Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3948/25
Провадження №: 1-кп/332/188/26
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2026 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000198 від 29.03.2025 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Санкт-Петербург, російської федерації, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, працевлаштованого сортувальником-здавальником металу на ТОВ «Імпульс-Компані», одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 07.04.1998 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ст. ст. 17, 81 ч. 4 КК України (в редакції 1960 р.) до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст. 45 КК України (в редакції 1960 р.) з випробуванням строком на 2 роки та сплатою штрафу в сумі 900 грн.;

- 02.10.1998 Заводським районним судом м. Запоріжжя за ст. ст. 17, 81 ч. 3 КК України (в редакції 1960 р.) до 5 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст. 43 КК України (в редакції 1960 р.), шляхом приєднання покарання за попереднім вироком, остаточно до покарання 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. 17.10.2003 року звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 6 місяців 24 дні;

- 12.03.2007 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ст. 186 ч. 2 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, до 3 років позбавлення волі. На підставі 71 ч. 1 КК України, шляхом приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, остаточно до покарання 3 роки 1 місяць 12 днів позбавлення волі. Звільнений з-під варти в залі суду по закінченню строку покарання;

- 11.11.2008 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- 19.10.2009 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ст. 121 ч. 1 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 ч. 1 КК України, шляхом приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, остаточно до покарання 5 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 06.03.2014 року умовно-достроково на невідбутий строк 8 місяців 16 днів;

- 24.07.2015 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ст. 15 ч. 2, ст. 185 ч. 2 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки;

- 21.09.2015 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України, з урахуванням попереднього вироку, остаточно призначено покарання 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки;

- 25.03.2016 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ст. 185 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України, з урахуванням вироку Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21.09.2015 року, призначено покарання 3 роки 1 місяць позбавлення волі. На підставі ст. 71 ч. 1 КК України, з урахуванням вироку Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21.09.2015 року, остаточно до покарання 3 роки 2 місяці позбавлення волі. Вироком Апеляційного суду Запорізької області від 01.06.2016 року вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25.03.2016 року в частині призначеного покарання скасовано, призначено ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України за епізодами від 02.03.2015, 01.07.2015 у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України, з урахуванням вироку Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21.09.2015 року, призначено покарання 3 роки 1 місяць позбавлення волі. Крім того, призначено покарання за ч. 2 ст. 185 КК України за епізодами після 21.09.2015 року у вигляді 3 років 2 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 ч. 1 КК України, з урахуванням вироку Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21.09.2015 року, остаточно призначено покарання 3 роки 3 місяці позбавлення волі. Звільнений 23.08.2017 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 5 днів;

- 27.03.2019 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ст. 185 ч. 2 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. ст. 71 ч. 1, 81 ч. 4 КК України, з урахуванням вироку Апеляційного суду Запорізької області від 01.06.2016 року, остаточно до покарання 1 рік 3 місяці позбавлення волі. Звільнений 18.12.2019 року за відбуттям строку покарання;

- 13.05.2020 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ст. ст. 15 ч. 2, 185 ч. 2 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.05.2021 року звільнений від покарання по закінченню іспитового строку,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який діє і по теперішній час.

28.03.2025 приблизно о 07 год. 00 хв., ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, будучи особою раніше засудженою за вчинення умисних корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, перебуваючи у приміщенні роздягальні на території ПАТ «Запоріжсталь», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, 72, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, шляхом вільного доступу таємно викрав зі столу у вказаному вище приміщенні належний ОСОБА_6 , мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A34 5G» 8/256 GB, колір корпусу: графіт, з наступними міжнародними ідентифікаторами мобільного обладнання (IMEI), а саме: IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , ринкова вартість якого, згідно із висновком експерта від 02.04.2025 № СЕ-19/108-25/7286-ТВ, станом на 28.03.2025 складає 7 500 гривень 00 копійок, в якому була встановлена сім-карта оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» з номером: НОМЕР_3 , яка матеріальної цінності для ОСОБА_6 не має.

Після цього, ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд вказаним вище мобільним телефоном, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 7 500 гривень 00 копійок.

В судове засідання потерпілий ОСОБА_6 не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність, додатково зазначивши, що претензій до обвинуваченого не має.

З урахуванням думки учасників процесу, розгляд кримінального провадження здійснено у відсутність потерпілого.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину визнав повністю та пояснив, що 28.03.2025 року приблизно о 07 год., він перебував за місцем своє роботи - на території ПАТ «Запоріжсталь». Коли він зайшов до роздягальні, то побачив на столі мобільний телефон, який належить ОСОБА_6 , як він пізніше дізнався. Скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, він узяв наведений телефон і в подальшому користувався ним, вставивши свою сім-карту, а потім продав, витративши кошти на свої потреби. У скоєному щиро розкаявся, запевнив суд, що в подальшому не буде вчиняти кримінальні правопорушення, зазначив, що своїми послідовними показаннями сприяв слідству у розкритті злочину, та просив не призначити йому суворе покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оскільки під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, у зв`язку з цим, та за згодою інших учасників судового провадження, суд відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювались, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням доказів, що характеризують особу обвинуваченого, а також доказів щодо судових витрат та речових доказів. При цьому, судом було з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, та роз`яснив, що в даному випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про обрання обвинуваченому виду та міри покарання, суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до тяжкого злочину. Виходячи з даних про особу обвинуваченого, останній є раніше судимою особою, під наглядом у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Водночас з 02.12.1997 по 22.12.1997 перебував на стаціонарному обстеженні. Діагноз: психопатичні риси характеру по нестійкому типу особистості з епізодичним вживанням наркотичних речовин. З 1998 року неодноразово оглядався лікарем-наркологом, востаннє 23.07.2025 року. Діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, алкоголю, психостимуляторів. Синдром залежності. Відповідно до консультативного висновку спеціаліста, ОСОБА_4 має встановлений діагноз: В20.0 - Хвороба, зумовлена ВІЛ, з проявами мікобактеріальної інфекції (ІV клінічна стадія). На даний час під клінічним наглядом на замісній терапії. На утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, працевлаштований сортувальником - здавальником металу на ТОВ «Імпульс-Компані», одружений, за місцем проживання характеризується позитивно, шкода потерпілому відшкодована шляхом повернення викраденого майна.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, які виразились у виказанні жалю з приводу вчиненого, наданні працівникам поліції послідовних показань, за допомогою яких були з`ясовані усі деталі вчиненого кримінального правопорушення, які не були їм відомі.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України, визнає рецидив злочинів.

Отже, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 , покарання у вигляді позбавлення волі але в мінімальному його розмірі, передбаченому санкцією статті, яка передбачає відповідальність за вчинене ним.

Крім того, враховуючи те, що ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість в інкримінованому йому діянні, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, шляхом надання працівникам поліції послідовних показань, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому відповідно до вимог ст. 75 КК України, звільняє обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Призначене покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в порядку ст. 131 КПК України не застосовувались.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення експертизи у кримінальному провадженні, на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 50, 65-67, 75, 76, 185 ч. 4 КК України, ст. ст. 100, 129, 131, 349, 368-374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, визначивши йому іспитовий строк тривалістю в 2 (два) роки.

Згідно до п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати за залучення експерта у кримінальному провадженні за проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/108-25/7286-ТВ від 02.04.2025 року у сумі 795 грн. 90 коп.

Речові докази - мобільний телефон «Samsung», IMEI: НОМЕР_1 у корпусі графітового кольору, який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_6 , залишити останньому.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з моменту його проголошення. Для осіб, які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1