№ 754/8139/20
№ 1-кп/755/1694/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" листопада 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

власника майна ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання власника майна ОСОБА_11 про повернення тимчасово вилученого майна у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000316 від 25.05.2018 року за обвинуваченням: ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 306, ч. 2 ст. 306, ч. 2 ст. 309 КК України; ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 306, ч. 2 ст. 306, ч. 2 ст. 309 КК України; ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України; ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України; ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000316 від 25.05.2018 року за обвинуваченням: ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 306, ч. 2 ст. 306, ч. 2 ст. 309 КК України; ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 306, ч. 2 ст. 306, ч. 2 ст. 309 КК України; ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України; ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України; ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України.

У межах даного кримінального провадження надійшло клопотання власника майна ОСОБА_11 про повернення тимчасово вилученого майна, яке мотивоване тим, що 13.07.2019 року під час проведення обшуку на території «Водно-спортивної бази», яка розташована за адресою: м. Київ, вул. Прирічна, було вилучено належне ОСОБА_11 майно - гідро цикл Spark 2UP900НО W, номер кузова/корпусу НОМЕР_1 , право власності на який підтверджується договором купівлі-продажу № 30/05/17/01 ВЗ від 30.05.2017 року. Зазначене майно було вилучено як тимчасово вилучене під час проведення обшуку, на підставі ухвали Печерського районного суду від 11.07.2019 року, який було оформлено протоколом обшуку від 13.07.2019 року в кримінальному провадженні № 0000316 від 25.05.2018 року. Відповідно до клопотання про поновлення процесуального строку та накладення арешту на майно від 15.07.2019 року та ухвали Печерського районного суду від 18.07.2019 року, арешт на вказаний вище гідроцикл накладено не було. Разом з тим, відповідно до листа від 19.07.2019 року № дн/24/9/5-2019 та акту прийому-передачі транспортного засобу від 23.07.2019 року, у порушення вимог ст. ст. 168, 171 КПК України, даний гідроцикл було передано на зберігання без належних на те підстав. Враховуючи те, що арешт на гідро цикл Spark 2UP900НО W, номер кузова/корпусу НОМЕР_1 накладено не було, оскільки слідчий навіть не просив суд накласти арешт на нього, то вказане майно незаконно було передано на зберігання із порушенням законних прав власника. Вищевказане свідчить про те, що вилучене під час обшуку належне ОСОБА_11 майно не було підшукане, виготовлене, пристосоване чи використане як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та не містить на собі слідів будь-якого правопорушення, не призначалося (використовувалося) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, не є предметом кримінального правопорушення, у тому числі, пов`язаного з його незаконним обігом, не є таким, що одержане внаслідок вчинення кримінального правопорушення та не є доходом від вчиненого правопорушення, а також, не є майном, в яке такі доходи було повністю або частково перетворено. Зокрема, до клопотання долучено письмові докази.

У судовому засіданні власник майна ОСОБА_11 клопотання підтримала повністю, прохала його задовольнити та зазначила, що гідро цикл Spark 2UP900НО W, номер кузова/корпусу НОМЕР_1 належить їй на праві власності.

Прокурор проти заявленого клопотання не заперечував, зазначивши, що дійсно, арешт на гідро цикл Spark 2UP900НО W, номер кузова/корпусу НОМЕР_1 , не накладався, він визнаний речовим доказом та на даний час, поміщений на штраф-майданчик Державної установи «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України», розташованої за адресою: м. Київ, вул. Святошинська, 27.

Суд, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши пояснення власника майна ОСОБА_11 , прокурора та інших учасників судового провадження, які проти задоволення клопотання також не заперечували, прийшов до наступного.

Суд, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши пояснення учасників судового провадження, прийшов до наступного.

Відповідно до статті 2 КПК України, завданням кримінального провадження, серед іншого, є охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Особа, стосовно якої (в тому числі щодо її майна) здійснюються процесуальні дії, визначені КПК України, відповідно до п. 16-1 ч. 1 ст. 3 КПК України є іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Підстави віднесення певного майна до категорії тимчасово вилученого в розумінні статті 167 КПК України залежать від процесуального порядку його одержання органом досудового розслідування. Зокрема, такий порядок регламентовано положеннями пункту 6 частини 2 статті 235 та статті 236 КПК України, згідно з яких ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи повинна містити відомості про речі, документи або осіб, для виявлення яких проводиться обшук. Обшук на підставі ухвали слідчого судді повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети обшуку.

На підставі ч. 7 ст. 236 КПК України, при обшуку слідчий, прокурор має право оглядати і тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Згідно із ч. 2 статті 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Сукупний аналіз вищезазначених норм кримінального процесуального законодавства вказує на те, що статус тимчасово вилученого майна набуває усе майно, вилучене під час обшуку, незалежно від того чи надавався слідчим суддею дозвіл на його відшукання, оскільки фактично відбувається обмеження права особи щодо можливості володіти, користуватися та розпоряджатися усім майном, яке вилучається.

Задля запобігання непомірного втручання у право власності особи законодавцем передбачено строк, протягом якого слідчий чи прокурор має звернутися із клопотанням про застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна відносно тимчасово вилученого під час обшуку майна, інакше таке майно негайно повертається особі, в якої воно вилучалося.

Дозвіл на відшукання певних речей, який надається слідчим суддею, не створює умов для їх автоматичного арешту. Натомість, вилучення речей, щодо яких надано дозвіл на відшукання, та як наслідок - набуття такими речами статусу тимчасово вилученого майна, відбувається виключно за наявності достатніх підстав вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено (ч. 2 ст. 167 КПК України).

Дотримання умов, за яких майно набуває статусу тимчасово вилученого, відповідає вимогам ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до яких будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який створює таке обмеження, повинен мати належні правові підстави для його здійснення.

Набуття вилученими речами статусу тимчасово вилученого майна створює правові підстави задля перевірки наявності відповідних фактичних обставин для його вилучення та утримання у сторони обвинувачення.

Виходячи з зазначеного правового регулювання, контроль за вилученням майна у його володільця у кримінальному провадженні, арештом та поверненням такого майна здійснюється слідчим суддею, в тому числі, щодо вилученого під час обшуку, незалежно від того, передбачено воно чи ні безпосередньо в ухвалі про дозвіл на обшук.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно з ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Таким чином, правомірність володіння органами досудового розслідування майном, яке наділене ознаками речових доказів, має підтверджуватись в порядку, визначеному зазначеними статтями.

Вимогами пункту 1 частини 2 статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема: збереження речових доказів. Згідно з частиною 3 статті 170 КПК України, у таких випадках арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно статті 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Як встановлено судом, згідно з ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11.07.2019 року надано дозвіл на проведення обшуку в орендованих ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , приміщеннях, що знаходяться на території «Водно-спортивна база», що розташована по вул. Прирічній у м. Києві та перебуває у комунальній власності Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації Управління освіти Центр військово-патріотичного виховання дітей та молоді «Єдність», з метою фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання та вилучення наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів, прекурсорів, знаряддя для їх незаконного виготовлення, придбання, перевезення, транспортування, зважування, пакування, вживання, зберігання, пересилання, мобільних телефонів, сім-карток, за допомогою яких фігуранти спілкуються між собою, обговорюючи злочинні наміри та дії, ноутбуків, моноблоків, магнітних електронної інформації, флеш-накопичувачів. предметів, документів, чорнових записів, які містять або можуть містити дані про незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів, банківських карток, заздалегідь ідентифікованих грошових коштів, які використовувалися під час документування злочинної діяльності фігурантів, а також речей, предметів та документів, які містять на собі сліди кримінального правопорушення та є речовими доказами у зазначеному кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді не містить індивідуально визначених ознак майна, яке підлягало відшукуванню та вилученню.

На підставі вказаної ухвали, 13.07.2019 року проведено обшук та вилучено майно, яке належить ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме, гідро цикл Spark 2UP900НО W, номер кузова/корпусу НОМЕР_1 , право власності на який підтверджується договором купівлі-продажу № 30/05/17/01 ВЗ від 30.05.2017 року.

Як зазначено у клопотанні, арешт на гідро цикл Spark 2UP900НО W, номер кузова/корпусу НОМЕР_1 накладено не було. Вищевказане свідчить про те, що вилучене під час обшуку належне ОСОБА_11 майно не було підшукане, виготовлене, пристосоване чи використане як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та не містить на собі слідів будь-якого правопорушення, не призначалося (використовувалося) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, не є предметом кримінального правопорушення, у тому числі, пов`язаного з його незаконним обігом, не є таким, що одержане внаслідок вчинення кримінального правопорушення та не є доходом від вчиненого правопорушення, а також, не є майном, у яке такі доходи було повністю або частково перетворено. Зокрема, до клопотання долучено письмові докази.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував той факт, що на вказаний вище гідроцикл, що належить ОСОБА_11 , арешт не накладався та не заперечував проти повернення його останній.

За змістом кримінально-процесуального закону, все майно, вилучене під час обшуку, має статус тимчасово вилученого майна безвідносно того чи надавався слідчим суддею дозвіл на його відшукання. З метою недопущення необґрунтованого обмеження права власності особи під час кримінального провадження законодавцем визначений строк, у межах якого слідчий/прокурор зобов`язані звернутись із клопотанням про його арешт. Або ж у іншому випадку якнайшвидше повернути таке майно власнику.

У свою чергу, внаслідок арешту майна на підставі судового рішення правовий режим вилученого майна із режиму «тимчасово вилучене майно» трансформується у «арештоване майно» із відповідною правовою підставою, визначеною ч. 2 ст. 170 КПК України (як речовий доказ, предмет спеціальної конфіскації, конфіскації або майно, що може бути предметом відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях сформував прецеденту практику, згідно якої невизначене формулювання обсягу обшуку дало змогу органу влади на власний розсуд вирішувати, які матеріали підлягають вилученню, що призвело до вилучення, крім документів, які стосуються справи, деяких особистих речей. ЄСПЛ зазначив, що відсутність вказівки на конкретну мету обшуку є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Оцінюючи обставини провадження по суті щодо наявності підстав для повернення вилученого під час обшуку майна, суд виходить з наступного:

Так, в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку надано дозвіл на відшукання та вилучення, широкого кола речей, предметів та документів, які містять на собі сліди кримінального правопорушення та є речовими доказами у зазначеному кримінальному провадженні.

На момент розгляду клопотання по суті, вилучене під час обшуку майно, має статус тимчасово вилученого майна, оскільки ухвалою про дозвіл на проведення обшуку, слідчому надано право на вилучення невизначеного кола речей, предметів та документів, що свідчить про те, що особа, яка реалізовує ухвалу та проводить обшук, може їх вилучати, оскільки вважає, що вони здобуті злочинним шляхом та мають значення для кримінального провадження. Проте, у подальшому, має відбутись судовий контроль слідчого судді щодо подальшої долі вилученого майна, навіть у разі визнання його речовим доказом.

Сторона обвинувачення у будь-якому випадку зобов`язана у строк, визначений частиною 5 статті 171 КПК України (в залежності від статусу майна - зазначене чи не зазначене в ухвалі про дозвіл на обшук) звернутися до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, вилученого на підставі ухвали про дозвіл на проведення обшуку, оскільки такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна перш за все змінює правовий режим тимчасово вилученого майна у «арештоване майно». Більш того, сторона обвинувачення зобов`язана довести відповідну правову підставу, визначену ч. 2 ст. 170 КПК України для арешту майна .

Відповідно до статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Вимогами ч. 1 ст. 100 КПК України закріплено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 169, ч. 5 ст. 171 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, якщо клопотання слідчого, прокурора про арешт вилученого на підставі ухвали про проведення обшуку майна не подано протягом 48 годин після вилучення майна.

Згідно із ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вилучене майно не підпадає під критерії, визначені у частині 1 статті 98 та частині 2 статті 168 КПК України, а саме відсутні достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, в якої воно було вилучено: у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.

Частина 5 статті 171 КПК України містить припис про те, що у разі не звернення прокурора, слідчого із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, як на підставі ухвали слідчого судді, так і без ухвали, майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Арешт на тимчасово вилучене у ОСОБА_11 майно, не накладався, тому, на підставі ч. 5 ст. 171 КПК України, вказане майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 132, 170-174, 369-372, 376, 395 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання - задовольнити.

Зобов`язати прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000316 від 25.05.2018 року повернути ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вилучене у неї 13 липня 2019 року майно, під час проведення обшуку, а саме: гідроцикл Spark 2UP900НО W, номер кузова/корпусу НОМЕР_1 , який перебуває на зберіганні на штраф-майданчику Державної установи «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України», розташованої за адресою: м. Київ, вул. Святошинська, 27.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя