УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року

м. Київ

справа № 336/78/26

провадження № 51-158впс26

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання прокурора ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 про направлення кримінального провадження (справа № 336/78/26) за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 Кримінального кодексу України, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів,

встановив:

У згаданих клопотаннях, що надійшли до Верховного Суду в порядку, передбаченому ст. 34 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), прокурор і захисник з метою забезпечення оперативності та ефективності розгляду справи просять направити вказане кримінальне провадження із Шевченківського районного суду м. Запоріжжя до Рівненського міського суду Рівненської області.

Обґрунтовуючи клопотання, прокурор зазначає, що ОСОБА_6 перебуває у Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор»; на території Запорізької області ведуться бойові дії; територіальна віддаленість від приміщення суду ускладнює своєчасне прибуття до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя; сторона обвинувачення планує надати суду для дослідження значний обсяг письмових доказів, проте систематичне й тривале оголошення повітряних тривог та тривалі перебої з електропостачанням призведе до неефективності кримінального провадження.

Захисник аргументуючи свої вимоги до Суду, зазначає, що обвинувачена ОСОБА_6 перебуває у Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор»; на території Запорізької області ведуться бойові дії; відбуваються відключення електроенергії.

Учасників судового провадження повідомлено про час та місце розгляду клопотань, проте для розгляду вони не прибули, що не перешкоджає вирішенню питання.

Перевіривши наведені доводи, дослідивши наявні матеріали провадження, колегія суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду дійшла висновку, що указані вище клопотання не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Приписами абзацу 1 ч. 3 ст. 34 КПК визначено, що питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

Водночас абзацом 6 ч. 1 ст. 34 КПК, на приписи якого посилаються захисник та прокурор як на підставу передачі кримінального провадження до іншого суду, передбачено, зокрема, що з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження воно може бути передано на розгляд іншого суду (крім кримінальних проваджень, що надійшли на розгляд Вищого антикорупційного суду) за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків.

Згідно з наданою Шевченківським районним судом м. Запоріжжя на запит Верховного Суду інформацією судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 Кримінального кодексу України, не розпочато.

Щодо доводів про наявність виняткових обставин колегія суддів Верховного Суду зазначає таке.

Із обґрунтувань клопотань не вбачається, зокрема необхідної умови для направлення кримінального провадження з одного суду до іншого, визначеної абзацом 6 ч. 1 ст. 34 КПК, а саме проживання обвинуваченої у межах територіальної юрисдикції Рівненського міського суду Рівненської області, оскільки, згідно з матеріалами провадження, ОСОБА_6 лише перебуває під вартою в Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор». До того ж колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що місце утримання під вартою не є постійним і може бути змінене у будь-який момент з огляду на рішення уповноважених органів.

Також Суд зауважує, що факт перебування учасників кримінального провадження на території іншої області сам собою не є винятковим випадком у розумінні положень ст. 34 КПК для направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів. Більш того, питання забезпечення явки учасників кримінального провадження носить організаційний характер.

Стосовно доводів про те, що на території Запорізької області ведуться бойові дії та про територіальну віддаленість від місцевого суду, колегія суддів Верховного Суду зауважує, що наразі Шевченківський районний суд м. Запоріжжя здійснює правосуддя і територіальну підсудність судових справ, що розглядаються цим судом не змінено. Крім того, необхідно зазначити, що відповідно до приписів статті 336 КПК учасник кримінального провадження має право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, у тому числі з іншого приміщення суду. Отже, учасники мають право клопотати про проведення дистанційного судового провадження задля необхідності забезпечення безпеки осіб.

До того ж, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відключення електроенергії та оголошення повітряних тривог ускладнюють проведення судових засідань в приміщеннях судів не лише в м. Запоріжжі, а й в інших місцевостях.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що наведені захисником та прокурором обставини у цьому провадженні не є підставою для направлення кримінального провадження до іншого суду за приписами ст. 34 КПК, а стосуються організації судового розгляду. Тому, клопотання прокурора та захисника необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. 34 КПК, Верховний Суд

постановив:

Клопотання прокурора ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 про направлення кримінального провадження (справа № 336/78/26) за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 Кримінального кодексу України, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3