Справа № 473/3652/25
Номер провадження 1-кп/473/327/2025
У Х В А Л А

"07" листопада 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Вознесенську кримінальне провадження №0001111 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.317 КК України,

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області перебуває на розгляді кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.317 КК України.

В ході судового розгляду справи прокурор звернулася до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу відносно обвинуваченої ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту в певний час доби на 60 днів. Клопотання мотивує тим, що метою продовження строку застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченою ОСОБА_4 покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому провадженні; вчинити інші кримінальні правопорушення.

Обвинувачена та її захисник не заперечували проти задоволення клопотання прокурора, щодо продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту в певний час доби.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд приходить до такого.

Згідно з ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно частин 1, 6 статті 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Тобто, домашній арешт, як запобіжний захід, полягає в обмеженні свободи пересування підозрюваного, обвинуваченого шляхом його ізоляції в житлі через заборону залишати житло цілодобово або у певний період доби. Його може бути застосовано лише до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК Україниза наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу та особисту недоторканність можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно зі ст. 194 КПК України, у разі вирішення питання продовження строку дії запобіжного заходу має бути встановлено, чи є обґрунтованою підозра; чи наявні достатні підстави вважати, що існує хоча б один з передбаченихст.177 КПК України ризиків, на які вказує прокурор; чи може запобігти існуючим ризикам застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з урахуванням наявності ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченої ОСОБА_4 суд, на теперішній час не встановив.

Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З огляду на наведене, оцінивши у сукупності наведені обставини, суд не знаходить підстав для зміни щодо обвинуваченої запобіжного заходу на більш суворий і з метою забезпечення виконання нею процесуальних обов`язків, приходить до висновку, що обраний обвинуваченій запобіжний захід у вигляді домашнього арешту необхідно продовжити, оскільки ризики, передбачені п.1, 2, 3 ч. 1ст. 177 КПК України, що були підставою для застосування щодо ОСОБА_4 такого запобіжного заходу як домашній арешт, не зменшилися та не перестали існувати.

При вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу суд враховує тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання винною в інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, а також дані про особу, її вік, наявність постійного місця проживання, родинні зв`язки, та дійшов висновку, що запобіжний захід у виді домашнього арешту з забороною залишати місце проживання у нічний час зможе в подальшому забезпечити розгляд справи судом та належну процесуальну поведінку обвинуваченої.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не надано.

На теперішній час, підстав для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж домашній арешт в судовому засіданні не встановлено.

Тому, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що по даному кримінальному провадженню необхідність забезпечити належний хід провадження є достатньою підставою для запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що дає суду підстави для задоволення клопотання прокурора.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176, 178, 181, 194, 331, 369-372 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 - задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити запобіжний захід в виді домашнього арешту в певний час доби, тобто в період часу з 20:00 години до 06:00 години наступної доби, строком на 2 місяці, а саме до 05 січня 2026 року включно за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на обвинувачену ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

- не відлучатись за межі Миколаївської області, без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з ОСОБА_6 , відносно якого кримінальну справу виділено в окреме провадження;

- утримуватися від спілкування зі свідками, котрі зазначені в реєстрі матеріалів досудового розслідування даного кримінального провадження;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за її поведінкою, мають право з`являтися в її житло, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Ухвалу про продовження строку дії запобіжного заходу в певний час доби, відносно обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , направити для виконання до Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1