КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/4854/2025
№ 381/265/24
Категорія КК: ч. 1 ст. 121 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_1
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ланна Карлівського р-ну Полтавської обл., громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 07.09.2022 за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, -

У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 травня 2025 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 07.09.2022 більш суворим, призначеним за даним вироком, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Цим вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що 17 жовтня 2023 року, приблизно о 23 год. 30 хв., в залі очікування залізничного вокзалу, який розташований на вул. Шевченка м. Фастів Київської області, між раніше незнайомими обвинуваченим ОСОБА_6 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, та потерпілим ОСОБА_8 , який також перебував у стані алкогольного сп`яніння, виник словесний конфлікт через дії потерпілого, який чіплявся до обвинуваченого та його речей, а також виражався до ОСОБА_6 нецензурною лайкою. Внаслідок цього у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння потерпілому ОСОБА_8 тяжкого тілесного ушкодження.

ОСОБА_6 встав зі стільця, дістав з кишені кухонний ніж, та на ґрунті особистих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, тобто діючи умисно, підійшов до ОСОБА_8 , достовірно знаючи, що у верхній частині тулуба знаходяться життєво важливі органи, раптово наніс один удар ножем в передню ліву частину грудної клітки, в область серця, чим заподіяв останньому тілесне ушкодження, у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки зліва та лівобічного пневмотораксу, яке є тяжким тілесним ушкодженням небезпечним для життя в момент його заподіяння, після чого відійшов від ОСОБА_8 та знову сів на стілець.

Після отриманого удару потерпілий ОСОБА_8 звернувся до чергової по вокзалу за допомогою.

Своїми діями, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, а саме заподіяв умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 було пред`явлено обвинувачення у вчиненні закінченого замаху на вбивство ОСОБА_8 , тобто вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить переглянути вказаний вирок на предмет законності. Обвинувачений вважає, що судом вірно встановлено, що він не мав умислу на позбавлення життя потерпілого. Однак вважає несправедливим те, що потерпілий не поніс ніякого покарання за свою неправомірну поведінку. Саме потерпілий почав чіплятись до обвинуваченого та ображати його. При цьому обвинувачений попередив потерпілого, що не бажає порушувати закон, оскільки вже має судимість.

Обвинувачений вважає, що призначене судом покарання є занадто суворим та не справедливим.

В апеляційній скарзі заступник керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_9 , не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, просить скасувати вирок в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання у виді 7 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, невідбуту частину покарання, призначеного вирком Солом`янського районного суду м. Києва від 07.09.2022, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі.

В обґрунтування поданої апеляційної скаргипрокурор вказує, що суд, при призначенні покарання обвинуваченому, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме призначив остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом поглинення, а не часткового приєднання.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Суд першої інстанції залишив положення вказаної норми закону без належної уваги. Невідбута частина покарання, призначеного ОСОБА_6 за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 07.09.2022 становить 5 років позбавлення волі. За вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, суд призначив покарання у виді 7 років позбавлення волі. Дотримуючись вимог ч. 4 ст. 71 КК України, суд повинен був призначити остаточне покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі, на строк більше ніж 7 років та 1 місяць, однак цього не зробив.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення, та поклався на розсуд суду щодо апеляційної скарги обвинуваченого через незрозумілість йому апеляційних вимог, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого та просили пом`якшити покарання, заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у спричиненні ОСОБА_8 умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України, обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджені наявними доказами у їх сукупності, які перевірялися судом першої інстанції в ході судового розгляду.

Кваліфікація дій за ч. 1 ст. 121 КК України є правильною.

Обвинувачений ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі не заперечував факту заподіяння ОСОБА_8 удару ножем в передню ліву частину грудної клітки, в область серця, через конфлікт між ним за обставин, встановлених судом. Аналогічні обставини він повідомив під час проведення слідчого експерименту, проведеного за участю ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які зафіксовані у протоколі від 18.10.2023.

Крім того, винуватість ОСОБА_6 також доводиться показаннями потерпілого ОСОБА_8 , який підтвердив, що тілесні ушкодження в передню частину грудної клітки йому заподіяв обвинувачений в залі очікування залізничного вокзалу. Аналогічні обставини він повідомив під час проведення слідчого експерименту, проведеного за його участю в присутності понятих, які зафіксовані у протоколі від 23.10.2023.

Даними висновків експертів № 109/д; № 01/д/109/д; № 02/д/109/д; № СЕ19/111-23/56839-БД від 23.01.2024; № СЕ-19/111-23/56835/-БД від 25.01.2024; № СЕ-19/111-23/56833/-БД від 23.01.2024; № СЕ-19/111-23/56838/-БД від 29.01.2024 підтверджується заподіяння ОСОБА_6 ОСОБА_8 кухонним ножем одного удару в передню ліву частину грудної клітини в область серця, що призвело до утворення проникаючого колото-різаного порання грудної клітини зліва, яке належить до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпечності для життя на час заподіяння.

Свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які в час події перебували на роботі в приміщенні вокзалу станції Фастів, будучи допитаними під час судового розгляду підтвердили, що потерпілому ОСОБА_8 надавалась медична допомога у зв`язку з пораненням грудної клітини. ОСОБА_6 у цей час сидів і читав книжку. На ОСОБА_6 вказав потерпілий як на особу, яка вдарила його ножем.

Даними інших письмових доказів, яким суд надав належну правову оцінку та детально виклав у мотивувальній частині вироку підтверджуються викладені вище обставини.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, яке є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. Суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з положеннями ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

На думку колегії суддів вказаних вимог закону України про кримінальну відповідальність суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 не дотримався.

Так, поза увагою суду залишились дані про підвищену суспільну небезпечність особи обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення злочину проти життя та здоров`я особи, не має постійного місця проживання, не має офіційного джерела доходу, не одружений, не має на утриманні осіб, вчинив злочин в період іспитового строку. Викладені обставини та наявність обставин, які обтяжують покарання, а саме вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, відсутність обставин, які його пом`якшують, не дають підстав для зміни вироку, як про це просив обвинувачений.

Натомість заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання за сукупністю вироків, на підставі ст. 71 КК України.

ОСОБА_6 раніше судимий вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 07 вересня 2022 року за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 3 роки. Під час іспитового строку, ОСОБА_6 вчинив новий злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, за яке суд першої інстанції призначив йому покарання у виді 7 років.

Тому, з урахуванням положень ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, ОСОБА_6 має бути призначено остаточне покарання, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 травня 2025 року, невідбуту частину покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 07 вересня 2022 року, у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі.

Тому апеляційна скарга сторони обвинувачення підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції на підставі ст. 413, ст. 420 КПК України, - скасуванню в частині призначеного покарання на підставі ст. 71 КК України, із ухваленням апеляційним судом свого вироку.

Апеляційна скарга сторони захисту, як необґрунтована, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 404, ст. 405, ст. 407, ст. 420 КПК України, колегія суддів,-

З А С У Д И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_13 задовольнити.

Вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 травня 2025 року щодо ОСОБА_6 скасувати в частині застосування ст. 71 КК України.

На підставі ст. 71 КК України остаточне покарання ОСОБА_6 призначити шляхом часткового приєднання до призначеного покарання за ч. 1 ст. 121 КК України невідбутої частини покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 07 вересня 2022 року у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі.

В решті вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 травня 2025 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Вирок Київського апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяця з дня його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - у той же строку з дня отримання копії вироку.

С у д д і :

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3