УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження №0003893 від 05.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0003893 від 05.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 12.02.2025 згідно ухвали Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області № 149/4207/24 солдата військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_5 , звільнено від кримінальної відповідальності в порядку ч. 5 ст. 401 КК України та зобов`язано останнього невідкладно, але не пізніше 72 годин після набрання законної сили ухвали суду прибути до військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, пункт постійної дислокації, якої знаходиться у АДРЕСА_1 , для продовження військової служби.

Водночас, у порушення норм законодавства України, солдат ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, солдат ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, із особистих мотивів та з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без поважних причин, в умовах воєнного стану, після набрання 21.05.2025 законної сили ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області № 149/4207/24 від 12.02.2025, невідкладно, але не пізніше 72 годин, які завершилися 23.02.2025, не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, пункт постійної дислокації, якої знаходиться у АДРЕСА_1 для продовження проходження військової служби, та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби до 26.08.2025, коли добровільно прибув у супроводі працівників поліції до ІНФОРМАЦІЯ_2

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_1 солдат ОСОБА_5 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами указаної військової частини правоохоронні органи або органи військового управління про свою належність до військової служби не повідомляв та проводив час на власний розсуд.

ОСОБА_5 05.09.2025 повідомлено про підозру у вчинені ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

05.09.2025 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 615 КПК України, у зв`язку наявністю обґрунтованих підстав, що останній може втекти з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Підозра ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України обґрунтовується наступними доказами:

?Повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_3 про вчинення кримінального правопорушення із доданими матеріалами ;

?Відповіддю із військової частини НОМЕР_1 ;

?Протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ;

?Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області №149/4207/24 від 12.02.2025

?іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

На даний час в органу досудового розслідування наявні підстави у застосуванні стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки встановлені ризики, визначені ст. 177 КПК України, які вказують на те, що застосування менш суворого запобіжного заходу не забезпечить його належну процесуальну поведінку та надасть можливість уникнути підозрюваному кримінальної відповідальності, шляхом переховування від органу досудового розслідування та суду.

Оцінюючи особу підозрюваного, з врахуванням статті 178 КПК України, слідство приходить до висновку, що ОСОБА_5 тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали застосуванню до нього даного запобіжного заходу, не хворіє, не судимий.

Без застосування найсуворішого запобіжного заходу ОСОБА_5 може:

1.переховуватись від органів досудового розслідування та суду;

2.незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні;

3.перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

У зв`язку з вищевикладеним, враховуючи що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування, а також може здійснити незаконний вплив на свідків, та може вчинити інше кримінальне правопорушення, а також те, що запобігти вказаним ризикам неможливо шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, слідчий просив клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання. Суду пояснив, що не зміг повернутись на службу вчасно, оскільки має на утриманні двох дітей, які залишились самі та необхідно було вирішити питання про здійснення догляду за ними, на службу повернувся сам. На виклик до слідчого з`явився добровільно за викликом, після чого був затриманий.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання прийшов до наступного висновку.

Слідчими четвертого слідчого відділу (з дислокацією в м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003893 від 05.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

ОСОБА_5 05.09.2025 повідомлено про підозру у вчинені ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

В подальшому затримано в порядку ст. 615 КПК України.

Щодо обґрунтованості підозри слідчий суддя зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи ст. ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Дослідивши матеріали клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 208 КПК України уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: 1/ якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; 2/ якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.

Прокурором зазначено, що ОСОБА_5 був затриманий на підставі ч. 1 ст. 615 КПК України у зв`язку з тим, що можлива втеча ОСОБА_5 з метою ухилення від відповідальності, підозрюваного у вчиненні злочину.

Разом з тим, відповідно до протоколу затримання ОСОБА_5 , останній був затриманий у приміщенні четвертого СВ (з дислокацією у м. Вінниця) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницький під час добровільної явки до слідчого за його вимогою.

Підозрюваний добровільно з`явився до слідчого, отримав підозру, після чого був затриманий. Вказана підтверджено прокурором в судовому засіданні. Таким чином відсутній факт переховування підозрюваного від органів досудового розслідування.

Щодо обгрунтованості ризиків, слідчий суддя зазначає наступне.

Згідно підозри, солдат ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, із особистих мотивів та з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без поважних причин, в умовах воєнного стану, після набрання законної сили ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області № 149/4207/24 від 12.02.2025, невідкладно, але не пізніше 72 годин, які завершилися 23.02.2025, не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, пункт постійної дислокації, якої знаходиться у АДРЕСА_1 для продовження проходження військової служби, та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби до 26.08.2025, коли добровільно прибув у супроводі працівників поліції до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Разом з тим, згідно пояснень ОСОБА_5 в судовому засіданні, а також документів поданих захисником, підозрюваний самостійно утримує двоє дітей, мати участь у їх вихованні не приймає, місце її перебування невідоме. Причини своєї неявки до в/ч обгрунтовує необхідністю вирішення питань по догляду за дітьми, які залишились самі.

Крім того, з поданих суду документів встановлено, що ОСОБА_5 постійно перебував за місцем свого проживання разом з дітьми та добровільно звернуся до в/ч з заявою про продовження служби. Вказане підтверджено відношенням виданим командиром в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_9 від 29.08.2025, відповідно до якого командування частини не заперечує проти направлення ОСОБА_5 , який вважається таким, що залишив самовільно в/ч НОМЕР_3 для подальшого проходження служби у в/ч НОМЕР_2 .

Таким чином, з моменту реєстрації кримінального провадження до дня оголошення підозри останній знаходився за місцем свого проживання, на виклик слідчого з`явився добровільно, має соціально стримуючі фактори, зокрема утримання двох неповнолітніх дітей та матері пенсіонера, тобто будь-яких доказів щодо можливості переховування від органів досудового розслідування або суду стороною обвинувачення не надано.

Відповідно до практики ЄСПЛ, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення не може бути підставою для застосування того чи іншого запобіжного заходу. Європейський суд у своїх рішеннях зазначає, що суд при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не встановлює прямої залежності між тяжкістю вчинення злочину, суворістю можливого покарання та необхідністю застосування запобіжного заходу. Інших обставин, що дають підстави вважати, що підозрюваний може здійснювати спроби переховуватись органом досудового розслідування не наведено.

Ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, зокрема знищити паспорт громадянина України, особову справу та інші документи, які підтверджують приналежність останнього до громадянства України та проходження військової служби в Збройних Силах України, слідчий суддя не бере до уваги, оскільки в матеріалах провадження відсутні відомості щодо здійснення спроб підозрюваного на перешкоджання кримінальному провадженню таким чином. Крім того, вказані документи, зокрема особова справа та інші документи, які підтверджують приналежність останнього до проходження військової служби в Збройних Силах України перебувають у закритому від ОСОБА_5 доступі.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 був мобілізований з 2024 року та безпосередньо приймав участь у антитерористичних операціях, у зв`язку з чим отримав поранення.

Відповідно до ч. 7 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Враховуючи вищевикладене, альтернативний запобіжний захід у даному випадку не передбачений нормами КПК України.

Судом враховано, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років.

Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 з моменту звільнення з-під варти перебував за місцем свого проживання, має соціально стримуючі фактори, зокрема на утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей та мати пенсіонер, добровільно з`являється на виклики до слідчого, надає покази та самостійно звернувся до в/ч з заявою про подовження військової служби.

Таким чином, слідчим за час досудового розслідування не зібрано доказів та не перевірено усіх обставин справи, матеріали клопотання не містять будь-яких доказів на підтвердження викладених у клопотанні обставин та ризиків.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання на даний час є необгрунтованим, не наповненим доказовою базою, а тому не підлягає до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження №0003893 від 05.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України відмовити.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_5 з-під варти в залі суду.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя