ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року м. Володимир

Володимирський міський суд Волинської області в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000074 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Володимир-Волинський Волинської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця в/ч № НОМЕР_1 у військовому званні солдат, раніше не судимого,

за ч. 2 ст. 436-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Статтями 1 - 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Статтею 73 Конституції України визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.

Відповідно до статей 132 - 134 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території. До складу України входять: Автономна Республіка Крим, Вінницька, Волинська, Дніпропетровська, Донецька, Житомирська, Закарпатська, Запорізька, Івано-Франківська, Київська, Кіровоградська, Луганська, Львівська, Миколаївська, Одеська, Полтавська, Рівненська, Сумська, Тернопільська, Харківська, Херсонська, Хмельницька, Черкаська, Чернівецька, Чернігівська області, міста Київ та Севастополь. Місто Севастополь має спеціальний статус, Автономна Республіка Крим є невід`ємною складовою частиною України і в межах повноважень, визначених Конституцією України, вирішує питання, віднесені до її відання.

Крім того, 31.05.1997, відповідно до положень Статуту ООН і зобов`язань згідно із Заключним актом Наради з безпеки і співробітництва в Європі, Україна та російська федерація (далі по тексту - рф) уклали Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і рф (ратифікований Законом України від 14.01.1998 №13/98-ВР та Федеральним Законом рф від 02.03.1999 № 42-ФЗ). Відповідно до статей 2-3 зазначеного Договору, рф зобов`язалася поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих між ними кордонів та зобов`язалася будувати відносини одна з одною на основі принципів взаємної поваги, суверенної рівності, територіальної цілісності, непорушності кордонів, мирного врегулювання спорів, незастосування сили або погрози силою, у тому числі економічні та інші способи тиску, права народів вільно розпоряджатися своєю долею, невтручання у внутрішні справи, додержання прав людини та основних свобод, співробітництва між державами, сумлінного виконання взятих міжнародних зобов`язань, а також інших загальновизнаних норм міжнародного права.

Відповідно до опису і карти державного кордону, які є додатками до Договору між Україною та рф про українсько-російський державний кордон від 28.01.2003 (ратифікований рф 22.04.2004), територія Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, Донецької і Луганської областей відноситься до території України.

Незважаючи на вищевикладене, 21.02.2022 рф визнано так звані «донецьку народну республіку» та «луганську народну республіку» незалежними державами, попередньо впроваджуючи в період 2013-2022 років, із застосуванням засобів масової інформації, ідеї єдиного російського народу та відсутності української нації, вчиняючи неоголошені та приховані вторгнення на територію України підрозділів збройних сил та інших силових відомств рф, організовуючи та підтримуючи терористичну діяльність, направлену на окупацію Донецької та Луганської областей та порушення територіальної цілісності України.

Частиною 2 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII констатовано, що тимчасова окупація території України розпочалася 20.02.2014.

Відтак, з огляду на викладене, між державами рф та Україна з 20.02.2014 триває збройний конфлікт міжнародного характеру.

Надалі «президент» рф оголосив 24.02.2022 про рішення розпочати так звану спеціальну військову операцію в Україні.

Після цього, збройними силами рф, які діяли за наказом керівництва рф і зс рф, здійснено пуск крилатих та балістичних ракет по аеродромах, військовим штабам і складам Збройних сил України, а також підрозділами збройних сил та інших військових формувань рф 24.02.2022 здійснено вторгнення на територію суверенної держави Україна через державний кордон України, який проходить територіями Автономної Республіки Крим, Запорізької, Донецької, Луганської, Харківської, Херсонської, Миколаївської, Сумської, Чернігівської та інших областей, а також збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, окупувавши у такий спосіб частину вказаної території, організували проведення псевдо-референдумів та прийняття незаконних, з огляду на норми міжнародних актів, рішень щодо включення окупованих територій Донецької, Запорізької, Луганської та Херсонської областей до складу суб`єктів рф, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час і призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, дія якого продовжена на даний час.

У свою чергу, ОСОБА_4 , в ході розвитку подій, пов`язаних з військовою агресією рф, перебуваючи під впливом інформаційно-психологічних спецоперацій (ІПСО) росії проти України, які стали невід`ємною частиною ведення гібридної війни, і, зокрема, щодо правомірності дій держави-агресора проти України із захоплення її територій, заперечення української нації та її державності, начебто героїчні дії російських військових на території України з повалення «злочинного режиму», тощо, водночас, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду та вільний доступ до офіційних інформаційних джерел і відомостей, в тому числі, міжнародних, про ведення рф психологічного впливу з тим, щоб налаштовувати один проти одного населення України, політичних та соціальних опонентів, створення ворожнечі між людьми, а відтак усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи систематично та з єдиним умислом, в період з червня 2024 року по травень 2025 року, перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , використовуючи мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9A» моделі «M2006C3LG», IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 із вставленими сім-картками абонентів мобільного зв`язку з номерами: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , операційна система якого надавала можливість входу до мережі Інтернет, за допомогою спеціально створеного ним в соціально-орієнтованому ресурсі мережі Інтернет «Facebook» аккаунту під мережевим іменем « ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 )», що зареєстрований за електронною адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 поширював матеріали котрі, з урахуванням публічності оприлюднення та закономірної комунікативної інтенції (розповсюдження відповідних переконанням автора ідей, інформаційний вплив на масового читача з метою формування у нього ідентичних з автором міркувань, переконань, спонукання мислити та діяти згідно комунікативної інтенції автора), свідчать про наявність публічного виправдовування, визнання правомірною збройної агресії рф проти України, розпочатої у 2014 році.

Зокрема, ОСОБА_4 , перебуваючи 29.06.2024 за вказаним вище місцем свого проживання, з метою доведення до відома усіх користувачів соціально-орієнтованого ресурсу мережі Інтернет «Facebook», які відвідували (відвідуватимуть) зазначену вище електронну сторінку « ОСОБА_6 )», розмістив у себе на зазначеній електронній сторінці допис від 29.06.2024, із власноручно виготовленим текстовим наповненням, що містить підміну причинно-наслідкового зв`язку, яка знімає відповідальність з агресора (Росії) та перекладає провину на українців, зокрема на студентів та учасників Євромайдану, які спровокували російську збройну агресію рф проти України, формує думку, що війна стала наслідком «Майдану», а не цілеспрямованої зовнішньої агресії, яке починається словами: «Ось вам вся і правда з чого почалася війна. Як раз саме у вечері 21 листопада 2013 року вийшло 120 студентів різних Університетів Києва так і виходить що кожен заробив по 1М $ щоб зробити Євромайдан …» та завершується: «…Кузьма, як ти був правий…) Шкода що тебе ОСОБА_8 прибрав з життєвого шляху. (Скоро 10 років буде, як його немає з нами)», що є виправдовуванням, визнанням правомірної збройної агресії рф проти України, розпочатої у 2014 році.

Крім того, він, в продовження свого злочинного умислу, перебуваючи 11.01.2025 за вказаним вище місцем свого проживання, з метою доведення до відома усіх користувачів соціально-орієнтованого ресурсу мережі Інтернет «Facebook», які відвідували (відвідуватимуть) електронну сторінку « ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 )», розмістив у себе на зазначеній електронній сторінці допис від 11.01.2025 опублікований спільнотою «realdonaldtrump», із долученим фотозображенням газети «New York Post» та текстовим наповненням, що створює образ України як націоналістичної держави, боротьба з якою під гаслом «денацифікації» слугувала формальним приводом збройної агресії рф проти України, яка починається словами: «Хочу вам нагадати літо 2023 року, коли кон..ні НАЦІОНАЛІСТИ УКРАЇНИ, ПРАВИЙ СЕКТОР, І БАГАТО ВИХОДІВЦІВ НАЦИЗМУ …» та завершується: «… Подякуйте цим довбням Нацистам України (монобільшість жителів Івано-Франківщини, Львівщини, Тернопільщини, частково: Закарпаття, де прославляють Бандеру), які це дали США на анексію 4-х країн: Канади, Мексики, Данії та Панами», зміст якого виправдовує, визнає правомірною збройну агресію рф проти України, розпочату у 2014 році.

Також ОСОБА_4 , в продовження свого злочинного умислу, перебуваючи 06.05.2025 за вказаним вище місцем свого проживання, з метою доведення до відома усіх користувачів соціально-орієнтованого ресурсу мережі Інтернет «Facebook», які відвідували (відвідуватимуть) електронну сторінку « ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 )», розмістив у себе на зазначеній електронній сторінці допис від ІНФОРМАЦІЯ_3 , що складається з відео користувача « ОСОБА_9 » та розмістив допис, який починається словами: «Народ України починайте Майдан3 та беріть ламайте цю владу і тих хто їм близький!!!!…» та завершується «… Запам`ятайте одне і на віки вічні що війну в Україну принесли Майданівці2, які не захищають Україну а з-за кордоном відпочивають та співають:-"Хто не скаче? То й москаль 404!», що створює чітку підміну причинно-наслідкового зв`язку, яка знімає відповідальність з агресора (Росії) та перекладає провину на українців, які спровокували російську збройну агресію рф проти України, що формує думку, що війна стала наслідком «Майдану», а не цілеспрямованої зовнішньої агресії, та відповідно виправдовує, визнає правомірною збройну агресію рф проти України, розпочату у 2014 році.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились у поширенні матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 436-2 Кримінального кодексу України.

11 липня 2025 року між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Волинської обласної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000074 від 20.05.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, - з однієї сторони та підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_4 з іншої сторони, у присутності захисника ОСОБА_5 , на підставі ст. ст. 468-470, 472-473 КПК України, було укладено угоду про визнання винуватості.

В судовому засіданні дана угода була представлена суду.

Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення і кваліфікації дій за ч. 2 ст. 436-2 КК України.

Згідно з угодою про визнання винуватості обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Сторони погодили, що, відповідно вимог ст. 66 КК України обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання суд визнає вчинення кримінального правопорушення в умовах військового стану.

Сторони погодили, що наявні обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, наявність обставини, що обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення в умовах військового стану, враховуючи особу обвинуваченого, який посередньо характеризується за місцем проживання, неодружений, не судимий, на обліках в медичних закладах не перебуває, є особою молодого віку, військовослужбовець, відсутність тяжких наслідків вчиненого кримінального правопорушення, що в сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та свідчать про наявність підстав для призначення покарання у виді позбавлення волі в середніх межах санкції ч. 2 ст. 436 - 2 КК України, із застосуванням інституту звільнення від відбування покарання з випробовуванням, в силу ст. 75 КК України.

Сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 436-2 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробовуванням, з визначенням судом іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

В силу положень ст. 77 КК України конфіскацію майна, як додаткове покарання, не призначати.

Відповідно до ст. ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію засобу вчинення злочину - мобільного телефону марки «Xiaomi Redmi 9A» моделі «M2006C3LG», IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 із вставленими сім-картками абонентів мобільного зв`язку з номерами: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 .

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України і КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні визнав себе винуватим, в обсязі пред`явленого обвинувачення, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник ОСОБА_5 також просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали, надані суду, суд, дійшов висновку про те, що дії ОСОБА_4 кваліфіковано вірно за ч. 2 ст. 436-2 КК України, у суду немає сумнівів у тому, що обвинуваченому роз`яснено і він повністю розуміє свої права, передбачені кримінальним провадженням на підставі угод, суд переконався, що укладення угоди є добровільним, угода відповідає вимогам КПК України, підстав для відмови у затвердженні угоди немає, узгоджене покарання відповідає вимогам КК України, наслідки невиконання угоди сторонам зрозумілі, у зв`язку з чим угода підлягає затвердженню.

Цивільний позов не заявлявся.

Судові витрати у справі підлягають стягненню з винного.

Речовими доказами розпорядитися, відповідно вимог ст. 96-1, 96-2 КПК України.

Керуючись ст. ст. 374, 475 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 11 липня 2025 року, укладену між прокурором та обвинуваченим.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 4-х (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

На підставі п. 1, 2 ч.1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 в період іспитового строку обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід не обирати.

Речові докази: мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9A» моделі «M2006C3LG», IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 із вставленими сім-картками абонентів мобільного зв`язку з номерами: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 на підставі ст. ст. 96-1, 96-2 КК України в порядку спеціальної конфіскації, конфіскувати у власність держави.

Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати за проведення судово-лінгвістичної експертизи №436 в сумі 8 914,00 грн.

На вирок може бути подана апеляція учасниками процесу до апеляційного суду Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги через Володимирський міський суд Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок буде вручено сторонам негайно.

Головуючий суддя: ОСОБА_1