Провадження № 1-кс/686/8796/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2025 року м. Хмельницький

Слідча суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого ВРЗЗС СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 , погоджене із прокурором, про арешт майна у кримінальному провадженні №0000979,

установила:

11.09.2025 старший слідчий ВРЗЗС СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду із клопотанням, погодженим із прокурором відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на речі, вилучені під час проведення обшуку затриманого ОСОБА_5 : предмет, схожий на розкладний ніж та банківську картку Альфа Банк із № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_6 , із позбавленням права на розпорядження та користування ними.

Слідчий у судове засідання не з`явився, у своєму клопотанні просив проводити розгляд без участі ініціатора, вимоги клопотання підтримав у повному обсязі.

Володілець майна ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд клопотання без його участі.

Положеннями ч. 1 ст. 172 КПК України передбачено, що неприбуття слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Зважаючи на ці положення закону, слідча суддя дійшла висновку про можливість розгляду клопотання у відсутності слідчого та володільця майна, належним чином повідомлених про дату та час судового розгляду.

Дослідивши матеріали клопотання, приходжу до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Слідчою суддею установлено, що СУ ГУНП в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000979 від 10 вересня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

11.09.2025 о 01год. 08 хв. було затримано ОСОБА_5 у порядку ст. 208 КПК України.

У ході проведення обшуку затриманого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виявлено та вилучено: предмет схожий на розкладний ніж, який поміщено до спеціального пакету №NPU5148606; банківську картку Альфа Банк з № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_6 , яку поміщено до спеціального пакету №NPU5148605.

Постановою старшого слідчого ВРЗЗС СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 від 11.09.2025 вилучені у ході обшуку затриманого ОСОБА_5 речі, визнано речовими доказами.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до положень п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У зв`язку із цим, відповідно до частини 2 статті 173 КПК України, при розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженню; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно вимогам частини 3 статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частин 1 статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 168 КПК України тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298-2 цього Кодексу; тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Речі, вилучені 11.09.2025 у ході особистого обшуку ОСОБА_5 під час його затримання у порядку ст. 208 КПК України, а саме предмет, схожий на розкладний ніж та банківська картка відповідають критеріям речових доказів відповідно до положень ст.98 КПК України, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр уважати, що предмет, схожий на розкладний ніж може бути холодною зброєю, а банківська картка була предметом вчинення кримінального правопорушення та здобута злочинним шляхом.

За таких обставин, з метою забезпечення збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, слідча суддя уважає за необхідне накласти арешт з тимчасовим позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування на предмет, схожий на розкладний ніж.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, на даній стадії кримінального провадження, не надано. На даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання в права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до п.1 ч.6 ст.100 КПК України, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Клопотання у частині накладення арешту на банківську картку Альфа Банк з № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_7 , не підлягає задоволенню у зв`язку із наступним.

Банківська платіжна картка Альфа Банк з № НОМЕР_1 , видана на ім`я ОСОБА_7 лише пов`язана із рахунком, що належить держателю картки, проте власником такої картки є банк-емітент, що випустив картку. Цей платіжний засіб є особливим видом банківських розрахункових документів і призначений для оплати покупок товарів чи послуг, оплати інших зобов`язань та отримання готівки з банківських рахунків.

Вилучення банківської платіжної картки, що належить потерпілій, позбавляє її права отримувати та використовувати належні їй грошові кошти, а накладення на неї арешту буде надмірним втручанням в права та інтереси власника.

А тому, клопотання підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.171-173 КПК України, слідча суддя

постановила:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт з тимчасовим позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування на предмет, схожий на розкладний ніж.

У задоволенні решти клопотання, - відмовити.

Виконання ухвали доручити старшому слідчому ВРЗЗС СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 .

Ухвала про арешт виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення; якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідча суддя