Справа 174/1538/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Вільногірську Дніпропетровської області клопотання прокурора в кримінальному провадженні № 0000187 від 11.08.2025 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вільногірськ Дніпропетровської області, громадянина України, неодруженого, який дітей не має, офіційно не працює, має третю групу інвалідності, з професійно-технічною освітою, перебуває на обліку військовозобов`язаних, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 382 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою посилаючись на те, що спливає строк запобіжного заходу щодо нього, наявний ризик переховування від суду ОСОБА_4 , який міцних соціальних зв`язків не має, не одружений, дітей не має, утриманців не має, вік та стан його здоров`я дозволяє перебувати в умовах установи виконання покарань, є особою з інвалідністю 3 групи загального захворювання строком на 2 роки, офіційного місця роботи не має. Тому, зважаючи на тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним у вчиненні кримінальних правопорушень, у останнього може виникнути намір переховуватися від органу досудового розслідування, суду. Існує також ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, не має офіційного місця роботи та вчинені останнім кримінальні правопорушення мають корисливі мотиви, що підтверджує факт того, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_4 може вчинити й інші правопорушення.

Прокурор подане клопотання підтримав з підстав, викладених в ньому. Просив застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти клопотання заперечував, просив обрати такий запобіжний захід, як домашній арешт або визначити заставу у розмір 20 прожиткових мінімумів.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого, дослідивши матеріали клопотання та додатки до нього, суд доходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України у чинній редакції, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Дійсно, ОСОБА_4 02.10.2025 ухвалою слідчого судді Вільногірського міського суду Дніпропетровської області обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 28.11.2025.

Згідно положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду, вважати, що обвинувачений, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч. 2 ст. 177 КПК України).

При обранні запобіжного заходу повинні враховуватися одночасно його мета (ч. 1 ст. 177 КПК України), підстави (ч. 2 ст. 177 КПК України) та інші, передбачені законом обставини (ст. 178 КПК України).

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України т римання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги п. 3 і п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

З огляду на характер кримінальних правопорушень, у яких обвинувачуєтьсяОСОБА_4 , який раніше судимий, неодружений, не має малолітніх дітей та утриманців, офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність у останнього стійких соціальних зв`язків, суд дійшов переконання щодо можливості неналежної поведінки ОСОБА_4 та зазначає, що перебуваючи під загрозою кримінальної відповідальності обвинувачений може переховуватись від суду, крім того, існують достатні підстави вважати, що ризик вчинення іншого кримінального правопорушення також є наявним, виходячи з наведених у клопотанні обґрунтувань та доданих до нього матеріалів.

Обставини здійснення ОСОБА_4 конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого судового розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Суд відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України визначає розмір застави, який повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, враховуючи обставини інкримінованого обвинуваченому правопорушення, його тяжкість, майновий і сімейний стан обвинуваченого та вказані вище ризики.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , обговоривши це питання в підготовчому судовому засіданні, суд вважає за можливе визначити заставу у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560,00 грн, у разі внесення якої покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України. На думку суду внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання ним покладених обов`язків.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що клопотання слід задовольнити та застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з можливістю внесення розміру застави, що визначена йому судом та не вбачає підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Доводи обвинуваченого щодо цього питання суд вважає голослівними та нічим не підтвердженими.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 181-183, 315, 331, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 382 КК України запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто з 27.11.2025 до 25.01.2026 включно.

Визначити ОСОБА_4 заставу в розмірі 60 560,00 грн, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою юридичною або фізичною особою (заставодавцем) на користь держави.

Обвинувачений та заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу в виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, в разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання.

Визначити термін дії обов`язків, покладених судом, в разі внесення застави з дня її внесення до 25.01.2026 включно.

В разі внесення застави з моменту звільнення з-під варти, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані з застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти в зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосований запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що у разі невиконання заставодавцем, а також ним покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України і використовується в порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору, а суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Вільногірського відділу Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 .

Строк дії ухвали до 25.01.2026 включно.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Суддя: ОСОБА_1