Справа № 305/3030/25
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.12.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/786/25 за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 21.10.2025.

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовжено цей строк до 20.12.2025 без можливості внесення застави, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верхнє Водяне Рахівського району Закарпатської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , мешканець АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, військовозобов`язаного, несудимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 336 та ч. 4 ст. 186 КК України, відомості про які 23.08.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000363.

З клопотання вбачається, у провадженні СВ Рахівського РВП ГУ НП в Закарпатській області перебували матеріали досудового розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ст. 336 та ч. 4 ст. 186 КК України, відомості про які 23.08.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000363.

Досудовим розслідуванням встановлено, що військовозобов`язаний ОСОБА_5 , який визнаний придатним до військової служби, знаючи про призначення його в команду для призову на військову службу по мобілізації, а також будучи завчасно повідомленим про відправку до військової частини, 23.08.2025 приблизно о 18 год, прямуючи мікроавтобусом із ІНФОРМАЦІЯ_2 до військової частини НОМЕР_1 НЦ АДРЕСА_3 , на ділянці автодороги в АДРЕСА_4 , біля магазину «Наша Ряба», вдався до втечі, змусивши погрозами та нанесенням ударів кулаками в різні частини тіла військовослужбовця водія взводу охорони 1-го відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 зупинитися, після чого вистрибнув через водійські двері автомобіля марки «Фольксваген LT-35» та побіг у невідомому напрямку, чим порушив вимоги ст. 65 Конституції України, Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указ Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24.02.2022 та ухилився від призову на військову службу за мобілізацією.

Крім того, 23.08.2025 приблизно о 18 год ОСОБА_5 , прямуючи із ІНФОРМАЦІЯ_2 у напрямку військової частини НОМЕР_1 НЦ АДРЕСА_3 мікроавтобусом марки «Фольксваген LT-35», на ділянці автодороги в м. Рахів, вул. Миру, 1, Закарпатської області, біля магазину «Наша Ряба», діючи умисно, за

-2-

попередньою змовою групою осіб, спільно з мобілізованим ОСОБА_8 , з корисливих мотивів, маючи спільний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна та особистого незаконного збагачення, під час дії на території України воєнного стану, під час руху, на очах у інших пасажирів вказаного транспортного засобу, накинулися на військовослужбовця водія взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , який керував мікроавтобусом марки «Фольксваген LT-35» ОСОБА_7 , якому завдали множинних ударів руками по голові та тілу, таким чином змусивши його зупинити автомобіль, і тоді ОСОБА_5 , вийнявши із замка запалювання автомобіля ключ, відкрито викрав його, а ОСОБА_8 відкрито викрав з панелі приладів автомобіля мобільний телефон марки «XIAOMI Redmi», належний ОСОБА_7 , та через водійські двері автомобіля вийшов на вулицю, після чого із викраденим телефоном та ключем від автомобіля ОСОБА_8 з ОСОБА_5 , втекли вулицею у невідомому напрямку. Внаслідок таких протиправних дій ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , військовослужбовцю ОСОБА_7 спричинено матеріальну шкоду та завдано тілесних ушкоджень.

25.08.2025 ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 та 615 КПК України і цього ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ст. 336 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 26.08.2025 щодо підозрюваного ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, на строк до 23.10.2025 без визначення застави.

17.10.2025 обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні направлено до суду, проте підготовче засідання наразі ще не призначене.

Необхідність продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурор мотивував тим, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких (ч. 4 ст. 186 КК України) відноситься до тяжких злочинів, за яке передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, крім того, ризики, передбачені п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що були враховані при обранні запобіжного заходу не зменшилися, а строк тримання ОСОБА_5 під вартою закінчується, при цьому у кримінальному провадженні, яке вже направлено до суду, ще не призначено підготовче засідання.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя вказав на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ст. 336 України, одне з яких відноситься до категорії тяжких, а тому заявлені прокурором ризики, передбачені п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати та не втратили своєї актуальності, у зв`язку з чим застосування більш м`яких запобіжних заходів фактично буде недостатніми для запобігання даним ризикам, а також те, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні у порядку ст. 283, 291 КПК України надіслано до Рахівського районного суду Закарпатської області, підготовче судове засідання ще не проведено, а тому слідчий суддя прийшов до висновку, що запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 необхідно продовжити на строк 60 днів по 20.12.2025 без визначення відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України розміру застави.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту. Вказує на те, що його підозра є необґрунтованою та безпідставною і ґрунтується виключно на припущеннях. При виході з автобуса він не брав жодних чужих речей та не вступав із будь-ким у змову щодо викрадення ключів або телефонів. При цьому, таких предметів у нього виявлено не було. Крім того, посилається на те, що у нього на утриманні фактично перебуває п`ятеро неповнолітніх дітей, у вихованні яких він бере участь, а саме троє дітей від попереднього шлюбу, які проживають разом із матір`ю, однак він бере безпосередню участь у їх вихованні, і при цьому його співмешканка на даний час є

-3-

вагітною. Раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації. Слідчий суддя не мав права розглядати клопотання прокурора, оскільки досудове розслідування вже завершено і обвинувальний акт перебуває в суді.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора та захисника, неявка яких з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін. Також приймаються до уваги заяви прокурора та захисника-адвоката ОСОБА_10 про розгляд апеляційної скарги без їх участі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За приписами ст. 29 Конституції України та ст. 176, 177, 178 КПК України, право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід врахувати те, що обираючи запобіжний захід - тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідно до ст. 183 КПК України є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належної поведінки. Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вказані вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею при розгляді клопотання про продовження строку застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, дотримано.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ Рахівського РВП ГУ НП в Закарпатській області перебували матеріали досудового розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ст. 336 та ч. 4 ст. 186 КК України, відомості про які 23.08.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000363.

25.08.2025 ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 та 615 КПК України і цього ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ст. 336 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 26.08.2025 щодо підозрюваного ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, на строк до 23.10.2025 без визначення застави.

17.10.2025 обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні направлено до суду, проте підготовче засідання наразі ще не призначене.

-4-

За приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, запобіжний захід у виді тримання під вартою обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого. Крім того, не допускається застосування найбільш суворого запобіжного заходу лише з мотиву тяжкості вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення.

Згідно ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 КПК України, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ст. 336 КК України, слідчим суддею визнана і така підтверджується наявними в провадженні доказами. З таким висновком слідчого судді погоджується і суд апеляційної інстанції.

Крім того, слідчий суддя також дослідив доводи клопотання щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення, а саме ухвали слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 26.08.2025, якою щодо ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід тримання під вартою, до 23.10.2025 без визначення застави та з урахуванням необхідності виконання ряду процесуальних дій, а також з урахуванням існуючих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про наявність обставин, які виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою, оскільки ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даний час не змінилися та не зменшилися.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання прокурора Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 до 20.12.2025, оскільки таке продовження, на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів суспільства, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою та не суперечить вимогам ч. 6 ст. 199 КПК України.

-5-

У зв`язку з наведеним, колегія суддів уважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги підозрюваного стосовно відсутності передбачених законом підстав для продовження йому строків тримання під вартою з огляду на факт направлення до суду обвинувального акту та фактичне закінчення строку досудового розслідування, оскільки відповідно до вимог ч. 6 ст. 199 КПК України, у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання, прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Твердження підозрюваного про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання його під вартою та можливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, є непереконливими.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки прокурор в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують подальше обмеження права останнього на свободу. Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Також апеляційний суд враховує, що у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.

З урахуванням конкретних обставин та виходячи з того, що продовження строку тримання під вартою здійснено у порядку, визначеному ч. 6 ст. 199 КПК України, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції», порушень норм міжнародного права та кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено.

Щодо доводів апеляційної скарги підозрюваного ОСОБА_5 про необґрунтованість підозри з огляду на те, що він не мав корисливого мотиву і не вступав із будь-ким у змову щодо викрадення ключів або телефонів, суд апеляційної інстанції зазначає про таке.

-6-

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою та існує обґрунтована необхідність для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки обґрунтованість підозри це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

На даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення.

Крім того, при вирішенні питання про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 підозри, суд апеляційної інстанції виходить з тих міркувань, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет наявності обґрунтованої підозри, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994, де суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Всупереч викладеним в апеляційній скарзі підозрюваного доводам, задовольняючи клопотання прокурора, слідчий суддя перевірив та надав оцінку тим обставинам з якими закон пов`язує порядок обрання та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що ОСОБА_5 раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, а також те, що у нього на утриманні фактично перебуває двоє неповнолітніх дітей, і що його співмешканка на даний час є хворіє, не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки слідчого судді про те, що ОСОБА_5 може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України. До того ж обставини, на які посилається в апеляційній скарзі підозрюваний, були відомі слідчому судді під час розгляду клопотання і такі враховані при прийнятті рішення про продовження підозрюваному (обвинуваченому) строку дії запобіжного заходу та не спростовують по суті законне та обґрунтоване рішення слідчого судді.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо підозрюваний (обвинувачений) і не має на меті ухилятися від суду, впливати на свідків чи інших учасників кримінального правопорушення, вчиняти інші кримінальні правопорушення, або порушувати процесуальні обов`язки, однак, обставини, за яких

-7-

вчинено кримінальне правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу підозрюваного (обвинуваченого), дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Разом з тим, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про відсутність підстав визначати підозрюваному ОСОБА_5 розмір застави, оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні, в тому числі, тяжкого злочину проти власності із застосування фізичного насильства, а тому визначення застави в даному випадку є недоцільним, оскільки існують обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може порушувати покладені на нього обов`язки та перешкоджати кримінальному провадженню, у тому числі переховуватися від органу досудового розслідування, незаконно впливати на учасників кримінального провадження, вчиняти інші кримінальні правопорушення тощо, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

З огляду на викладене вимоги апеляційної скарги щодо скасування ухвали слідчого судді про продовження щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під ватою задоволенню не підлягають.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Також колегією суддів враховується і те, що дане кримінальне провадження перебуває на розгляді у Рахівському районному суді Закарпатської області та ухвалою цього суду від 25.11.2025 обвинуваченому ОСОБА_11 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 22.01.2026, з визначенням застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, таке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга підозрюваного ОСОБА_5 з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу підозрюваного (обвинуваченого) ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 21.10.2025 щодо нього, - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді