18.12.2025 Провадження по справі № 1-кп/940/66/25
Справа № 940/1574/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року Тетіївський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченої: ОСОБА_4

потерпілого: ОСОБА_5

його представника: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000099 від 15.11.2024 року за обвинуваченням :

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Денихівка Тетіївського району Київської області, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працюючої завідувачем складу ПСП «Денихівка», з вищою освітою, одруженої, на утриманні якої перебуває неповнолітній син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимої,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_4 11.11.2024 року близько 14 год. 00 хв. перебуваючи поблизу входу в квартиру АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_5 , з метою заподіяння тілесних ушкоджень останньому, під час конфлікту, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, умисно нанесла не менше п`яти ударів нігтями, пальцями рук в область обличчя.

Вказаними протиправними діями ОСОБА_4 спричинила потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: садна лоба, лівої та правої вилиць, верхньої губи, підборіддя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України не визнала та заперечувала проти задоволення заявленого потерпілим цивільного позову. У наданих суду показаннях пояснила, що потерпілий це чоловік її померлої матері, із яким у неї 11.11.2024 року близько 14 години стався конфлікт через те, що вона хотіла із квартири, де він проживає забрати материні речі, фотографії. Прийшовши разом із своїм сином до квартири потерпілого, вона наполегливо намагалася туди потрапити, проте останній став її відпихати, утримував за шию, а вона можливо його й подряпала нігтями, оскільки таким чином захищала себе. Рукою, в якій були ключі, вона не била потерпілого по голові. Після конфлікту вона не бачила на потерпілому жодних тілесних ушкоджень.

Незважаючи на зазначену позицію обвинуваченої ОСОБА_4 та повне невизнання нею своєї вини у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, в ході судового розгляду кримінального провадження, її вина підтверджується сукупністю доказів, досліджених під час судового розгляду з урахуванням їх достатності та взаємозв?язку для ухвалення вироку. Зокрема, частково показаннями самої обвинуваченої, показаннями потерпілого ОСОБА_5 , свідків, а також дослідженими письмовими доказами.

Зокрема, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 показав суду, що обвинувачена це дочка його покійної дружини, із якою в них раніше часто виникали конфлікти, непорозуміння. Проте, у нього склалися добрі стосунки із її сином ОСОБА_9 , який у нього певний час жив. Після смерті дружини він успадкував квартиру в АДРЕСА_3 , де проживає і на даний час. 11.11.2024 року повернувшись із лікарні та зайшовши в квартиру, він виявив відсутність своїх документів, фотографій дружини та зрозумів, що за час його відсутності в квартирі була обвинувачена, у якої були ключі. Він вирішив змінити замок і пішов до магазину. Повертаючись додому зустрів обвинувачену із сином та запитав чому вона приходила до квартири, на що остання відповіла, що це квартира її матері і вона буде приходити коли захоче. Після цього він пішов додому, а обвинувачена з ОСОБА_9 слідом за ним, вимагаючи повернути телефон. На його твердження, що ОСОБА_4 більше в квартиру не зайде, остання стала наполягати на тому щоб зайти всередину, проте він її не пускав, остання, стоячи навпроти нього, правою рукою подряпала йому обличчя, а він захищаючись на витягнутій руці тримав її, а потім відштовхнув її рукою від себе, ланцюжок на ній він не рвав. На шум у тамбурі, де відбувався конфлікт, вийшов сусід, який запитав у ОСОБА_10 , що вона робить при дитині. Потім обвинувачена ще два рази вдарила його по голові рукою, в якій були ключі. Потім сусід вийшов знов, коли він був у крові і знов запитав обвинувачену що вона робить. Арсен став кричати, вона забрала дитину і пішла, а він зайшов у квартиру, і викликав поліцію. Вказаними протиправними діями обвинуваченої йому спричинені тілесні ушкодження у вигляді садна лоба, лівої та правої вилиць, верхньої губи, підборіддя. В результаті вчиненого відносно нього кримінального правопорушення, йому спричинено моральну шкоду, яка виразилась у фізичному болю та стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, душевних стражданнях, у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього. Після спричинення тілесних ушкоджень у нього все обличчя було в крові, утворені на обличчі садна призводили до больових відчуттів, дискомфорту та спричиняли душевні страждання. На глибину душевних страждань вплинув той фактор, що тілесні ушкодження були нанесені в обличчя та садна знаходились на видному місці, внаслідок чого створювали додатковий дискомфорт. Наявність травми вплинуло на нормальний ритм його життя, змушувало затрачати час для явки до правоохоронний органів, до суду, медичних закладів. Враховуючи тяжкість ушкоджень здоров`я, характер своїх страждань, тривалість негативних наслідків, істотних вимушених змін у способі життя він оцінює спричинену йому моральну шкоду у розмірі 20 000 гривень, яку просить стягнути із обвинуваченої на свою користь. Окрім того, просить стягнути з обвинуваченої 10 000 гривень витрат за надання йому професійної правничої допомоги.

Із показань свідка ОСОБА_11 , допитаної в судовому встановлено, що вона проживає в АДРЕСА_4 в будинку, в якому проживає також ОСОБА_5 . Він проживає на 1 поверсі, а вона на 3 поверсі. 11.11.2024 року близько 14 год. вона була в своїй квартирі та чула крики, які доносилися з 1 поверху та тривали близько 10-15 хвилин. Самого конфлікту вона не бачила, лише чула як чоловічий голос казав « ОСОБА_10 , заспокойся».

Із показань свідка ОСОБА_12 , допитаного в судовому засіданні встановлено, що 11.11.2024 року він перебував у квартирі на 1 поверсі будинку в АДРЕСА_5 , яка знаходиться навпроти квартири потерпілого. Близько 14 год. в під`їзді він почув крики дитини, одразу вийшов, і побачив, конфлікт між ОСОБА_4 , яка намагалася потрапити до квартири потерпілого та ОСОБА_13 , який її туди не допускав. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 тримали один одного за одяг на витягнутих руках, у його присутності вони один одного не били. Він забрав сина обвинуваченої, який розбороняв учасників конфлікту та сильно кричав і заспокоїв його. Через декілька хвилин після цього конфлікт припинився, і він побачив на обличчі потерпілого подряпину, у ОСОБА_4 тілесних ушкоджень він не бачив.

Із показань свідка ОСОБА_14 судом встановлено, що вона проживає в АДРЕСА_6 , по сусідству із обвинуваченою, яку знає з дитинства та позитивно характеризує. ОСОБА_5 вона знає як чоловіка покійної матері обвинуваченої. Про конфлікт між обвинуваченою і потерпілим їй нічого не відомо.

Крім цього, винуватість обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України підтверджується сукупністю інших доказів, наданих стороною обвинувачення, які досліджені судом, зокрема:

-Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000099 від 15.11.2024 року ( а.с.-61);

-Заявою потерпілого ОСОБА_5 від 14.11.2024 року про вчинення кримінального правопорушення, в якій він просить притягнути ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 125 КК України. (а.с.-62);

-Копією довідки приймального відділення КНП «Тетіївська центральна лікарня Тетіївської міської ради від 11.11.2024 року видану ОСОБА_5 за його зверненням. (а.с.-63);

-- висновком експертного дослідження № 130 від 14.11.2025 року, із якого вбачається, що за даними огляду від 13.11.2024 року у ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження: садна лоба, лівої та правої верхньої губи, підборіддя. Описані тілесні ушкодження у вигляді саден відносяться до легких тілесних ушкоджень та могли утворитися від дії нігтів пальців рук іншої людини. Кількість точок прикладання сили не менше п`яти. За даними огляду тілесні ушкодження могли утворитися 11.11.2024 року. (а.с.-64)

-Висновком експерта № 132 від 20.11.2024 року, із якого вбачається, що за даними огляду від 13.11.2024 року у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 виявлено тілесні ушкодження, а саме: садна лоба, лівої та правої вилиць, верхньої губи, підборіддя. Описані тілесні ушкодження виникають від дії тупих предметів. Кількість тілесних ушкоджень 10. Описані тілесні ушкодження у вигляді саден відносяться до легких тілесних ушкоджень та могли утворитися від дії нігтів пальців рук іншої людини. Кількість точок прикладання сили не менше п`яти. За даними огляду тілесні ушкодження могли утворитися 11.11.2024 року. (а.с.-65-66)

-Протоколом проведення слідчого експерименту від 19.11.2025 року, відеозапис якого був відтворений в судовому засіданні, із якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_5 продемонстрував та показав, що 11.11.2024 року близько 14 год. в під`їзді будинку за місцем свого проживання ОСОБА_4 нанесла йому два удари кулаком по голові та подряпала обличчя. (а.с.- 67-69) ;

-Висновком експерта № 133 від 20.11.2024 року, із якого вбачається, що тілесні ушкодження, які описані в судово-медичному висновку № 130 від 14.11.2024 року, а саме садна лоба, лівої та правої вилиць, верхньої губи, підборіддя могли утворитися при обставинах, які показав під час слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_5 (а.с.70-71);

Суд відповідно до ст. 94 КПК України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв?язку для прийняття відповідного процесуального рішення, прийшов до висновку про доведеність вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

До показань обвинуваченої ОСОБА_4 про непричетність її до інкримінованого їй кримінального правопорушення, суд відноситься критично, вважає їх неправдивими, наданими нею з метою уникнути кримінальної відповідальності за скоєне, оскільки ці показання спростовуються вищезазначеними доказами, передусім показаннями потерпілого, які суд вважає, правдивими, змістовними, логічними, та такими, що узгоджуються з іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні, які суд вважає правдивими та бере їх за основу при ухваленні вироку.

Таким чином, суд вважає, що винуватість обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду справи та кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд керується положеннями ст.ст. 50, 65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, особу винної, яка раніше не судима, працевлаштована, одружена, має на своєму утриманні неповнолітнього сина, 2016 року народження, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також обставини, що пом?якшують і обтяжують покарання.

Обставин, що пом?якшують покарання обвинуваченій суд не встановив.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченій суд відносить вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Враховуючи всі обставини по справі, а також те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд вважає достатнім призначити обвинуваченій ОСОБА_4 покарання в межах санкції статті, за якою її визнано винуватою у виді штрафу в розмірі 50 (п?ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п?ятдесят) гривень.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого про стягнення із обвинуваченої ОСОБА_4 моральної шкоди в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень, спричиненої кримінальним правопорушенням, суд відповідно до ст. ст. 22, 23, 1167, 1168 ЦК України, керуючись ст. ст. 127-129 КПК України вважає, що він підлягає задоволенню частково, а саме про стягнення із обвинуваченої на користь потерпілого моральної шкоди у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень. При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує, що обвинувачена ОСОБА_4 своїми умисними злочинними діями завдала потерпілому фізичний біль, внаслідок спричинених тілесних ушкоджень, які призвели до душевних страждань, враховуючи їх глибину та тривалість і дотримуючись вимог розумності та справедливості.

Також потерпілим заявлено вимогу про відшкодування витрат на правничу допомогу у даному кримінальному провадженні в розмірі 10 000 грн..

Вирішуючи позоні вимоги в цій частині суд виходить з наступного.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України витрати на правову допомогу відносяться до процесуальних витрат.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

За висновком, викладеним у п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Тобто, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю провадження, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правову допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони (Постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27 жовтня 2022 року у справі № 753/10228/20, провадження № 51-5868км21).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Отже, оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи, враховуючи предмет спору, ціну позовних вимог, конкретні обставини справи, суть наданих послуг, суд, за критеріями обґрунтованості розміру витрат на правову допомогу та пропорційності до предмета спору, приходить до висновку, що заявлений до відшкодування розмір витрат підлягає стягненню з обвинуваченої на користь потерпілого ОСОБА_5 в сумі 3000 грн, оскільки відповідають критеріям розумності, співмірності та ґрунтуються на вимогах закону.

Таким чином, цивільний позов слід задовольнити частково, стягнувши з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень та 3000 (три тисячі) гривень витрат на правничу допомогу, в задоволенні іншої частини позову відмовити.

Витрати на залучення експерта, речові докази відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Керуючись ст. ст. 373-376 Кримінального процесуального кодексу України суд,-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_15 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п?ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п?ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Денихівка Тетіївського району Київської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_3 5000 (п`ять тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди та 3000 (три тисячі) гривень витрат на правничу допомогу.

В іншій частині позову відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя : ОСОБА_16