Справа № 632/1112/24
провадження № 1-в/632/5/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року місто Златопіль

Златопільський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , представників ДУ «Первомайська виправна колонія (№117)» ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції подання Державної установи «Первомайська виправна колонія (№117)» про приведення вироків у відповідність щодо засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого: 06 січня 2022 року Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки, на підставі ст. 75, 104 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки; 11 серпня 2022 року Зміївським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки, на підставі ст. 75, 104 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки; 12 квітня 2024 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки та штрафу у розмірі 850 гривень, при цьому вирок в частині штрафу, згідно вимог ч. 3 ст. 72 КК України, ухвалено виконувати самостійно; 21 серпня 2024 року Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки і шість місяців та штрафу у розмірі 850 гривень, який відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України ухвалено виконувати самостійно,

В С Т А Н О В И В:

До Златопільського міськрайонного суду Харківської області надійшло подання начальника Державної установи «Первомайська виправна колонія (№117)» про приведення вироків у відповідність щодо засудженого ОСОБА_4 .

В обґрунтування подання зазначено, що ОСОБА_4 , будучи засудженим 21 серпня 2024 року Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки і шість місяців та штрафу у розмірі 850 гривень, який відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України, ухвалено виконувати самостійно, відбуває покарання у зазначеній вище кримінально-виконавчій установі.

Початок строку покарання - 21 серпня 2024 року, кінець строку 21 лютого 2029 року.

Разом із цим ухвалою Златопільського міськрайонного суду Харківської області від 01 грудня 2025 року засудженого ОСОБА_4 , відповідно до Закону № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, звільнено від покарання призначеного вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 06 січня 2022 року за ч. 3 ст. 185 КК України та від покарання призначеного вироком Зміївського районного суду Харківської області від 11 серпня 2022 року за ч. 3 ст. 185 КК України у зв`язку із усуненням карності вчинених ним діянь.

Проте, ОСОБА_4 був засуджений ще й за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2024 року за ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки та штрафу у розмірі 850 гривень, який, згідно вимог ч. 3 ст. 72 КК України, ухвалено виконувати самостійно.

При цьому остаточне покарання за даним вироком визначено за сукупністю вироків, шляхом повного приєднання покарання за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 11 серпня 2022 року у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

Отже, у вироку від 12 квітня 2024 року, при призначені остаточного покарання за сукупністю вироків, враховано покарання за ч. 3 ст. 185 КК України від якого ОСОБА_4 звільнений у зв`язку із усуненням карності вчиненого ним діяння.

До цього ж покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень, призначене за ч. 1 ст. 357 КК України, виконано.

Окрім того, за вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 21 серпня 2024 року ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 309 КК України було призначено покарання у виді обмеження волі на строк три роки.

Однак, при призначені остаточного покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2024 року, враховано покарання за ч. 3 ст. 185 КК України, кримінальна відповідальність за які на теперішній час усунута.

За таких обставин на даний час залишається діючим покарання у виді обмеження волі на строк три роки, що відповідно до ст. 72 КК України дорівнює одному року і шести місяцям позбавлення волі, строк якого закінчується 21 лютого 2026 року.

З огляду на викладене, як вважає адміністрація зазначеної вище кримінально-виконавчої установи, остаточне покарання, визначене за вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 21 серпня 2024 року, підлягає приведенню у відповідність до вимог чинного законодавства, шляхом виключення з нього покарань за ч. 3 ст. 185 КК України.

Також у зв`язку із цим слід провести відповідний перерахунок строку призначеного покарання.

На підставі викладеного начальник Державної установи «Первомайська виправна колонія (№117)» просить привести у відповідність до вимог чинного законодавства вироки, ухвалені щодо ОСОБА_4 .

Виключити з остаточного покарання, визначеного за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2024 року та з остаточного покарання, визначеного за вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 21 серпня 2024 року, покарання призначені за ч. 3 ст. 185 КК України.

Перерахувати остаточний строк покарання з урахуванням ухвали Златопільського міськрайонного суду Харківської області від 01 грудня 2025 року.

У разі відсутності інших законних підстав для подальшого відбування покарання звільнити засудженого ОСОБА_4 з місць позбавлення волі.

Представники Державної установи «Первомайська виправна колонія (№117)» подання підтримали та просили його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Засуджений ОСОБА_4 просив подання задовольнити.

Прокурор вважає подання законним і обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню.

Заслухавши представників Державної установи «Первомайська виправна колонія (№117)», прокурора та засудженого, дослідивши матеріали подання та матеріали особової справи, суд доходить таких висновків.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право, окрім іншого, вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України; інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку (п. 13, п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України).

Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу; до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктом 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

ОСОБА_4 , будучи засудженим вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 21 серпня 2024 року за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки і шість місяців та штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, який відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України, ухвалено виконувати самостійно, відбуває покарання у Державній установі «Первомайська виправна колонія (№ 117)».

Початок строку покарання 21 серпня 2024 року, кінець строку покарання 21 лютого 2029 року.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Статтею 5 КК України передбачено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

У зв`язку із цим ухвалою Златопільського міськрайонного суду Харківської області від 01 грудня 2025 року ОСОБА_4 , на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, було звільнено від покарання призначеного вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 06 січня 2022 року за ч. 3 ст. 185 КК України та від покарання призначеного вироком Зміївського районного суду Харківської області від 11 серпня 2022 року за ч. 3 ст. 185 КК України у зв`язку із усуненням карності вчинених ним діянь.

Ухвала набрала законної сили 09 грудня 2025 року.

Таким чином, слід вважати, що за вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 06 січня 2022 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки та на підставі ст. 75, 104 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України було вчинено ОСОБА_4 14 серпня 2021 року.

Водночас, оскільки ОСОБА_4 звільнений й від покарання, призначеного йому за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 11 серпня 2022 року у виді позбавлення волі на строк три роки і п`ять місяців, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, подія якого мала місце 07 квітня 2021 року, тобто до ухвалення першого вироку, то й, з урахуванням цієї обставини, відсутні підстави для призначення ОСОБА_4 остаточного покарання згідно із ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за даним вироком у виді позбавлення волі на строк три роки і п`ять місяців, більш суворим покаранням призначеним за вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 06 січня 2022 року у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

Разом із тим, вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2024 року ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень.

При цьому як вбачається із вироку, дане кримінальне правопорушення було вчинено ОСОБА_4 23 січня 2024 року.

Оскільки останній вчинив зазначене кримінальне правопорушення у період іспитового строку, то ОСОБА_4 , остаточне покарання було призначено за сукупністю вироків.

Так, на підставі ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України до призначеного покарання у виді штрафу було повністю приєднано покарання за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 11 серпня 2022 року, та визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки та штрафу в розмірі 850 гривень.

Водночас ухвалено вирок в частині штрафу за вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України, згідно вимог ч. 3 ст. 72 КК України, виконувати самостійно.

Беручи до уваги те, що при визначені остаточного покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2024 року враховано вирок Зміївського районного суду Харківської області від 11 серпня 2022 року, ту обставину, що ОСОБА_4 згідно із ухвалою Златопільського міськрайонного суду Харківської області від 01 грудня 2025 року звільнений від покарань, призначених йому як вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 06 січня 2022 року за ч. 3 ст. 185 КК України, так і вироком Зміївського районного суду Харківської області від 11 серпня 2022 року за ч. 3 ст. 185 КК України у зв`язку із усуненням карності вчинених ним діянь, суд доходить висновку, що за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2024 року ОСОБА_4 слід вважати засудженим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, оскільки це кримінальне правопорушення він вчинив 23 січня 2024 року, тобто поза межами іспитового строку, що становив два роки, визначного вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 06 січня 2022 року.

Крім того, вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 21 серпня 2024 року ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, подія якого мала місце 27 травня 2024 року, до покарання у виді обмеження волі на строк три роки.

На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком, частково приєднано покарання, невідбуте за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2024 року та остаточно ОСОБА_4 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки і шість місяців та штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, який відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України, ухвалено виконувати самостійно.

Покарання призначене за сукупністю вироків, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, ОСОБА_4 вчинив після постановлення вироку Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області від 12 квітня 2024 року, до повного відбуття покарання.

Разом із цим у вироку Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 21 серпня 2024 року зазначено, що строк покарання ОСОБА_4 слід обчислювати з 21 серпня 2024 року.

Питання про приведення зазначених вище вироків у відповідність до чинного законодавства під час розгляду подання Державної установи «Первомайська вправна колонія (№ 117)» про застосування положень Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року щодо засудженого ОСОБА_4 та звільнення його від покарань за ч. 3 ст. 185 КК України, у зв`язку із усуненням карності вчинених ним діянь, не вирішувалося, оскільки дане питання у відповідному поданні на розгляд суду не виносилося.

Оскільки ОСОБА_4 засуджений вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 21 серпня 2024 року із застосуванням ст. 71, 72 КК України, та відбуває покарання у виді позбавлення волі, суд доходить висновку, що вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 21 серпня 2024 року слід привести у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року.

Водночас, призначений ОСОБА_4 штраф у розмірі 850 гривень сплачений, що підтверджується копією постанови про закінчення виконавчого провадження державного виконавця Златопільського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 16 вересня 2025 року ВП № 77873303 та копією відповідного повідомлення начальника органу пробації на адресу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Приймаючи до уваги викладене вище, зокрема те, що ухвалою Златопільського міськрайонного суду Харківської області від 01 грудня 2025 року ОСОБА_4 , на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, було звільнено від покарання призначеного вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 06 січня 2022 року за ч. 3 ст. 185 КК України та від покарання призначеного вироком Зміївського районного суду Харківської області від 11 серпня 2022 року за ч. 3 ст. 185 КК України у зв`язку із усуненням карності вчинених ним діянь, ту обставину, що він, з урахуванням закону про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, який має зворотну дію у часі, фактично відбув покарання з випробуванням за вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 06 січня 2022 року, оскільки наступні кримінальні правопорушення були вчинені ним 23 січня і 27 травня 2024 року, його слід вважати засудженим та таким, що відбуває покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 21 серпня 2024 року за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі на строк три роки, без урахування вироку Павлоградського міськрайонного суду Харківської області від 12 квітня 2024 року.

Відтак подання начальника Державної установи «Первомайська виправна колонія (№ 117)» підлягає частковому задоволенню.

Також слід зарахувати у строк відбутого покарання відбуте ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі з 21 серпня 2024 року дня обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до доставлення засудженого для подальшого відбування покарання у виді обмеження волі з розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі, згідно ст. 72 КК України.

На підставі ст. 5, 74 КК України, керуючись ст. 537, 539 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Подання начальника Державної установи «Первомайська виправна колонія (№117)» - задовольнити частково.

Вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 21 серпня 2024 року щодо ОСОБА_4 привести у відповідність до чинного законодавства.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що засуджений та відбуває покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 21 серпня 2024 року за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі на строк три роки.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк відбутого покарання строк, який відбутий ним за вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 21 серпня 2024 року у виді позбавлення волі з розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі, починаючи з 21 серпня 2024 року до дати доставлення засудженого для подальшого відбування покарання у виді обмеження волі.

На підставі ч. 2 ст. 57 КВК України направити засудженого ОСОБА_4 до місця відбування покарання у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі, звільнивши з-під варти при прибутті до місця подальшого відбування покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 КВК України, час слідування під вартою до виправного центру зарахувати засудженому у строк відбування покарання за правилами, передбаченими у ст. 72 КК України.

У задоволені іншої частини подання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя:ОСОБА_1