УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2025 Справа №607/25843/25 Провадження №1-кс/607/7321/2025

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 в межах кримінального провадження №0000708 від 08.04.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Івано-Франківськ, Івано-Франківської області, громадянки України, українки, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , офіційно не працевлаштованої, студентки, раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшло вказане клопотання, в якому сторона обвинувачення просить застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання сторона обвинувачення вказує на те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, а також існують ризики, передбачені п.п.1), 3), 4), 5) ч.1 ст.177 КПК України, а саме: що підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, окрім того, застосування до підозрюваної ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не дасть можливості органу досудового розслідування здійснювати дієвий контроль за її поведінкою, забезпечити виконання покладених на неї судом обов`язків, а тому просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав вказане клопотання, з мотивів у ньому наведеному.

У судовому засіданні підозрювана ОСОБА_4 повідомила, що копія клопотання вручена, суть підозри їй зрозуміла, вказала, що має постійне місце проживання, є студенткою, а тому просила застосувати щодо неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечила щодо задоволення вказаного клопотання, вказавши, що прокурор не довів існування ризиків, про які вказано у клопотанні, оскільки підозрювана не буде ухилятись від слідства і суду, не може вливати на підозрюваних, які перебувають під вартою, усі докази у справі зібрані та речові докази вилучені. Натомість просила застосувати щодо підозрюваної запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або визначити мінімальний розмір застави та просила врахувати, що підозрювана є особою молодого віку, раніше не судимою, має постійне місце проживання, є студенткою денної форми навчання, доглядає за бабусею, оскільки її батько є військовослужбовцем, крім того, у підозрюваної незадовільний стан здоров`я, вона потребує лікування.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Слідчий суддя на підставі витягу з ЄРДР установив, що СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000708 від 08.04.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 3 ст. 305; ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 307; ч. 1, ч. 2 ст. 309 КК України.

Правоохоронними органами ставиться у провину підозрюваній ОСОБА_4 вчинення злочину за наступних обставин. Так, у серпні 2025 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_7 , в порушення вимог ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року із змінами та доповненнями, виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання з метою збуту наркотичного засобу, обіг якого обмежено подрібненене листя рослин Mitragyna speciose (Кратом (kratom, ketum, biak).

ОСОБА_7 усвідомлюючи, що самостійно реалізувати свій злочинний умисел він не в змозі, переслідуючи мету збагачення та незаконного отримання прибутків від незаконного придбання, зберігання з метою збуту наркотичних засобів вирішив підшукати співучасників даної злочинної діяльності, запропонував здійснювати дану діяльність ОСОБА_4 .

Переслідуючи мету незаконного збагачення, ОСОБА_4 на пропозицію ОСОБА_7 , погодилась та вступила з ним у злочинну змову.

Для підтримання постійного зв`язку і координації спільних дій, з метою конспірації, а також недопущення викриття злочинної діяльності правоохоронними органами, спілкування між учасниками групи велося у месенджері «Telegram».

Таким чином, ОСОБА_7 діючи за попередньою змовою із ОСОБА_4 в період часу із серпня 2025 року, більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено,з метою подальшого збуту групою осіб наркотичних речовин в мережі Інтернет за допомогою месенджера «Telegram» та ТОВ «Нова Пошта», незаконно придбали у невстановленої досудовим розслідуванням особи наркотичний засіб, обіг якого обмежено подрібнене листя рослин Mitragyna speciose (Кратом (kratom, ketum, biak) в перерахунку на суху речовину 51,2893 грама та зберігали його за місцем проживання, а саме у приміщенні квартири АДРЕСА_3 .

10.12.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлена про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, тобто в незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту наркотичних засобів, за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах, (стаття 307 із змінами, внесеними згідно із Законами № 3826-VI від 06.10.2011, № 2617-VIII від 22.11.2018).

10.10.2025 ОСОБА_4 була затримана за п.6 ч. 1 ст. 615 КПК України у в`язку із можливою втечею з метою ухилення від кримінальної відповідальності, підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Дослідивши обставини вчинення зазначеного кримінального правопорушення, не вирішуючи питання про доведеність вини, виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в поданих та досліджених в судовому засіданні матеріалах, слідчий суддя переконався в тому, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 307 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна та відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, зазначене кримінальне правопорушення відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме даними: протоколу за результатами проведення нсрд- зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 04.09.2025; протоколу обшуку від 08.10.2025; протоколу огляду мобільного телефону від 31.10.2025; висновку експерта за результатами проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів №СЕ-19/120-25/12723НЗРАП від 24.10.2025 та інших матеріалами кримінальногопровадження.

Зазначені відомості у сукупності з інформацією, викладеною у дослідженому під час судового засідання повідомленні про підозру, вважаються переконливими для слідчого судді в тому, що відповідне кримінальне правопорушення могло бути вчинено, а надані слідчим до клопотання відомості в достатній мірі вказують на можливість вчинення підозрюваною даних кримінальних правопорушень.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

При цьому необхідно відзначити, що на даній стадії досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього заходу забезпечення кримінального провадження, одним із яких є запобіжний захід, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із п. 4 ч. 2 цієї статті запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Оцінюючи наявність ризиків, на існування яких вказує сторона обвинувачення обґрунтовуючи подане щодо ОСОБА_4 клопотання, слідчий суддя виходить із такого.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.1) ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, існує ризик того, що підозрювана ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Такий висновок ґрунтується на тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , який є особливо тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді виключно позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна. На думку слідчого судді, невідворотність покарання за вказаний злочин вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Також слід врахувати, що ОСОБА_4 документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 з терміном дії до 30.07.2031, що дозволяє їй виїхати за межі України. Зважаючи на викладене та військову агресію російської федерації проти України, що суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, може призвести до втечі останньої, зважаючи на тяжкість злочину, міру покарання та те, що відносно ОСОБА_4 не застосовуються обмеження щодо перетину державного кордону, які на даний час можуть бути застосовані до військовозобов`язаних осіб.

Крім того, внаслідок збройної агресії російської федерації, Україною не контролюється значна частина власної території, що створює додаткові можливості для залишення території України, в тому числі поза офіційними пунктами пропуску.

Наведені вище обставини дають підстави вважати, що усвідомлюючи тяжкість покарання та невідворотність кримінальної відповідальності, ОСОБА_4 може використати наявні у неї засоби та можливості для переховування від правоохоронних органів і суду, у тому числі, може покинути територію України з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, слідчий суддя вважає, що існує ризик того, що підозрювана ОСОБА_4 матиме змогу незаконно впливати на учасників провадження, а саме на ОСОБА_4 матиме змогу незаконно впливати на учасників провадження, а саме на ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , місця проживання яких їй також відомі, з метою дачі ними неправдивих показів, або відмови від добровільно наданих показань, експертів у цьому кримінальному провадженні, а тому існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, ОСОБА_4 з урахуванням відомих їй обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження зможе шляхом погроз застосування фізичного та психологічного насильства зможе вступати у поза процесуальні відносини із особами, яких заплановано допитати, та схиляти їх до зміни показань або взагалі відмови від надання викривальних показань та надання інших показань, які не відповідають фактичним обставинам справи.

Аналогічним чином ОСОБА_4 зможе впливати на ще невстановлених та недопитаних по обставинах кримінального провадження свідків, а також на понятих, експертів та спеціалістів, які будуть залучені у кримінальному провадженні до проведення необхідних судових експертиз.

Таким чином, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, існує високий ризик того, що, підозрювана ОСОБА_4 здійснюватиме незаконний вплив на свідків та інших учасників кримінального провадження, що може унеможливити об`єктивне з`ясування всіх обставин справи. Вищенаведені обставини свідчать про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, слідчий суддя вважає доведеним наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, що підозрювана може ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний час є невстановленим місце придбання або виготовлення підозрюваними наркотичних засобів, а перебуваючи на волі, остання може вчинити будь-які дії направлені на знищення вказаних предметів та речей, що матимуть доказове значення по даному кримінальному провадженню.

З огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення інкримінованого ОСОБА_4 , існують обґрунтовані підстави вважати, що підозрювана зневажає встановлені законом правила поведінки. Така поведінка свідчить про високий рівень суспільної небезпеки підозрюваної та підвищує ризик вчинення нових кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів. Враховуючи, що предметом посягання у даному кримінальному провадженні є наркотичні засоби, незаконний обіг яких має системний характер та створює серйозну загрозу здоров`ю населення, існує об`єктивна небезпека того, що, перебуваючи на волі, підозрювана може продовжити злочинну діяльність, пов`язану з їх незаконним придбанням, зберіганням чи збутом, що створює реальну загрозу суспільним інтересам. Вищенаведені обставини підтверджують існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Отже, слідчий суддя доходить переконання про існування вищевказаних ризиків, а доводи сторони захисту про їх відсутність спростовані встановленими обставинами.

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт.

Втім, за наведених вище обставин, на переконання слідчого судді, застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не гарантує унеможливлення запобігання існуючим ризикам, зокрема, під час перебування під домашнім арештом, про що клопоче сторона захисту.

Доводи сторони захисту, зокрема, що підозрювана є особою молодого віку, раніше не судимою, має постійне місце проживання, є студенткою, має незадовільний стан здоров`я, не створюють можливості застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки такі запобіжні заходи не забезпечать в повній мірі дотримання належної процесуальної поведінки підозрюваної.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя доходить висновку про те, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні слідчого, є достатньо обґрунтованими, вони вказують на те, що слідчий та прокурор в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваної ОСОБА_4 на свободу. Так, в судовому засіданні прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти встановленим під час розгляду ризикам, оскільки у кримінальному провадженні зібрані докази, які у своїй сукупності вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого їй кримінального правопорушення та наявні обґрунтовані ризики, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 частини 1 статті 177 КПК України. Слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором доведено наявність усіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, що свідчить про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Даний вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про особу підозрюваної ОСОБА_4 , яка хоча і є особою молодого віку, раніше не притягалась до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, є студенткою, має незадовільний стан здоров`я, є однак підозрюється у вчиненні злочину групою осіб, а також тяжкості злочину, у вчиненні якого їй оголошено підозру, зможе у повній мірі забезпечити виконання нею процесуальних обов`язків та унеможливить настання ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

При прийнятті рішення слідчий суддя також враховує, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваної, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Відомостей, які б вказували на неможливість утримування ОСОБА_4 під вартою, на даний час не здобуто.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При визначенні ОСОБА_4 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя поряд із положеннями ст.ст. 182, 183 КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом з метою унеможливлення спробам особи, відносно якої застосовано запобіжних захід, перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_4 , її майновий та сімейний стан, дійшов висновку про доцільність визначення підозрюваній застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки такий розмір застави є достатнім для забезпечення виконання підозрюваною процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя також враховує, що метою застави має бути забезпечення процесуальних обов`язків і попередження ризиків, а не штрафну чи каральну функцію, що вплине на підозрювану ОСОБА_4 .

Крім того, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрювану, в разі внесення нею застави, обов`язки, що визначені ч.5 ст.194 КПК України.

За таких обставин, слідчий суддя вважає безпідставним клопотання сторони захисту про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, у зв`язку із чим в його задоволенні слід відмовити, а клопотання слідчого задовольнити частково.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання сторони обвинувачення задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 23 год. 59 хв. 06 лютого 2026 року.

Визначити підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, яка може бути внесена як самою підозрюваною, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26198838; отримувач: ТУ ДСАУ у Тернопільській області; банк отримувача ДКСУ, м. Київ; код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача UA0003454; призначення платежу: застава за ОСОБА_4 у справі №607/25843/25 згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.12.2025.

Роз`яснити, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрювану ОСОБА_4 , строком до 23 год. 59 хв. 06.02.2026, наступні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

-прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

-не відлучатися із м. Івано-Франківськ без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування із підозрюваними ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до органів УДМСУ в Івано-Франківській чи Тернопільській областях свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваної ОСОБА_4 , з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрювана зобов`язана виконувати покладені на неї обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали вручити підозрюваній ОСОБА_4 негайно після її оголошення, прокурору та надіслати уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подання апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1