Справа № 279/6308/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2025 року місто Коростень

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Коростень питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання підвартою відносно ОСОБА_4 обвинуваченого за ст. 186 ч. 2, 307 ч. 2, 321 ч. 3 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 за ст. 186 ч. 2, 307 ч. 2, 321 ч. 3 КК України.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, термін якого закінчується 04.12.2025 року.

В судовому засіданні прокурор підтримав раніше подане письмове клопотання про запобіжного заходу у вигляді тримання підвартою відносно ОСОБА_4 , оскільки ризики передбачені ст.177 КПК України не зменшились, а більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Адвокат ОСОБА_5 заперечив щодо продовження запобіжного заходу тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , просив обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту. Обвинувачений підтримав думку захисника, а також просив, у разі задоволення клопотання прокурора, зменшити розмір суми застави.

Вимогами п. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

За практикою Європейського Суду з прав людини, визначати, чи розумно й надалі залишати обвинуваченого під вартою, необхідно на підставі особливостей кожної конкретної справи. Тримання під вартою в певній справі може бути виправданим тоді, коли наявні конкретні ознаки того, що вимога захисту публічних інтересів важить більше попри презумпцію не винуватості, ніж правило поваги до особистої свободи.

У відповідності до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Суд, вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, відповідно до ст.178 КПК України, враховує тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який вчинив кримінальне правопорушення в період звільнення від покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, що свідчить про сталу антисоціальну поведінку та суспільну небезпечність та відповідно наявність передбачених ст.177 КПК ризиків, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на учасників кримінального провадження, а тому приходить до переконливого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою останньому та відсутність процесуальної необхідності застосування менш суворого виду запобіжного заходу.

Враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (ст.307 ч.2 КК України), що відповідно до ст.183,ч.2,п.4 дає можливість застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою, не припинили існувати та не зменшились ризики того, що він може переховуватись від суду та змінювати місце проживання, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки притягувався до кримінальної відповідльності за вчинення корисливих злочинів, перебував у розшуку у зв`язку з ухиленням від суду.

Зважає суд і на те, що при розгляді питання щодо обрання чи продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі обвинуваченого. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

На підставі викладеного та керуючись ст. 177, 178, 314-317, 372 Кримінально-процесуального Кодексу України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора задовольнити.

Застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою продовжити на 60 днів до 25 січня 2026 року включно.

Визначений розмір застави залишити попереднім.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, направити уповноваженій особі місця попереднього ув`язнення.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня отримання копії ухвали, що не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1