КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-сс/4809/581/25 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Справа № 383/1467/25 Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
Категорія - ст. 309 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2025 року м. Кропивницький

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді у складі колегії суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

переглянула у письмовому провадженні за апеляційною скаргою адвокатки ОСОБА_5 , яка здійснює захист підозрюваного ОСОБА_6 , ухвалу слідчого судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 11 листопада 2025 року, якою стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Железинка, Урлютюбського районого, Павлодарської області, Казахстан, громадянина України, із професійно-технічною освітою, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 11:10 години 09.11.2025 до 11:10 години 07 січня 2026 року, без визначення застави,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді місцевого суду слідчим СВ ВП №3 (м. Бобринець) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_7 подане клопотання про застосування стосовно підозрюваного у межах кримінального провадження №0000219 від 09.11.2025 за ч. 1 ст. 121 КК України ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Ухвалою слідчого судді розглянуто і задоволено клопотання слідчого, погоджене з прокурором і щодо підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, а саме з 11:10 години 09.11.2025 до 11:10 години 07 січня 2026 року, без визначення застави.

В обґрунтування свого рішення слідчий суддя зазначив, що досудовим слідством ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, яке відноситься до категорії тяжких. Також визнається доведеним наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

В апеляційній скарзі адвокатка ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням процесуальних обов`язків.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначила, що стороною обвинувачення не доведено існування ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Клопотання обґрунтоване, фактично, лише тяжкістю покарання.

Також вказала, що судом не було взято до уваги, що ОСОБА_6 є особою похилого віку, повністю визнає свою вину, щиро розкаюється, має намір відшкодувати збитки завдані потерпілому. Відсутні негативні характеристики підозрюваного.

Також ОСОБА_6 не збирається ухилятися від органів досудового розслідування та суду і не має наміру впливати на потерпілого та свідків.

Учасники судового провадження, будучи повідомленими про дату і час апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явились.

Від захисника ОСОБА_5 надійшло клопотання, в якому вона просила провести розгляд апеляційної скарги без її участі.

Обвинувачений, до початку апеляційного розгляду, не виявив бажання брати участь у судовому засіданні (відповідні заяви, клопотання відсутні).

Згідно із ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Отже, колегія суддів вважає, що проведення апеляційного розгляду можливе за відсутності учасників судового провадження.

Вислухавши доповідача, дослідивши апеляційну скаргу та матеріали клопотання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

У відповідності до ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З клопотання слідчого вбачається, що досудовим слідством здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000219 від 09.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

У межах даного кримінального провадження 10.11.2025 ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, відповідно обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Для цілей повідомлення особі про підозру стандарт «достатніх підстав (доказів)» передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри (рішення ЄСПЛ у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 та «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Оскільки на даному етапі кримінального провадження на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів вірно дійшов висновку та лише визначив про причетність ОСОБА_6 до вчинення злочину, в якому він підозрюється, а пред`явлена підозра, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Обґрунтованість підозри у вчинені ОСОБА_6 кримінального правопорушення об`єктивно підтверджуються зібраними у ході досудового розслідування матеріалами справи, а саме: протоколом проведення огляду місця події від 09.11.2025 проведеного в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого було виявлено та вилучено, сокиру з слідами рідиною бурого кольору, простирадло з рідиною бурого кольору та наволочка з рідиною бурого кольору; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , від 09.11.2025; протоколами допиту свідка ОСОБА_9 від 09.11.2025; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 , котрий повідомив, що 08.11.2025 близько 16 год : 00 хв в ході конфлікту з громадянином ОСОБА_10 , наніс останньому 2-3 удари обухом сокири по голові, чим спричинив тілесні ушкодження; довідкою КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» від 09.11.2025 про те, що гр. ОСОБА_10 , був доставлений до приймального відділення 09.11.2025 з приводу надання медичної допомоги з діагнозом: відкрита черепно-мозкова травма, вдавлений осколковий перелом черепа, забій головного мозку, рублена рана голови.

Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке класифікується як тяжкий злочин, за вчинення якого передбачено покарання до 8 років позбавлення волі.

Також, як убачається із оскаржуваної ухвали, слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором та слідчим достатньою мірою обґрунтовано наведений перелік ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Встановлені й ті обставини, що підозрюваний хоч і має постійне зареєстроване місце проживання, неодружений, осіб з інвалідністю та дітей на утриманні не має, раніше багаторазово судимий (за вчинення умисних, в тому числі насильницьких, зокрема і тяжких злочинів), останні судимості від 31.05.2017 Бобринецьким районним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 153, ч. 2 ст. 152 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі; 19.05.2023 звільнений з ДУ «Петрівська виправна колонія (№49)» по відбуттю стоку покарання, та від 04.07.2024 Бобринецьким районним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 162 КК України до 2 років обмеження волі з іспитовим строком 1 рік.

Отже, ОСОБА_6 має не зняту та не погашену судимість, безробітний, не має сталих соціальних зв`язків, зловживає алкоголем та веде антисоціальний спосіб життя.

Зважаючи на зазначене, є об`єктивні підстави вважати, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_6 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, з метою зміни наданих ними показань, вчинити інше кримінальне правопорушення

Саме тому ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку може бути визнаним як менш небезпечним, ніж покарання та процедура його відбування. Такий висновок слідчого судді узгоджується із позицією ЄСПЛ у справі Ilijkov v. Bulgaria від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений.

Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголошено на тому, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості підозри та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Таким чином, враховуючи ту обставину, що сторонами кримінального провадження не надані докази, які б свідчили про достатність застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання зазначеним вище ризикам, слідчий суддя вірно дійшов висновку, що до підозрюваного необхідно застосувати винятковий запобіжний захід тримання під вартою, оскільки обмеження його права на свободу в даному випадку є виправданим та необхідним через неможливість в жодний інший спосіб забезпечити його належну процесуальну поведінку під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Враховуючи мету і підстави як застосування так і продовження запобіжних заходів, що передбачено ст. 177 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що у разі обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому належного виконання ОСОБА_6 його процесуальних обов`язків і надасть йому змогу з метою уникнення покарання будь яким чином перешкоджати провадженню.

Зазначені обставини виправдовують тримання ОСОБА_6 під вартою та вказують на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного для запобігання наведеним вище ризикам.

Враховуючи зазначене, не доведеність доводів захисту в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою та підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 424 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвокатки ОСОБА_5 , яка здійснює захист підозрюваного ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 11 листопада 2025 року, якою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 11:10 години 09.11.2025 до 11:10 години 07 січня 2026 року, без визначення застави, залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4