провадження № 1-в/208/604/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

засудженої ОСОБА_4 - в режимі ВКЗ

представника ДУ «КВК (№34)» ОСОБА_5

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське Дніпропетровської області клопотання ОСОБА_4 про приведення вироку суду у відповідність до чинного законодавства , -

ВСТАНОВИВ:

До Заводського районного суду міста Кам`янського надійшло зазначене клопотання засудженої, яка просить застосувати до неї Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ХІ від 18.07.2024.

В судовому засіданні засуджена підтримала своє клопотання, просила задовольнити.

Представник ДУ «Кам`янська виправна колонія (№34)» ОСОБА_5 , який діє на підставі довіреності, заперечував проти задоволення клопотання.

Прокурор вважав клопотання засудженої таким, що підлягає задоволенню.

Суд, учасників судового розгляду дослідивши особову справу засудженої, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 березня 2025 року ОСОБА_4 визнана винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 та ч.4 ст.186 КК України, і їй призначено покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, за ч.1 ст.357 КК України у виді 3 років обмеження волі і за ч.4 ст.186 КК України у виді 7 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання визначено шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 7 років позбавлення волі. Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 20 травня 2025 року вирок залишено без змін.

Покарання засуджена відбуває в ДУ "Кам`янська виправна колонія (№34)".

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18 липня 2024 року № 3886-IX, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, ст.51 КУпАП викладена в іншій редакції, якою зокрема визначена вартість чужого майна, що становить дрібне викрадення чужого майна, і відповідно розмежовує адміністративні та кримінальні правопорушення.

Із часу набуття 09 серпня 2024 року чинності Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 неоподаткованих мінімумів. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

При цьому, підпунктом 169.1.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України ви-значено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленому законом на 1 січня звітного податково-го року.

Відповідно до вироку Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 березня 2025 року ОСОБА_4 визнано винуватою у вчиненні двох епізодів крадіжок, що мали місце 09 квітня 2024 року, одна із яких - це крадіжка грошей в сумі 2000 гривень.

З 01 січня 2024 року податкова соціальна пільга становила 1514 гривень, і відповідно нижня межа крадіжки, що є кримінальним правопорушенням, на час діяння, за вчинення якого засуджена ОСОБА_4 , становить 3028 гривень. В той же час, сума викраденого майна відповідно до вироку становить 2000 грн.

Отже, оскільки вартість викраденого ОСОБА_4 майна, на час вчинення діяння не перевищувала двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, то відповідне діяння перестало бути кримінально караним.

Відповідно до ч.2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання за цим епізодом.

Оскільки вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 березня 2025 року ОСОБА_4 визнана винуватою у вчинені декількох епізодів кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, окремо їй покарання за цим епізодом не призначалось, то в цій частині покарання зміні не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.58 Конституції України, ст.5, ст.74 ч.2 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання засудженої ОСОБА_4 - задовольнити.

ОСОБА_4 негайно звільнити від покарання, призначеного їй вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 11 березня 2025 року за ч.4 ст. 185 КК України на епізодом крадіжки на суму 2000, 00 гривень ( 09.04.2024 ), на підставі ч. 2 ст. 74 КК України у зв`язку з усуненням законом караності діяння.

Вважати ОСОБА_4 засудженою вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 11 березня 2025 року за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, за ч.1 ст.357 КК України - у вигляді обмеження волі строком на 3 роки, за ч.4 чт.186 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 7 років

На підставі ст.70 ч.1 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у вигляді 7 років позбавлення волі.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скаргу, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено учасникам судового розгляду о 08 годині 50 хвилин 18 листопада 2025 року.

Суддя ОСОБА_1