ВИРОК
02 грудня 2025 року місто Фастів
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Малополовецьке Фастівського району Київської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, незаміжньої, на утриманні нікого не має, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162 КК України,
28.11.2025 до суду у відповідності до вимог ст.ст. 291, 302 КПК України, надійшов обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 з клопотанням прокурора ОСОБА_4 про його розгляд у спрощеному провадженні.
Зокрема, обвинуваченій ОСОБА_3 , захиснику ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що в разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вони будуть позбавлені права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Прокурор впевнився в добровільності згоди обвинуваченої ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , на розгляд обвинувального акта в спрощеному провадженні.
До обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні прокурором додані: письмова заява обвинуваченої ОСОБА_3 , складена в присутності захисника ОСОБА_5 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; письмові заяви потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання ОСОБА_3 своєї винуватості.
Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, встановив наступне.
ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що діючи умисно,09.11.2025 у вечірній час, точного часу в ході досудового розслідування ке встановлено, перебувала поблизу території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де у неї виник злочинний умисел спрямований на порушення недоторканності житла, шляхом незаконного проникнення до будинку, який перебуває у фактичному користуванні, розпорядженні і володінні ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на порушення недоторканності житла, ОСОБА_3 діючи умисно, в той же день, тобто 09.11.2025 у вечірній час, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, всупереч волі законного володільця ОСОБА_6 , без її дозволу, за відсутності визначених законом підстав та в порушення встановленого законом порядку, за відсутності будь-яких причин для порушення недоторканості житла, діючи умисно, протиправно, увійшла через незачинену хвіртку до домоволодіння АДРЕСА_3 , таким чиноіуі потрапивши на його територію, після чого підійшла до будинку і встановивши, що на вхідних дверях наявний замок, усвідомлюючи, що цорушує недоторканність житла, долаючи перешкоду, шляхом застосування фізичної сили рук відкрила двері, через які потрапила в середину будинку, тобто такими своїми діями ОСОБА_3 незаконно проникла до житла, належного потерпілій ОСОБА_6 , чим грубо порушила ст. 30 Конституції України, відповідно до якої не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, де перебувала протягом ночі та наступного дня, тобто до 10.11.2025.
Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у незаконному проникненні до житла, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.
Крім того, ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що 11.11.2025 у вечірній час, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебувала поблизу території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де у неї виник злочинний умисел спрямований на порушення недоторканності житла, шляхом незаконного проникнення до будинку, який перебуває у фактичному користуванні, розпорядженні і володінні ОСОБА_7 .
Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на порушення недоторканності житла, ОСОБА_3 діючи умисно, в той же день, тобто 11.11.2025 у вечірній час, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, всупереч волі законного володільця ОСОБА_7 , без його дозволу, за відсутності визначених законом підстав та в порушення встановленого законом порядку, за відсутності будь-яких причин для порушення недоторканості житла, діючи умисно, протиправно, скориставшись відсутністю паркану, потрапила на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , після чого підійшла до будинку і встановивши, що вхідні двері зачинені, обійшла його по периметру та з зворотної сторони виявила пошкоджене дерев`яне вікно, в подальшому, ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що порушує недоторканність житла, долаючи перешкоду, скориставшись відсутністю скла у вікні, потрапила в середину будинку, тобто такими своїми діями остання незаконно проникла до житла, належного потерпілому ОСОБА_7 , чим грубо порушила ст. 30 Конституції України, відповідно до якої не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, де перебувала протягом ночі та наступного дня, тобто до 12.11.2025.
Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у незаконному проникненні до житла, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.
До того ж, ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що діючи умисно, 12.11.2025 у вечірній час, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебувала поблизу території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де у неї виник злочинний умисел спрямований на порушення недоторканності житла, шляхом незаконного проникнення до будинку, який перебуває у фактичному користуванні, розпорядженні і володінні ОСОБА_8 .
Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на порушення недоторканності житла, ОСОБА_3 діючи умисно, в той же день, тобто 12.11.2025 у вечірній час, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, всупереч волі законного володільця ОСОБА_8 , без її дозволу, за відсутності визначених законом підстав та в порушення встановленого законом порядку, за відсутності будь-яких причин для порушення недоторканості житла, діючи умисно, протиправно, скориставшись відсутністю паркану, потрапила на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , після чого підійшла до будинку і встановивши, що вхідні двері не зачинені замком, усвідомлюючи, ш,о порушує недоторканність житла, долаючи перешкоду, шляхом застосування фізичної сили рук відкрила двері, через які потрапила в середину будинку, тобто такими своїми діями ОСОБА_3 ; незаконно проникла до житла, належного потерпілій ОСОБА_8 , чим грубо порушила ст. 30 Конституції України, відповідно до якої не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, де перебувала протягом ночі та наступного дня, тобто до 13.11.2025.
Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у незаконному проникненні до житла, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 згідно з ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 згідно з ст. 67 КК України, судом не встановлено.
На підставі викладеного, суд враховує обставину, яка пом`якшує покарання та те, що ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у психіатричному та наркологічному кабінеті не перебуває, однак не працює, дані про доходи ОСОБА_3 відсутні, раніше не судима, призначити покарання у виді обмеження волі, встановлене санкцією ч. 1 ст. 162 КК України.
При цьому, в даному випадку, враховуючи особу обвинуваченої ОСОБА_3 суд дійшов висновку про можливість для звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України та встановлення іспитового терміну.
На думку суду, таке покарання буде достатнім та необхідним для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нею нових злочинів.
Запобіжний захід до ОСОБА_3 не застосовувався.
Витрати на проведення експертизи відсутні.
Керуючись статтями 370, 374, 382 КПК України, суд
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162 КК України, та призначити їй покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Іспитовий строк обчислювати з дня проголошення вироку 02.12.2025.
Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_9