Справа № 399/1136/25
Провадження № 1-кп/399/34/2026
ВИРОК

Іменем України

29 січня 2026 року смт Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел. Онуфріївка обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000473 від 04.07.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Камбурліївка, Онуфріївського району Кіровоградської області, громадянина України, освіта професійно - технічна, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

встановив:

Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки).

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2020 у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, а також Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69-2022 від 24.02.2022, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, оголошено загальну мобілізацію.

Будучи військовозобов`язаним, 19.05.2025 обвинувачений ОСОБА_6 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де в подальшому його направлено для проходження військово-лікарської комісії на предмет придатності його до військової служби. За висновком вищевказаної комісії ОСОБА_3 визнано придатним до військової служби.

Далі, 19.05.2025 обвинуваченому ОСОБА_3 вручена «бойова повістка» про виклик його на 07:00 годину 20.05.2025 до ТЦК та СП за адресою: АДРЕСА_2 для відправки до військової частини у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації.

Працівниками ТЦК та СП, повідомлено обвинуваченому ОСОБА_3 про призов його на військову службу під час загальної мобілізації, про наслідки відмови бути призваним та проходити військову службу під час загальної мобілізації, оголошеної Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69-2022 від 24.02.2022.

У цей час, у обвинуваченого ОСОБА_3 який був достовірно обізнаний про загальну мобілізацію, оголошену Указом Президента України № 69-2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» та дію на території України воєнного стану, запровадженого Указом Президента України № 64-2022 «Про введення воєнного стану на території України» у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, виник прямий злочинний умисел на ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

Реалізуючи свій злочинний задум до кінця, 20.05.2025 обвинувачений ОСОБА_3 , умисно, з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, будучи належним чином попередженим про дату та час прибуття до місяця збору військовозобов`язаних, являючись придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, без поважних на те причин, у порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. ст. 1, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу України» від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ, ст. 1, 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII, та Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69-2022 від 24.02.2022, відмовився від отримання повістки та не з`явився о 07.00 годині 20.05.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_3 для відправки до військової частини, чим знехтував конституційним обов`язком громадянина України, спрямований на захист незалежності та територіальної цілісності України, тим самим навмисно ухилився від проходження військової служби в особливий період під час мобілізації.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України, а саме ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

29.01.2026 року між прокурором Онуфріївського відділу Олександрійської окружної прокуратури ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_3 , в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 470 та 472 КПК України.

За умовами угоди прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 336 України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному кримінальному правопорушенні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений за ст. 336 КК України, а саме у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, із застосуванням статті 75 КК України та звільненням останнього від відбування покарання з випробуванням, строк якого буде визначено судом, а також покладення обов`язків, визначених статтею 76 КК України. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Прокурор в судовому засіданні підтримав укладену з обвинуваченим ОСОБА_3 угоду щодо визнання винуватості у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, зазначивши, що угода відповідає вимогам КПК України та КК України і просить її затвердити.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що він розуміє надані йому законом права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України. Крім того, ОСОБА_3 зазначив, що повністю визнає вину у вчиненні кримінального правопорушення, зазначеного у висунутому обвинуваченні згідно з обвинувальним актом без будь-яких застережень, повністю усвідомлює характер обвинувачення, вид покарання, який буде до нього застосований у разі затвердження угоди, повністю погоджується з мірою покарання. Просив затвердити угоду про визнання винуватості, яку він уклав добровільно та призначити узгоджене покарання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначила, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги закону, просила угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Заслухавши доводи учасників кримінального провадження, суд вважає, що угода про визнання винуватості підлягає затвердженню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди (ч. 4 ст. 469 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Зміст угоди про визнання винуватості, умови та порядок її укладення відповідають вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України, підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 цього Кодексу, для відмови в затверджені угоди не встановлено. Прокурором при вирішенні питання про укладення угоди враховані обставини, визначені ст. 470 КПК України.

Після виконання вимог ст. 474 КПК України, перевіривши угоду на її відповідність нормам КПК, КК України та інших законів, суд встановив, що укладена у цьому кримінальному провадженні угода про визнання винуватості відповідає вимогам закону, невідповідність угоди вимогам ч. 7 ст. 474 КПК України судом не встановлена, зокрема:

- дії обвинуваченого кваліфіковано правильно за ст. 336 КК України, як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період;

- умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

- угода укладена добровільно, фактичні підстави для визнання винуватості наявні;

- узгоджена сторонами міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, інтересам суспільства не суперечить, визначена згідно із законом, є справедливою, необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень. При цьому, враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, особу винного, який раніше не судимий, перебуває у цивільному шлюбі, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд, відповідно до ст. 66 КК України, визнає активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, визнання вини, негативне ставлення до вчиненого та осуд власної поведінки.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Отже, підстав для відмови у затвердженні угоди, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.

За таких обставин суд вважає за можливе затвердити зазначену угоду про визнання винуватості.

Суд зазначає, що узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даними про особу обвинуваченого, відповідають загальним засадам призначення покарання.

Відповідно до змісту положень ст. 50 КК України, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так й іншими особами.

У відповідності до загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, осіб, яка вчинила кримінальне правопорушення, зокрема, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для їх виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винних та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Із урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого і попередження нового кримінального правопорушення без відбування ним покарання і вважає за можливе застосувати ст. 75КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

Частиною 1 статті 534 КПК України, регламентовано, що у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні.

Також, частиною 1 статті 165 КВК визначено, що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку, тому початок іспитового строку обвинуваченому слід рахувати з моменту проголошення вироку, тобто з 29.01.2026 року.

Обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід не обирався.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 471, 473, 474, 475 КПК України, суд -

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29 січня 2026 року прокурором Онуфріївського відділу Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_4 з обвинуваченим ОСОБА_3 , в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000473 від 04.07.2025 року.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 , звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 , наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку ОСОБА_3 рахувати з моменту проголошення вироку, тобто з 29 січня 2026 року.

Обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід не обирався.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази: копію довідки військово-лікарської комісії № 2025-0519-2133-2714-0 від 19.05.2025; копію журналу видачі мобілізаційних розпоряджень військовозобов`язаним призначених у команду; оригінал доведення про кримінальну та адміністративну відповідальність за ухилення від призову на військову службу за мобілізацією; оригінал контрольного талону мобілізаційного розпорядження № 1; оригінал бойової повістки на відправку на ім`я ОСОБА_3 , які зберігаються при матеріалах кримінального провадження - залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Речові докази: інформаційний носій DVD-R диск з відеозаписом на якому зафіксовано момент відмови ОСОБА_3 від отримання повістки та попередження про кримінальну відповідальність за ухилення від проходження служби, вилучений 26.09.2025 в порядку ст. 93 КПК України у ВП №1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області - який зберігається при матеріалах кримінального провадження - залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подано апеляцію до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Онуфріївський районний суд Кіровоградської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя ОСОБА_1