зразки букального епітелію ОСОБА_9 - знищити;

- сейф пакет «Експертна служба» 5337030, в якому знаходиться змив із зовнішньої сторони анального отвору, змив із середини анального отвору ОСОБА_9 - знищити;

- сейф пакет «Експертна служба» 5337028, в якому знаходяться два змиви із ротової порожнини ОСОБА_9 - знищити;

- сейф пакет «Експертна служба» 5337029, в якому знаходиться змив із передвір`я піхви, змив із середини піхви ОСОБА_9 - знищити;

- сейф пакет «Експертна служба» 5631422, в якому знаходиться зрізи та фрагменти зрізів нігтьових пластин з правої руки ОСОБА_7 - знищити;

- сейф пакет «Експертна служба» 5631424, , в якому знаходиться зрізи та фрагменти зрізів нігтьових пластин з лівої руки ОСОБА_7 - знищити;

- сейф пакет «Експертна служба» 5631491, в якому знаходяться відбитки зі статевого члена ОСОБА_7 - знищити;

- сейф пакет «Експертна служба» 5631493, в якому знаходиться змив зі статевого члена ОСОБА_7 - знищити;

- сейф пакет «Експертна служба» 5631495, в якому знаходиться змив з човникоподібної ямки статевого члена ОСОБА_7 - знищити;

сейф пакет «Експертна служба» 5631494, в якому знаходиться змив з мошонки ОСОБА_7 та змив з головки статевого члена ОСОБА_7 - знищити;

сейф пакет «Експертна служба» 1840896, в якому знаходиться дактилокарти заповненні на ім`я ОСОБА_9 та ОСОБА_7 - знищити;

- паперовий конверт «НПУ СУ», в якому знаходяться зразки волосся ОСОБА_7 - знищити

- карта памяті Kingston micro SD 32 GB арк.36 м.к/п(том1) - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- карта памяті Kingston micro SD 32 GB арк.109 м.к/п(том1) - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- DVD-R диск арк.24 м.к/п(том2) - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- DVD-R диск арк.25 м.к/п(том2) - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- карта памяті Adapter micro SD 32 GB арк.48 м.к/п(том2) - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- DVD-R диск з надписом 13725 ВК арк.66 м.к/п(том2) - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- DVD-R диск з надписом вх 22044 арк.67 м.к/п(том2) - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- карта пам`яті №601 арк.100 м.к/п(том2) - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- оптичний диск арк.141 м.к/п(том3) - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- оптичний диск арк.156 м.к/п(том3) - залишити в матеріалах кримінального провадження;.

На вирок суду може бути подана апеляція до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів моменту проголошення вироку через Рівненський міський суд.

Згідно ст. 376 ч 6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення засудженому та прокурору.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_3

Суддя ОСОБА_2