У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів

судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 2 січня 2026 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Улянівка Миколаївського району Миколаївської області, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001036.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 2 січня 2026 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 27.02.2026 р. включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням відповідних обов`язків.

Узагальнені доводи апелянта.

У апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, зазначає, що рішення про застосування запобіжного заходу є необґрунтованим, оскільки прокурором не доведено існування жодного з ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Зокрема, ризик переховування від слідства та суду ґрунтується лише на тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, але в той же час, підозрюваний має постійне місце мешкання, міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується за місцем мешкання, раніше не судимий, що нейтралізує існування вказаного ризику.

Ризик знищення або спотворення речей, які мають значення для встановлення обставин кримінального провадження є безпідставним, оскільки напередодні слідчим вилучені всі речі які мають значення для кримінального провадження та на них накладений арешт.

Обізнаність підозрюваного про свідків, на переконання захисника не свідчить про існування ризику впливу на них, оскільки останній позитивно характеризується за місцем мешкання, не має зв`язків зі злочинним світом, а тому, яким способом підозрюваний буде впливати на свідків не зрозуміло.

Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином не доведений.

За вказаних обставин захисник вважає, що відносно підозрюваного, який має постійне місце мешкання, позитивно характеризується, визнає свою провину, має міцні соціальні зв`язки, може бути застосований більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

СВ Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001036, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 30.12.2025 р. у вечірній час ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, зайшов до будинку своєї сестри ОСОБА_8 , де на той час перебував ОСОБА_9 , який тимчасово проживає за вказаною адресою. Останній зробив зауваження ОСОБА_5 через те, що той зайшов до будинку з підпаленою цигаркою та попросив вийти на вулицю. Отже, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 виник конфлікт, після чого ОСОБА_5 вийшов з будинку.

Того ж дня близько 17.30 год. ОСОБА_5 побачив, що ОСОБА_9 вийшов на подвір`я. В цей же час, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на умисне спричинення йому тілесних ушкоджень. Виконуючи задумане, ОСОБА_5 взяв кухонний ніж та вийшов з літньої кухні далі з`ясовувати стосунки з ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправність своїх дій, їх карність, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, тримаючи кухонний ніж у руці, ОСОБА_5 , перебуваючи біля приміщення літньої кухні, підізвав до себе ОСОБА_9 . Коли останній підійшов ближче, ОСОБА_5 наніс йому один удар в область живота, спричинивши проникаюче ножове поранення черевної порожнини з пошкодженням петель тонкого кишечника та брижейки, внутрішньочеревну кровотечу, що відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Нанесення ОСОБА_5 удару ножом ОСОБА_9 перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з отриманими потерпілим тілесними ушкодженнями.

30.12.2025 р. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 31.12.2025 р. повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Своє клопотання слідчий мотивував наявністю обґрунтованої підозри ОСОБА_5 , тяжкістю кримінального правопорушення, наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливістю застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Врахувавши, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, характер ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, не працює, наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

З урахуванням даних про особу підозрюваного та обставин інкримінованого злочину, вчиненого із застосуванням насильства, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для визначення підозрюваному розміру застави.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав ухвалу законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали надані судом, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного слідує, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

ЄСПЛ наголосив, що п. 3 ст. 5 Конвенції гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження. У рішеннях «Кудла проти Польщі» та «МакКей проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ констатував, що основною метою ст. 5 Конвенції, якою гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження, є запобігання свавільному або необґрунтованому позбавленню свободи. Безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

Конвенцією покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції» особлива тяжкість деяких злочинів викликає таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні протягом певного часу. За виняткових обставинах, цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має перебувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Вказані вимоги закону та норм міжнародного права слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при обранні запобіжного заходу.

Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Так, наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання слідчого, зокрема дані протоколів допиту потерпілого ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_8 , огляду місця події від 30.12.2025 р. та інші матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_5 .

Вирішуючи питання про необхідність застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_5 під вартою, апеляційний суд доходить висновку про існування процесуальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують прийняття такого рішення.

Так, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливого здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зважаючи на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, а також, з огляду на зухвалий характер вчиненого, застосування тяжких тілесних ушкоджень із застосуванням ножа, наявні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, спрямовані на уникнення відповідальності, зокрема шляхом переховування від органів досудового розслідування або суду.

Як убачається з матеріалів клопотання, потерпілий ОСОБА_9 тимчасово проживає за місцем події, а свідок ОСОБА_8 є рідною сестрою підозрюваного та проживає за тією ж адресою, де стався інцидент. Отже, підозрюваний обізнаний про коло осіб, які мають значення для кримінального провадження, та має реальну можливість контактувати з ними. За таких умов існує обґрунтована ймовірність впливу на потерпілого та свідка з метою зміни або узгодження показань, а також зменшення відповідальності підозрюваного.

Посилання захисника на позитивну характеристику підозрюваного та відсутність у нього зв`язків зі злочинним світом, не спростовують існування зазначеного ризику, оскільки при оцінці ризику незаконного впливу визначальним є не загальна характеристика особи, а наявність у неї реальної можливості впливати на учасників провадження у конкретній ситуації. При цьому, на стадії обрання запобіжного заходу КПК України не вимагає доведення факту вже вчиненого впливу, достатньою є обґрунтована ймовірність його можливості в майбутньому.

Крім того, апеляційний суд враховує, що показання потерпілого та свідка підлягають безпосередньому дослідженню судом, а тому будь-який незаконний вплив на цих осіб може ускладнити встановлення обставин кримінального правопорушення та порушити належний перебіг кримінального провадження.

З огляду на обставини інкримінованого діяння, а також на те, що подія мала місце за місцем мешкання підозрюваного та у колі близьких йому осіб, існує обґрунтована ймовірність того, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може вживати заходів до пошуку осіб, які можуть бути очевидцями події, та схиляти їх до надання показань на свою користь або узгоджувати позицію зі свідками з метою уникнення відповідальності.

За таких обставин апеляційний суд погоджується, що встановлені ризики у своїй сукупності свідчать про реальну можливість протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому вимоги ст. 194 КПК України щодо наявності хоча б одного ризику, на які вказує сторона обвинувачення, є дотриманими.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги захисника про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, апеляційний суд враховує характер інкримінованого підозрюваному діяння, його тяжкість, спосіб вчинення із застосуванням ножа та спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, а також встановлені процесуальні ризики. Сукупність цих обставин свідчить про те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить досягнення мети запобіжного заходу та не зможе належним чином запобігти встановленим ризикам.

Отже, оскільки рішення слідчого судді, станом на день розгляду клопотання слідчого, є обґрунтованим та вмотивованим, а прокурором доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, ухвала слідчого судді відповідає вимогам кримінального процесуального закону, підстав для її скасування та вирішення питання про пом`якшення підозрюваному ОСОБА_5 застосованого запобіжного заходу апеляційний суд не вбачає, тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 2 січня 2026 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ ______________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3