УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000490 відомості про яке 13.07.2022 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 110-2, ч. 2 ст. 321 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000490 відомості про яке 13.07.2022 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 110-2, ч. 2 ст. 321 КК України.

У клопотанні сторона обвинувачення, з метою збереження речових доказів та забезпечення спеціальної конфіскації, просить накласти арешт на речі вилучені під час проведення огляду на станції виробничого підрозділу АТ «Укрзалізниця» за адресою: Одеська область, Роздільнянський р-н, с. Труд-Куток, вул. Семафорна, станція «Кучурган»,

Прокурор ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі, вимоги клопотання підтримав у повному обсязі. Крім того, сторона обвинувачення просила розглянути клопотання та без повідомлення власника майна, його представників.

За ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Враховуючи ту обставину, що власником майна, на яке прокурор просить накласти арешт, власниками та кінцевими бенефіціарними яких виступають або виступали раніше резиденти рф/рб, то слідчий суддя дійшов висновку, що наявні обґрунтовані підстави вважати про існування можливості у власника вжити заходів, що унеможливлять накладення арешту, а за такого, з метою забезпечення арешту майна, відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України розгляд клопотання слід проводити без повідомлення власника такого майна, його представників.

У зв`язку з неявкою учасників процесу, та зважаючи на стислі строки розгляду клопотання, керуючись вимогами ст. 172 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання про можливість розгляду такого клопотання за відсутності наведених осіб.

Відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду встановлено, що слідчими слідчого управління Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000490 відомості про яке 13.07.2022 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 110-2, ч. 2 ст. 321 КК України, процесуальне керівництво у якому здійснюється Одеською обласною прокуратурою.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що на території Одеської області функціонує ряд суб`єктів господарської діяльності, власниками та кінцевими бенефіціарними власниками яких виступають або виступали раніше резиденти рф/рб, майно яких знаходиться (зареєстроване) на території України та безпосередньо або через афілійованих осіб належить російській федерації та її резидентам, що в свою чергу свідчить про те, що посадові особи вищевказаних підприємств можуть бути причетними до фінансування дій, вчинених з метою насильницької зміни чи повалення конституційного ладу або захоплення державної влади.

Російська федерація - держава, яка рішенням Верховної Ради України відповідно до Резолюції Генеральної Асамблеї ООН 3314 «Визначення агресії» від 14 грудня 1974 року визнана державою-агресором і здійснює збройну агресію проти України.

За інформацією Одеської митниці Державної митної служби України в зоні діяльності підконтрольних митних постів зберігаються товари власником яких (відправником, отримувачем) є юридичні особи російської федерації, зокрема щодо яких Указом Президента України введено санкції, в тому числі у вигляді блокування активів, тобто тимчасове позбавлення права користуватися та розпоряджатися активами, що належать фізичній або юридичній особі, а також активами, щодо яких така особа може прямо чи опосередковано (через інших фізичних або юридичних осіб) вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними.

Так, на станції «Кучурган» виробничого підрозділу АТ «Укрзалізниця» перебуває товар «азофоска» (нітроамофоска марка NPK (MOP) 16:16:16), вагою 204 тон, який переміщувався в режимі «транзит», відправником є ПАТ «Акрон» рф (юридична особа, яка здійснює господарську діяльність на території російської федерації та сплату податків, чим фінансує агресію російської федерації на території України). Вказаний товар знаходився у вагонах № 61593349, № 62184361, № 53569935

Також, на станції «Кучурган» виробничого підрозділу АТ «Укрзалізниця» перебуває товар «скло неармоване» з поглинальним відбивним шаром товщиною більш 3,5 мм але не більше 4,5 мм, скло неармоване інше товщино більш як 4,5 мм, скло листове з`ємне обладнання, вагою 65,7 тон, яке переміщувалось в режимі «транзит», відправником є

АО «Салаватстекло Волга» (юридична особа, яка здійснює господарську діяльність на території російської федерації та сплату податків, чим фінансує агресію російської федерації на території України). Вказаний товар знаходився у вагоні № 56209133.

Крім цього, на станції «Кучурган» виробничого підрозділу АТ «Укрзалізниця» перебуває товар «суміші нітрату амонію з карбонатом кальцію» або іншими неорганічним речовинами, що не є добривами, з вмістом азоту більше 28 мас. %, добрива аміачно нітратні, вагою 204,5 тон, яке переміщувалось в режимі «транзит», відправником є ТОВ «Новомосковський хлор», приєднано до АТ «НАК «АЗОТ» (введено санкції Указом Президента України від 24 червня 2024 року № 376/2024). Вказаний товар знаходився у вагонах № 55861579, № 53300133, № 55535066.

На станції «Кучурган» виробничого підрозділу АТ «Укрзалізниця» перебуває товар «сульфат амонію» (амоній сірчанокислий), компактований, вагою 128,4 тон, яке переміщувалось в режимі «транзит», відправником є ТОВ «Транспортна дирекція НПО «Азот» рф (введено санкції рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 28 січня 2023 року «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», яке введено в дію Указом Президента України від 28 січня 2023 року № 50/2023). Вказаний товар знаходився у вагоні № 63454540.

Також, на станції «Кучурган» виробничого підрозділу АТ «Укрзалізниця» перебуває товар «масло базове» СГК марки Лукойл VHVI-4 ISO 3405, вагою 150,1 тон, яке переміщувалось в режимі «транзит», відправником є ТОВ «ЛУКОЙЛ-Волгограднєфтєпєрєработка» (введено санкції рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 1 липня 2023 року «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», яке введено в дію Указом Президента України від 01 липня 2023 року № 364/2023). Вказаний товар знаходився у вагонах № 51357382, № 50788454, № 51528990.

У зв`язку з викладеним, у органу досудового розслідування виникла необхідність у здійсненні огляду вищевказаного товару російського походження, який знаходиться на станції «Кучурган» виробничого підрозділу АТ «Укрзалізниця» за адресою: Одеська область, Роздільнянський район, с. Труд-Куток, вул. Семафорна, станція «Кучурган», з метою встановлення його фактичної наявності, встановлення його точної кількості з метою подальшого встановлення його вартості.

23.10.2025 р. на підставі Ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси Справа № 947/18869/22 Провадження № 1-кс/947/15942/25 слідчим СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області лейтенантом поліції ОСОБА_4 проведено огляд товару, який знаходиться на станції виробничого підрозділу АТ «Укрзалізниця» за адресою: Одеська область, Роздільнянський р-н, с. Труд-Куток, вул. Семафорна, станція «Кучурган». В ході огляду виявлено та вилучено:

Вагони №61593349, №62184361, №53569935 із вантажем «азофоска» (нітроамофоска марки NPK (MOP) 16:16:16), вагою 204 тон. (відправником є ПАТ «Акрон» рф);

Вагони №51357382 (із ЗПП №У8727005), №50788454 (із ЗПП №У8727006), №51528990 (із ЗПП №У8727007) із вантажем «масло базове» СГК марки Лукойл VHVI-4 ISO 3405, що знаходяться у цистернах, вагою 150,1 тон. (відправником є ТОВ «ЛУКОЙЛ-Волгограднефтепереработка» рф);

Вагони №55861579, №53300133, №55535066 із вантажем «суміші нітрату амонію з карбонатом кальцію», упаковані у білі поліетиленові мішки, вагою 204,5 тон. (відправником є ТОВ «Новомосковський хлор», приєднано до АТ «НАК «АЗОТ» рф);

Вагон №63454540 із вантажем «сульфат амонію», упаковані у білі поліетиленові мішки, вагою 128,4 тон. (відправником є ТОВ «Транспортна дирекція НПО «Азот» рф);

Вагон №56209113 із вантажем «скло неармоване», упаковані у дерев`яні тари, загальною кількістю 30-ть одиниць (тар), вагою 65,7 тон.( відправником є АО «Салаватстекло Волга» рф)

Вищезазначені вагони із вантажем передано на особисте зберігання начальнику виробничого підрозділу АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_5 .

Того ж дня, слідчим з дотриманням вимог ст. 110 КПК України прийнято рішення про визнання вищевказаних речей та документів речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки містять на собі відомості щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом у порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого; обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до положень ст.170 КПК України майно, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину може бути арештоване на підставі рішення слідчого судді. Арешт майна може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться чи зберігаються в банках або інших фінансових установах. Арешт майна може бути застосований з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

При вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження, досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

У цьому провадженні наразі підозра нікому не оголошена. Однак долучені до клопотання матеріали вказують на ймовірне вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110-2, ч. 2 ст. 321 КК України, відомості про які внесені до ЄРДР.

В ході проведення оперативно-розшукових заходів було встановлено, що на станції «Кучурган» виробничого підрозділу АТ «Укрзалізниця» за адресою: Одеська область, Роздільнянський район, с. Труд-Куток, вул. Семафорна, станція «Кучурган» перебуває товар російського походження, а саме:

Вагони №61593349, №62184361, №53569935 із вантажем «азофоска» (нітроамофоска марки NPK (MOP) 16:16:16), вагою 204 тон. (відправником є ПАТ «Акрон» рф);

Вагони №51357382 (із ЗПП №У8727005), №50788454 (із ЗПП №У8727006), №51528990 (із ЗПП №У8727007) із вантажем «масло базове» СГК марки Лукойл VHVI-4 ISO 3405, що знаходяться у цистернах, вагою 150,1 тон. (відправником є ТОВ «ЛУКОЙЛ-Волгограднефтепереработка» рф);

Вагони №55861579, №53300133, №55535066 із вантажем «суміші нітрату амонію з карбонатом кальцію», упаковані у білі поліетиленові мішки, вагою 204,5 тон. (відправником є ТОВ «Новомосковський хлор», приєднано до АТ «НАК «АЗОТ» рф);

Вагон №63454540 із вантажем «сульфат амонію», упаковані у білі поліетиленові мішки, вагою 128,4 тон. (відправником є ТОВ «Транспортна дирекція НПО «Азот» рф);

Вагон №56209113 із вантажем «скло неармоване», упаковані у дерев`яні тари, загальною кількістю 30-ть одиниць (тар), вагою 65,7 тон.( відправником є АО «Салаватстекло Волга» рф)

Отже в даному випадку слідчий суддя вважає, що прокурором доведено ту обставину, що вилучене в ході огляду за адресою: Одеська область, Роздільнянський район, с. Труд-Куток, вул. Семафорна, станція «Кучурган» майно може використовувався для реалізації злочинної схеми, у зв`язку з чим зазначене майно може відповідати знаряддям чи предметом злочину,а від так відповідає категорії речових доказів, а отже воно потребує збереження, в цілях його подальшого дослідження.

Також у своєму клопотанні прокурор просить накласти арешт на вилучене майно з метою спеціальної конфіскації.

Таке згідно положень п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення спеціальної конфіскації.

Частина 4 ст. 170 КПК України визначає, що у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 173 КПК України, у випадку арешту майна з підстав, передбачених пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість спеціальної конфіскації майна; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, з огляду на вищенаведені положення закону, такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна не може бути застосовано, якщо детектив/прокурор, серед іншого, не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого/прокурора, а у випадку, якщо клопотання про арешт майна подано на підставі п.2 ч. 2 ст. 170 КПК України, з метою забезпечення спеціальної конфіскації, то детектив/прокурор мають довести чи буде дотримано принцип розумності внаслідок накладення арешту та чи є співрозмірним відповідне обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе:

- необхідність такого арешту;

- наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, тобто наявність ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, щодо якого вирішується питання про арешт.

Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 3 10, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Частина 1 ст. 96-2 КК України передбачає випадки застосування спеціальної конфіскації, зокрема, вона застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно:

1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, переходять у власність держави;

4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Частина 10 статті 170 КПК України встановлює, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до положень ст. 173 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У цьому кримінальному провадженні необхідність арешту майна обумовлена тим, що вилучене майно, власником яких (відправником, отримувачем) ймовірно є юридичні особи російської федерації, зокрема щодо яких Указом Президента України введено санкції, в тому числі у вигляді блокування активів, а від так може підлягати спеціальній конфіскації. Ризиками, для запобігання яких необхідне накладення арешту, є можливість відчуження цього майна власником чи довіреними йому особами.

З накладенням арешту можливість особи розпоряджатись відповідним майном на власний розсуд та відчужувати його на користь третіх осіб втрачається. Отже у такий спосіб, може бути виконане завдання арешту майна, а саме запобігання можливості його відчуження.

За таких умов, заявлена прокурором мета (забезпечення спеціальної конфіскації майна як виду покарання) може бути досягнута через застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Критерії розумності та співрозмірності обмеження права власності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Рішення ЄСПЛ від 05.01.2000 у справі «Беєлер проти Італії», заява № 33202/96, параграф 107). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (Рішення ЄСПЛ у справі Джеймс та інші проти Сполученого Королівства від 21.02.1986, заява № 8793/79, параграф 50).

На думку слідчого судді, накладення арешту в даному випадку є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження, враховуючи високий ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, його специфіку і тяжкість, а також необхідність забезпечення можливої спеціальної конфіскації майна як виду покарання. За таких обставин, слідчий суддя вважає, що пов`язані із накладенням арешту обмеження є виправданими, співмірними із завданнями кримінального провадження та пропорційними меті, з якою такі обмеження застосовуються.

Одночасно слідчий суддя наголошує, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або невідворотним позбавленням такого права. Хоча власник і обмежується у реалізації всіх правомочностей щодо відповідного майна, проте таке обмеження має тимчасовий характер.

Додатково слідчий суддя акцентує, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального правопорушення майно, на яке накладено арешт , буде оглянуто та встановлено, що відпала необхідність в його подальшому арешті, власник такого майна має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, у відповідності до ст. 174 КПК України.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку про наявність необхідних і достатніх підстав для задоволення клопотання прокурора про арешт майна з метою спеціальної конфіскації.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт, із забороною користування, володіння, розпорядження на речі вилучені під час проведення огляду на станції виробничого підрозділу АТ «Укрзалізниця» за адресою: Одеська область, Роздільнянський р-н, с. Труд-Куток, вул. Семафорна, станція «Кучурган», а саме на:

- «азофоска» (нітроамофоска марки NPK (MOP) 16:16:16), вагою 204 тони.;

- «масло базове» СГК марки Лукойл VHVI-4 ISO 3405, що знаходяться у цистернах, вагою 150,1 тон.;

- «суміші нітрату амонію з карбонатом кальцію», вагою 204,5 тон.;

- «сульфат амонію», вагою 128,4 тон.;

- «скло неармоване», вагою 65,7 тон.

Виконання ухвали покласти на прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1