Справа № 522/1532/25
Провадження № 1-кс/522/5030/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000148, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із клопотанням, у якому просить скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 96,0 кв.м., житлова площа 53,8 кв.м., (реєстраційний номер нерухомого майна 1100).

Захисник в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву, у якій вказав, шор клопотання підтримує в повномук обсязі та просить провести розгляд за його відсутності.

Встановлено, що 23.01.2025 року слідчим відділом поліції № 2 Одеського районного управління № 1 ГУНП в Одеській області на підставі заяви ОСОБА_4 було відкрито кримінальне провадження № 0000148 за ст. 190 КК України щодо незаконного заволодіння гр. ОСОБА_5 квартири АДРЕСА_1 .

В рамках даного кримінального провадження 03 лютого 2025 року слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси було винесено ухвалу (справа № 522/1532/25 провадження № 1-кс/522/808/25) про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 . Загальною площею 96,0 кв.м., житлова площа 53,8 кв.м., (реєстраційний номер нерухомого майна 1100).

06.02.2025 року арешт нерухомого майна було зареєстровано в реєстрі речових прав, реєстратором надано витяг з реєстру із зазначенням виду обтяження.

10 березня 2025 року потерпілий ОСОБА_4 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з цивільним позовом до ОСОБА_5 , третя особа - Державний нотаріус Приморської державної нотаріальної контори у м. Одесі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09 липня 2025 року по справі № 522/4578/25 позовну заяву ОСОБА_4 задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири від 17 грудня 2024 року, реєстровий номер - №6-2753, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що посвідчений державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі ОСОБА_6 .

Скасовано рішення державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі ОСОБА_6 про державну реєстрацію прав та обтяжень від 17.12.2024 року, індексний номер - 76662677.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 липня 2025 року по справі № 522/4578/25 набрало законної сили 16.08.2025 року.

31 липня 2025 року ст. слідчий СВ ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , винесла постанову про закриття кримінального провадження № 0000148 від 23.01.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Таким чином, відпала потреба в подальшому застосуванні арешту майна, а саме: арешту квартири АДРЕСА_1 .

На теперішній час ОСОБА_4 необхідно зареєструвати право власності на квартиру АДРЕСА_1 , але у зв`язку з відсутністю ухвали суду про зняття арешту з вищезазначеної квартири, заявник не має можливості реалізувати своє право на реєстрацію права власності на належне йому майно.

Слідчий в судове засідання не з`явилась, надіслала на адресу суду заяву, у якій вказала, що не заперечує проти скасування арешту майна та провести розгляд клопотання без її участі.

Розглянувши клопотання, приходжу до висновку, що воно підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких відноситься змагальність сторін.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно Постанови № 5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Згідно з п.13 інформаційного листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-558/0/4-13 від 05.04.2013 Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя скасовує ці заходи забезпечення лише у випадках: надходження від підозрюваного/обвинуваченого, його захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна клопотання про скасування повністю або частково арешту майна, якщо зазначені особи: 1) не були присутні при розгляді питання про арешт майна; 2) доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба; 3) доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.

У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частиною 2 ст. 131 КПК України передбачено, що арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення його дієвості.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом першим частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема: розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Керуючись ст.ст. 174, 318-380 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000148 задовольнити.

Скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 96,0 кв.м., житлова площа 53,8 кв.м., (реєстраційний номер нерухомого майна 1100).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

23.09.2025