Березівський районний суд Одеської області
29.10.2025
Справа № 494/2386/25
Провадження № 1-кс/494/531/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.10.2025 р. м. Березівка

Слідчий суддя Березівського районного суду Одеської області ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області в режимі відеоконференції клопотання слідчого СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Березівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні №0000578 від 27.10.2025 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

28.10.2025 року слідчий СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 звернувся до Березівського районного суду Одеської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000578.

Згідно протоколу автоматичного визначення слідчого судді справу визначено слідчому судді ОСОБА_1 та призначено на 29.10.2025 року.

На обґрунтування поданого клопотання, слідчий посилався на те, що 26.10.2025 року, близько 19:00 год, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, в приміщенні літньої кухні будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вживав алкогольні напої разом зі своїм знайомим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час вживання алкогольних напоїв, між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 виник конфлікт, в ході якого у ОСОБА_5 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 . З метою реалізації свого протиправного умислу, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи настання таких для здоров`я ОСОБА_8 , ОСОБА_5 схопив правою рукою із дерев`яної лавки кухонний ніж, який має поломану рукоятку перемотану ізолентою, та завдав ним потерпілому ОСОБА_8 один удар в праву частину живота. Внаслідок умисних дій ОСОБА_5 , потерпілому ОСОБА_8 , згідно з випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, заподіяно проникаюче колото-різане поранення передньої черевної стінки з ушкодженням (перфорацією) петель тонкої кишки; розшитий серцево-фібринозний перитоніт; гемоперитоніум; неповну евентерація тонкої кишки через раньовий канал та дегідратаційний шок III ст. Указані тілесні ушкодження відповідно до пп. «к» п. 2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я №6 від 17.01.1995 року, є ушкодженнями живота, котрі проникли в черевну порожнину, без ушкодження внутрішніх органів та відносяться до ушкоджень, що небезпечні для життя в момент заподіяння. Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння. 27.10.2025 року о 10:05 год. ОСОБА_5 затримано. 27.10.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України. Під час досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави. Слідчий та прокурор вважає про наявність ризиків передбачених п.1, п.3 та п.5 ч.1 ст.177 Кримінально-процесуального кодексу України (далі КПК України). Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні 29.10.2025 року клопотання підтримали на підставах викладених у клопотанні, просили його задовольнити. Також, посилались на наявність ризиків, що зазначені у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні 29.10.2025 року визнав свою причетність до інкримінованого йому кримінального правопорушення, розповів про обставини вчиненого ним діяння. Будь-яких клопотань, заяв під час розгляду справи захисник та підозрюваний - не заявляли. Водночас, ОСОБА_5 та його захисник просили застосувати більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, оскільки останній не збирається перешкоджати досудовому розслідуванню, раніше не судимий. Ризики, передбачені ст.177 КПК України не підтверджені та необґрунтовані слідчим, прокурором.

Розглянувши подане клопотання та додані до нього документи, вивчивши матеріали кримінального провадження №0000578, вислухавши думки учасників судового розгляду, вважаю наступне.

Слідчим суддею встановлено, що на розгляді у СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській області знаходиться кримінальне провадження за №0000578 від 27.10.2025 року, у якому ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України.

З матеріалів кримінального провадження №0000578 вбачається, що 26.10.2025 року, близько 19:00 год, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, в приміщенні літньої кухні будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вживав алкогольні напої разом зі своїм знайомим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час вживання алкогольних напоїв, між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 виник конфлікт, в ході якого у ОСОБА_5 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 . З метою реалізації свого протиправного умислу, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи настання таких для здоров`я ОСОБА_8 , ОСОБА_5 схопив правою рукою із дерев`яної лавки кухонний ніж, який має поломану рукоятку перемотану ізолентою, та завдав ним потерпілому ОСОБА_8 один удар в праву частину живота. Внаслідок умисних дій ОСОБА_5 , потерпілому ОСОБА_8 , згідно з випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, заподіяно проникаюче колото-різане поранення передньої черевної стінки з ушкодженням (перфорацією) петель тонкої кишки; розшитий серцево-фібринозний перитоніт; гемоперитоніум; неповну евентерація тонкої кишки через раньовий канал та дегідратаційний шок III ст. Указані тілесні ушкодження відповідно до пп. «к» п. 2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я №6 від 17.01.1995, є ушкодженнями живота, котрі проникли в черевну порожнину, без ушкодження внутрішніх органів та відносяться до ушкоджень, що небезпечні для життя в момент заподіяння.

27.10.2025 року ОСОБА_5 затримано. 27.10.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Водночас, положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Стаття 277 КПК України визначає вимоги до змісту повідомлення про підозру як процесуального документа. Так, повідомлення про підозру, окрім інших відомостей, має містити зміст підозри.

Достатність належить до оціночної категорії, тому в кожному кримінальному провадженні за внутрішнім переконанням слідчий, прокурор вирішують питання про достатність рівня підозри, обґрунтування якої (тобто її зміст) лягає в основу процесуального документа. Повідомлення про підозру це суб`єктивне, засноване на відповідній структурі складу злочину, формулювання обвинувачення у формі певної тези, яка лише у процесі досудового розслідування в повному обсязі може перерости у твердження у вигляді обвинувального акта.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

З матеріалів, доданих до клопотання вбачається, що 27.10.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Перевіривши матеріали клопотання та оригінали матеріалів кримінального провадження №0000578, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність прокурором обґрунтованості підозри за ч. 1 ст. 121 КК України.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме:

-телефонним повідомленням з органів охорони здоров`я про вчинене кримінальне правопорушення;

-протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 27.10.2025 року в ході якого було виявлено та вилучено: штани чорного кольору та светр темно-сірого кольору;

-протоколом огляду місця події в за адресою: АДРЕСА_1 від 27.10.2025, у ході якого було виявлено та вилучено: наволочку з плямами бурого кольору, ззовні схожих на кров, ножі в кількості трьох штук, резинові шльопанці, в кількості 2 шт. на яких виявлено плями бурого кольору, ззовні схожі на кров, картонну пачку від цигарок «Ritm» з плямами бурого кольору, ззовні схожих на кров, скляну пляшку, об`ємом 0,5 л., пластикову пляшку, об`ємом 2 л. та скляний стакан;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , який повідомив, що він 27.10.2025 року прийшов до будинку, де мешкає ОСОБА_8 , щоб допомогти його погрузите до карети швидкої допомоги, де ОСОБА_8 повідомив, що його 26.10.2025 о 19:00 год кухонним ножем порізав ОСОБА_5 ;

-протокол допиту свідка ОСОБА_11 , яка повідомила, що вона 27.10.2025 року прийшла до будинку, в якому мешкає ОСОБА_8 , де працівникам карети швидкої дороги ОСОБА_8 повідомив, що йому 26.10.2025 року о 19:00 год завдав удар ножем один удар в праву частину живота ОСОБА_5 ;

-протокол допиту свідка ОСОБА_12 , яка повідомила, що 27.10.2025 о 06:45 год до неї та її чоловіка підійшов ОСОБА_5 та попросив, щоб вона викликала швидку медичну допомогу. На її запитання про те, що трапилось, ОСОБА_5 повідомив, що 26.10.2025 у вечірній час розпивав спиртні напої з ОСОБА_8 який його вдарив і він завдав удар в нижню частину животу ОСОБА_8 ;

-протокол допиту свідка ОСОБА_13 який повідомив, що 27.10.2025 о 06:45 год до нього та його дружини підійшов ОСОБА_5 та попросив, викликати швидку медичну допомогу, на його запитання про те, що трапилось, ОСОБА_5 повідомив, що 26.10.2025 у вечірній час розпивав спиртні напої з ОСОБА_8 який його вдарив і він наніс удар в нижню частину животу ОСОБА_8 ;

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , який повідомив, що 26.10.2025 року о 19:00 год за місцем мешкання розпивав спиртні напої з ОСОБА_5 , з яким вони проживають разом, де між ними виникла сварка і він декілька разів ударив ОСОБА_5 в обличчя, внаслідок чого останній впав, після чого ОСОБА_5 схопив з дерев`яної лавки ножа та наніс йому удар в область живота з правого боку;

-протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 , який повідомив, що 26.10.2025 року о 19:00 год. за місцем мешкання розпивав спиртні напої з ОСОБА_8 з яким проживають разом де між ними виникла сварка і ОСОБА_8 завдав удар йому в обличчя, від якого він впав на підлогу, а коли ОСОБА_8 став над ним та склонився, він схопив з дерев`яної лавки ножа та завдав ОСОБА_8 удар в область живота з правого боку;

-іншими доказами в їх сукупності.

Таким чином, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ним вищезазначеного кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин.

Вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Згідно із ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення слідчим суддею обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він схильний і має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

Як зазначено у клопотанні, прокурор та слідчий посилаються на наявність ризиків, передбачених п.1, п.3 та п.5 ч.1 ст.177 КК України.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, то слідчий суддя вважає, що ризик переховування від органу досудового розслідування та суду є реальним, враховуючи: існування можливості переховування на тимчасово окупованих територіях України, оскільки в Україні діє військовий стан та стороною обвинувачення у судовому засіданні вказано про те, що у підозрюваного відсутні тісні соціальні зв`язки, не одружений, не працевлаштований, не має на утриманні неповнолітніх дітей, відсутнє постійне місце роботи. З урахуванням тяжкості злочину та покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Зазначене беззаперечно може вказувати на наявність обґрунтованого побоювання у органу досудового розслідування про небезпеку переховування підозрюваного. Таким чином, наведені вище обставини в сукупності дають слідчому судді підстави дійти висновку щодо наявності ризику переховування від органу досудового розслідування та суду.

Щодо ризику незаконного впливу на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, потерпілого слід враховувати передбачену статтями 23 та 224 КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, потерпілим у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. За таких обставин ризик впливу на свідків, потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків, потерпілого та дослідження їх судом. Більш того, слідчий суддя враховує, що свідки та потерпілий раніше знайомі з підозрюваним.

З приводу ризику вчинити інше кримінальне правопорушення (п.5 ч.1 ст.177 КПК України), то слідчий суддя вважає його безпідставним, який не знайшов свого підтвердження та недоведений слідчим, прокурором, будь-яких доказів цього не надано. Посилання на те, що ризик підтверджується відсутністю офіційного джерела доходів у підозрюваного, оскільки не працевлаштований, не має стійких соціальних звязків та характеризується негативно не може стати підставою для наявності цього ризику.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Так, у справі «Харченко проти України» Європейський суд з прав людини звертає увагу на те, що доцільність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу.

Разом з цим, слідчий суддя враховує, що підозрюваний має постійне місце проживання, раніше не судимий.

При вирішенні питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, крім заявлених ризиків кримінального провадження, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами матеріалів, оцінює в сукупності також існування інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме:

-вагомість наданих стороною обвинувачення доказів про ймовірне вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України;

-пред`явлення йому підозри у вчиненні, у разі визнання винуватим у вчиненні якого, йому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років;

-станом на день розгляду клопотання ОСОБА_5 виповнилося 36 років;

-підозрюваний офіційно не працевлаштований, не має постійного заробітку.

Оцінивши вказані обставини у їх сукупності із встановленими ризиками і обставинами розслідування кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що такі відомості про особу підозрюваного не спростовують висновків слідчого судді про високу ймовірність перешкоджання кримінальному провадженню і необхідність застосування запобіжного заходу.

Разом з цим, частиною 1 ст. 8 КПК України встановлено: кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Із заперечень захисника, підозрюваного щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та враховуючи матеріали кримінального провадження за №0000578 вбачається, що ОСОБА_5 раніше не судимий, проживає та за адресою: АДРЕСА_1 .

За таких обставин, в даному конкретному випадку може свідчити про можливість належного виконання покладених на ОСОБА_5 процесуальних обов`язків при обранні щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Отже, заявлені ризики в сукупності з тяжкістю злочину не можуть служити винятковими підставами для запобіжного ув`язнення підозрюваного, а тому у слідчого судді відсутні правові підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки доводи прокурора та слідчого не підтверджені доказами, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Слідчим суддею встановлено, що підозрюваний хоч і обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, однак має усталене місце проживання, раніше не судимий та його поведінка в судовому засіданні свідчить про те, що підстав для застосування тримання під вартою, як найсуворішого виду запобіжного заходу- відсутні, відтак ні в самому клопотанні, ні слідчим, прокурором в судовому засіданні не було наведено індивідуальних підстав та об`єктивних даних, які б свідчили про те, що забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного можливе лише в умовах його тримання під вартою.

Таким чином, оцінивши в сукупності тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному за інкримінованою статтею, конкретні обставини вчинення правопорушення, дані про особу підозрюваного, викладені в мотивувальній частині ухвали вище, слідчий суддя вважає за доцільне застосувати до останнього передбачений ст. 181 КПК України запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту шляхом заборони ОСОБА_5 залишати своє місце проживання цілодобово та вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу, а також, що застосування запобіжного заходу, саме у виді цілодобового домашнього арешту забезпечить уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя також враховує при застосуванні цілодобового домашнього арешту, що останній офіційно не працює, не навчається та не здійснює іншої роботи у денний час. Доказів зворотнього не надано.

Застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на нього обов`язок прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого або прокурора в даному кримінальному провадженні та покласти на нього додаткові обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатися із місця проживання: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками в даному кримінальному провадженні, оскільки як зазначив у судовому засіданні, останній їх знає.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 184, 194, 195, 196 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Березівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні №0000578 від 27.10.2025 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 60 діб, зобов`язавши його прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого або прокурора в даному кримінальному провадженні, а також виконувати покладені на нього обов`язки.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- цілодобово не залишати місце свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- прибувати за викликом до СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській області;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками в даному кримінальному провадженні;

Визначити строк дії ухвали суду тривалістю - до 26.12.2025 року включно.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем перебування підозрюваного.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 29.10.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1