У Х В А Л А

про скасування арешту майна

12 листопада 2025 року Личаківський районний суд м. Львова

Слідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах власника майна ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 30 грудня 2022 року у у кримінальному провадженні за №0002151 від 27 грудня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, -

в с т а н о в и в:

представник власника майна адвокат ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, у якому просить: скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 30 грудня 2022 року у кримінальному провадженні №0002151 від 27 грудня 2022 року, на кошти вилучені під час обшуку 27 грудня 2022 року у сумі 11 300 доларів США, і які належать ОСОБА_4 ;

зобов`язати уповноважену особу слідчого відділу Львівського районного управління поліції № 1 ГУНП у Львівській області, якою здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002151 від 27 грудня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, повернути власнику (потерпілій) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучені під час обшуку 27 грудня 2022 року кошти у сумі 11 300 доларів США (113 купюр по 100 доларів США кожна), які належать їй на праві власності.

Подане клопотання мотивує тим, що 27 грудня 2022 року невідомі особи по АДРЕСА_1 в приміщенні «Fortex exchange» під виглядом обміну коштів шахрайським шляхом заволоділи належними ОСОБА_4 коштами у розмірі 11300 доларів США. Вказує, що нею негайно були викликані працівники поліції, які під час обшуку вилучили у вказаному приміщенні зазначені кошти у сумі 11300 доларів США. На підставі заяви ОСОБА_4 вказаний факт 27 грудня 2022 року було внесено до ЄРДР за №0002151 за ознаками кримінального правопорушення. передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 30 грудня 2022 року на вилучені кошти 11300 доларів США було накладено арешт. В зазначеній ухвалі було зроблено висновок про те, що власником грошових коштів є ОСОБА_4 . У вказаному кримінальному провадженні її визнано потерпілою. Зазначає, що минуло майже 3 роки досудового розслідування і незважаючи на очевидність злочину і затримання осіб причетних до скоєння злочину на даний час слідство не закінчено, жодній особі підозра не оголошена, натомість слідчий продовжує утримувати у себе кошти ОСОБА_4 , хоча на даний час вони оглянути, описані і жодної потреби тримати їх у слідчого не має. Вважає, що за наведених обставин є обґрунтовані підстави просити суд скасувати арешт, накладений на вказані кошти і повернути їх власнику.

В судове засідання 12 листопада 2025 року особа, що подала клопотання представник власника майна адвокат ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленим про розгляд клопотання, не з`явився, подав 12 листопада 2025 року до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, згідно з якою просить задовольнити клопотання.

Представник Львівського РУП №1 ГУ НП у Львівській області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду клопотання, в судове засідання 12 листопада 2025 року також не з`явився, слідчий СВ Львівського РУП №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 подав 12 листопада 2025 року до суду заяву про розгляд клопотання про скасування арешту майна, в якій вказує, що клопотання підтримує та не заперечує проти скасування арешту на майно.

За таких обставин відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України слідчий суддя вважає за можливе розглянути подане клопотання за відсутності особа, яка заявила клопотання, та представника особи, за клопотанням якої було арештовано майно.

Оглянувши матеріали клопотання, справи №463/9275/22, провадження №1-кс/463/6953/22, за клопотанням про арешт майна, слідчий суддя приходить до наступного.

З матеріалів клопотання про накладення арешту майна вбачається, що Львівським РУП №1 ГУ НП України у Львівській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0002151 від 27 грудня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду міста Львова від 30 грудня 2022 року у справі №463/9275/22, провадження №1-кс/463/6953/22, в рамках вказаного кримінального провадження було накладено арешт на майно, яке було вилучено під час проведення обшуку: грошові кошти у сумі 11300 доларів США номіналом 100 кожна, у кількості 113 купюр, та системний блок Vinga HPP / SSP.

Зі змісту ухвали вбачається, що арешт накладено з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки постановою слідчої СВ Львівського районного управління поліції № 1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 від 27 грудня 2022 року, вилучені речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні за №0002151 від 27 грудня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. При цьому в ході розгляду клопотання слідчим суддею було встановлено, що власником грошових коштів є ОСОБА_4 та такі було вилучено 27 грудня 2022 року під час проведення невідкладного обшуку в приміщенні «Fortex exchange» ТОВ «Фінансова компанія «Центрофінанс», що за адресою: м. Львів, вул. Гнатюка, 15.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме: у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

У відповідності до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Частинами 1, 2 ст. 22 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Також статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Як вбачається з клопотання про скасування арешту майна, ОСОБА_4 визнано потерпілою в даному кримінальному провадженні, з моменту накладення арешту на грошові кошти пройшло майже три роки, однак вказані грошові кошти їй досі не повернуто. При цьому слідчий, яким на даний час здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, не заперечує щодо скасування арешту майна.

Відтак, хоч кримінальне провадження №0002151 від 27 грудня 2022 року станом на день розгляду даного клопотання не завершено, обставини, які стали підставами для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, не змінилися, та арешт накладено обґрунтовано, однак враховуючи те, що з моменту накладення арешту на майно пройшло три роки, відтак в органу досудового розслідування було об`єктивно достатньо часу для проведення з вилученими грошовими коштами всіх необхідних слідчих дій, а також враховуючи позицію слідчого, який не заперечує щодо скасування арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку, що подальше існування арешту майна є неспіврозмірним обмеженням права власності завданням кримінального провадження та невиправданим втручанням у права власника, та відтак потреба в подальшому арешті вказаного майна відпала, а тому клопотання про скасування арешту майна підлягає до часткового задоволення.

Зокрема, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 169 КПК України у разі скасування арештутимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, водночас під час розгляду клопотання про скасування арешту майна слідчий суддя не може вирішувати питання про зобов`язання уповноваженої особи органу досудового розслідування вчинити певні дії, оскільки бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, може бути оскаржена володільцем тимчасово вилученого майна в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України шляхом звернення до слідчого судді зі скаргою.

Керуючись ст.ст. 22, 28, 169, 174, 303 КК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах власника майна ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 30 грудня 2022 року у справі №463/9275/22, провадження №1-кс/463/6953/22, на грошові кошти у сумі 11300 доларів США номіналом 100 кожна, у кількості 113 купюр.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1