Справа № 932/4045/25
Провадження № 1-кп/932/545/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2025 року Шевченківський районний суд міста Дніпра

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні, в залі суду міста Дніпра, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000362 від 26 березня 2025, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Знаменівка, Новомосковського району, Дніпропетровської області, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, одружений, на утриманні має неповнолітню дитину ОСОБА_7 , військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, сержант з матеріального забезпечення 1 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні - молодший сержант, має статус УБД, зареєстрований та проживає за адресом: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.4 ст.185КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_6 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, та проходячи її на посаді сержанта з матеріального забезпечення 1 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст.41,65,68Конституції України, п.п.1,2 ст.1,п.4 ст.2ЗУ«Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.11,16,129,130Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.1-4Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що на території міста Костянтинівка, Краматорського району Донецької області, на ділянці залізничної колії «Кіндратівка-Костянтинівка» знаходиться провисаючий контактний провід, виготовлений з кольорового металу міді, маючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою збагачення - 26 березня 2025 року, приблизно о 18 год 00 хв, більш точного часу встановити не вдалось, знаходячись за місцем свого мешкання, за адресом: АДРЕСА_2 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, взяв арматурні ножиці (болторіз) чорного кольору та будівельні рукавиці, які знаходились за місцем його мешкання та якими користувався в побуті, для здійснення подальшого демонтажу контактного проводу, за допомогою заздалегідь підготовленого т/з марки «Mitsubishi» моделі «L-200» д.н.з. « НОМЕР_2 », направився до залізничної колії «Кіндратівка-Костянтинівка».

26 березня 2025 року приблизно о 18 год 30 хв , більш точного часу встановити не вдалось, обвинувачений ОСОБА_6 , прибув до залізничної колії «Кіндратівка-Костянтинівка», де знаходяться опори №154-156, по вул. Олекси Тихого, м. Костянтинівка Краматорського району Донецької області, за географічними координатами: 48.5414277, 37.6740537 та діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, вдягнувши будівельні рукавиці та тримаючи заздалегідь взяті з собою арматурні ножиці (болторіз) чорного кольору, шляхом механічного стискання його силою, почав демонтаж та нарізання на фрагменти різної довжини мідного контактного проводу для контактної мережі «МФ-100», які переносив та складав біля т/з марки «Mitsubishi» моделі «L-200» д.н.з. « НОМЕР_2 », який попередньо залишив передньою частиною у бік м. Костянтинівка, Краматорського району Донецької області праворуч від залізничного шляху.

В такий спосіб, обвинувачений ОСОБА_6 викрав з опор №154-156 залізничного шляху «Кіндратівка-Костянтинівка», мідний контактний провід для контактної мережі «МФ-100» вагою 33,9 кг, вартістю 6218 гривен 27 копійок, завдавши Структурному підрозділу «Слов?янська дистанція електропостачання» регіональної філії «Донецька Залізниця» Акціонерного товариства «Укрзалізниця» збитки на вищезазначену суму, однак розпорядитися викраденим майном останній не зміг, оскільки на місці був зупинений працівниками поліції.

Обвинувачений ОСОБА_8 пояснив суду, що він дійсно, у період воєнного стану, 26 березня 2025 року приблизно о 18 год. 00 хв., більш точного часу не пам`ятає, перебуваючи за місцем свого мешкання, за адресою АДРЕСА_2 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, взяв арматурні ножиці (болторіз) чорного кольору та будівельні рукавиці, якими користувався в побуті, для здійснення подальшого демонтажу контактного проводу, за допомогою заздалегідь підготовленого т/з марки «Mitsubishi» моделі «L-200» д.н.з. « НОМЕР_2 », направився до залізничної колії «Кіндратівка-Костянтинівка». В подальшому, він прибув до залізничної колії, вдягнув будівельні рукавиці та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, використовуючи заздалегідь принесені із собою арматурні ножиці (болторез) чорного кольору, демонтував фрагменти різної довжини контактного проводу марки МФ-100 загальною вагою 33.9 кг., які далі переносив та складав біля т/з марки «Mitsubishi» моделі «L-200» д.н.з. « НОМЕР_2 », який попередньо залишив передньою частиною у бік м. Костянтинівка, Краматорського району Донецької області праворуч від залізничного шляху. Розпорядитися викраденим майном він не зміг, оскільки на місці був зупинений працівниками поліції.

Свою провину обвинувачений ОСОБА_6 визнав повністю, погодившись із усіма обставинами скоєного кримінального правопорушення, щиро покаявся, зазначив про відсутність намірів в подальшому вчиняти подібне, просив не призначати йому покарання пов`язане із позбавленням волі.

Представник потерпілого ОСОБА_9 , будучи повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, надав суду заяву в якій просив розглянути кримінальне провадження без його особистої участі. Зазначив, що із своїми правами, передбаченими статтями 56-57КПК України ознайомлений, надавати покази у судовому засіданні не забажав. Вважав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого не мав. Цивільний позов не заявляв. Прохав призначити обвинуваченому покарання не пов`язаного із позбавленням волі.

Суд заслухавши думку учасників судового провадження, щодо можливості за відсутності потерпілого, з`ясувати всі обставини кримінального провадження, вирішив про проведення подальшого судового розгляду без особистої участі належно повідомленого представника потерпілого.

Крім позиції представника потерпілого, усі наявні, в судовому засіданні, учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а тому судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч.3 ст.349КПК України. При цьому судом було роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч.3 ст.15, ч.4 ст.185КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , згідно з вимогами ст.ст.65-67КК України, суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини кримінального правопорушення, його наслідки, дані про особу винуватого, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_6 , відповідно до ст.12КК України, є тяжким злочином.

Вивченням відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , судом встановлено, що він є особою - раніше не судимою, протягом останнього року до адміністративної відповідальності не притягався; має місце мешкання та реєстрації; за сімейним станом одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, є військовослужбовцем у військовому званні - молодший сержант, має статус учасника бойових дій, нагороджений медаллю «Захиснику Вітчизни» серія НОМЕР_3 від 27 квітня 2024 року №237, відзнакою командувача Сухопутних військ ЗСУ нагрудним знаком «За особисту хоробрість» №0241 від 06.05.2023 року, орденом «За мужність» ІІІ ступеня серії ОК №102166 від 22.03.2024 року №166; на диспансерних обліках у лікарів нарколога та психіатра за місцем реєстрації - не перебуває; за службовою характеристикою та за місцем проживання характеризується - позитивно, свою провину у скоєному визнав у повному обсязі та готовий відповідати за скоєне, згідно листів командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_10 (лист №7392 від 25.04.2025 року, лист № 7555 від 28.04.2025 року) ОСОБА_6 , має необхідні якості військовослужбовця, військово-обліковий фах, який є нагально необхідним у збройних силах України.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд враховує його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Судом приймається до відома досудова доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого за висновком якої рівень ризику вчинення ОСОБА_6 повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінується як середній, де орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_6 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе, та не становить високої небезпеки для суспільства.

Відповідно до ч.2 ст.50КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

При визначенні застосування необхідного покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом, взято до уваги правову позицію, зазначену в постанові ВСУ від 14.04.2016 року, де зазначено, що Україна є правовою державою (стаття 1 Конституції України). Відповідно до частини першої статті 8 Основного Закону України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх забезпечення.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо (постанова Верховного Суду від 01.02.2018 року по справі № 634/609/15-к).

Крім того, необхідно враховувати позицію Конституційного Суду України, викладену у рішенні №15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року, відповідно до якої окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Додержуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини кримінального правопорушення, його наслідки, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.15, ч.4 ст.185КК України, наближене до нижчої межі, оскільки саме це покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, судом зазначається, що із постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 23.01.2014 року (справа №5-48 кс13) вбачається, що загальні засади призначення покарання (ст.65КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

З урахуванням наведеного, ретельно вивчивши інформацію про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до якої він є особою раніше не судимою, відомостей про притягнення до адміністративної відповідальності не має, вік та стан його здоров`я, його поведінку в період досудового слідства і судового розгляду, наслідки вчиненого, визнання вини, щирого каяття щодо скоєного та критичного ставлення до спричиненого, наміру уникати в подальшому повторення подібного та й вчинення інших кримінальних правопорушень, позицію представника потерпілого щодо застосування необхідного покарання та відсутності будь яких вимог щодо відшкодування шкоди, нагальну потребу його перебування у збройних силах України в період дії особливого режиму воєнного стану, в сукупності з іншим дає суду підстави вважати, що можливість соціальної реабілітації не втрачена, і виправлення обвинуваченого можливе без реального відбування покарання, а тому суд приходить до висновку про можливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , положень ст.75КК України, звільнивши останнього від відбування покарання з іспитовим строком з покладенням на нього обов`язків, передбачених у ст.76КК України, вважаючи, що цього буде достатньо для позитивних змін в його особистості і створення в нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати на залучення експерта, відповідно до ст.ст.122,124КПК України, слід покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 , з якого стягнути на користь держави витрати за проведення судової трасологічної експертизи №СЕ-19/105-25/3078-ТР від 31.03.2025 року у сумі 6367 (шість тисяч триста шістдесят сім) гривень, 20 копійок.

Під час досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню судовим експертом ОСОБА_11 проведено судову товарознавчу експертизу №793 від 31.03.2025 року.

Частиною 2 ст.124КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Аналізуючи вказану норму права, доходжу висновку, що з обвинуваченого суд має право стягнути процесуальні витрати, в тому числі ті, що пов`язані із залученням експерта, лише у випадку ухвалення стосовно особи обвинувального вироку. При цьому слід зауважити, що такі витрати, відповідно ст.124КПК України, стягуються на корись потерпілої особи та/або на користь держави.

Як вбачається з матеріалів справи, експерт ОСОБА_11 є атестованим судовим експертом, який включений до державного Реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладається на Міністерство юстиції України. Разом з цим з інформації яка міститься в картці атестованого судового експерта вбачається, що ОСОБА_11 не є фахівцем державної спеціалізованої установи. Матеріалів, які б підтверджували понесення цих витрат державою суду не надано.

За таких обставин стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь судового експерта ОСОБА_11 вартості експертизи, яка проведена не працівником державної спеціалізованої установи, не передбачено чинним законодавством.

На підставі ч.4 ст.174КПК України, підлягає скасуванню арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 01 квітня 2025 року.

Питання про речові докази необхідно вирішити у відповідності до правил ст.ст.96-1,96-2КК та ст.100КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 - не застосовано, прокурор до постановлення вироку, щодо обрання будь-якого запобіжного заходу, з клопотанням до суду не звертався, та, на час постановлення вироку, у суду не має підстав для його застосування.

Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.366-368, 371, 374, 376, 395КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 - визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.4 ст.185КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75КК України ОСОБА_6 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки та з покладенням на нього відповідно до ст.76КК України обов`язку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Нагляд за ОСОБА_6 доручити уповноваженому органу з питань пробації за місцем мешкання засудженого.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової трасологічної експертизи №СЕ-19/105-25/3078-ТР від 31.03.2025 року у сумі 6367 (шість тисяч триста шістдесят сім) гривень, 20 копійок.

АРЕШТ:

- накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 01 квітня 2025 року на майно, вилучене 26.03.2025 року під час огляду залізничних колій, розташованих між опорами №154 та 156 за адресом: АДРЕСА_3 , за географічними координатами: 48.5414277, 37.6740537, на болторіз чорного кольору та будівельні рукавички чорного кольору, які належать ОСОБА_6 ; 2 зрізи дроту МФ-100, які належать «Слов`янській дистанції електропостачання» регіональній філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» після набрання вироком законної сили - СКАСУВАТИ.

Речові докази, на підставі ст.ст.96-1, 96-2 КК України:

- будівельні рукавички, які поміщені до сейф пакету SUD 3061659 та зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП №2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, відповідно до квитанції №216 від 26 березня 2025 року (номер книги обліку 403, порядковий номер 216) конфіскувати в порядку спеціальної конфіскації та знищити;

- болторіз чорного кольору, який зберігається в камері зберігання речових доказів ВП №2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, відповідно до квитанції №217 від 07 квітня 2025 року (номер книги обліку 403, порядковий номер 217)- конфіскувати в порядку спеціальної конфіскації в дохід держави.

Речові докази:

- 2 зрізи дроту МФ-100, які зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП №2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, відповідно до квитанції № 217 від 07 квітня 2025 року (номер книги обліку 403, порядковий номер 217) повернути за приналежністю структурному підрозділу «Слов`янська дистанція електропостачання» регіональної філії «Донецька залізниці» АТ «Укрзалізниця».

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Дніпра протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя Шевченківського районного

суду міста Дніпра ОСОБА_12