Чортківський районний суд Тернопільської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року Справа № 608/146/26

Номер провадження1-кс/608/46/2026

Слідчий суддя Чортківського районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Чортківської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 , старшого слідчого СВ ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 в місті Чорткові клопотання старшого слідчого СВ Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області капітана поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, учасника бойових дій, одруженого, працюючого водієм, раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області капітан поліції ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Чортківської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000035 від 11.01.2026 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України.

В клопотанні старший слідчий СВ Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 вказав, що Слідчим відділенням Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 259 КК України, відомості про яке внесеного в ЄРДР 11.01.2026 року за № 0000035.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 11 січня 2026 року близько 13:00 години ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , бажаючи посягнути на громадську безпеку, вирішив зробити завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, шляхом випуску побутового газу у згаданій квартирі та подальшого знищення багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, розуміючи, що відомості, які він повідомляє, є неправдивими, ОСОБА_5 використовуючи мобільний телефон марки «ОРРО» із абонентським номером НОМЕР_1 , зателефонував на гарячу лінію екстреної медичної допомоги за № «103» та гарячу лінію аварійної газової служби № «104», де повідомив завідомо неправдиву інформацію про підготовку вибуху, шляхом випуску побутового газу у згаданій квартирі та подальшого знищення багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 .

На підставі отриманих повідомлень та подальшого реагування на них працівниками Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області та ДСНС України в Тернопільській області встановлено, що інформація яку повідомив ОСОБА_5 не підтвердилась, а його повідомлення було завідомо неправдиве.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.259 КК України, тобто в завідомо неправдивому повідомленні про підготовку вибуху, що загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками.

11.01.2026, в порядку ст. 208 КПК України, затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця АДРЕСА_1 .

12.01.2026 ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.259 КК України.

Підставою застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 , є наявність обґрунтованої підозри у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.259 КК України.

Щодо наявності обґрунтованої підозри, то положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри».

В оцінці цього питання належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до частини 5 ст. 9 КПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Відтак, стороною обвинувачення до клопотання додано докази, котрі навіть в сторонньої людини викликають відчуття того, що підозра є обґрунтованою та розумною.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Оцінюючи вірогідність такої поведінки ОСОБА_5 вдалось дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності здійснення позапроцесуальних дій зазначеною особою.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Старший слідчий СВ ОСОБА_4 вказує, що за таких обставин, затримання ОСОБА_5 , оголошення підозри та обрання запобіжного заходу щодо нього не суперечить нормам Конституції України, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та нормам КПК України.

Під час досудового розслідування зібрано ряд доказів, які дають підстави підозрювати ОСОБА_5 , у вчиненні злочину передбаченому ч.1 ст.259 КК України. Ці докази містяться в: Протоколі огляду від 11.01.2026; Протоколі затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 11.01.2026; Протоколі допиту свідка ОСОБА_7 від 12.01.2026; Протоколі допиту свідка ОСОБА_8 від 12.01.2026; Протоколі допиту свідка ОСОБА_9 , від 12.01.2026; Протоколі допиту свідка ОСОБА_10 від 12.01.2026; Протоколі допиту свідка ОСОБА_11 від 12.01.2026; Протоколі допиту свідка ОСОБА_12 від 12.01.2026 р.

Санкція ч. 1 ст. 259 КК України, за якими в даний час кваліфікуються злочинні дії ОСОБА_5 , передбачають безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 2 до 6 років.

У випадку доведення вини ОСОБА_5 у вчиненні вказаного злочину, йому буде призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк мінімум 2 роки.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , є уродженцем Донецької області, а у м. Чортків проживає не значний період часу, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, а тому спокуса ухилитися від слідства та суду у нього є великою, а це є ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім цього, перебуваючи на волі ОСОБА_5 , може незаконно впливати на свідків, оскільки на даний час основними свідками у кримінальному проваджені є жителі будинку АДРЕСА_2 , у якому проживає ОСОБА_5 , а тому перебуваючи на волі останній може незаконно на них впливати та схиляти їх до зміни своїх показів, а свідки які на даний час не допитані органом досудового розслідування щоб відмовились надавати покази, а це є ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України.

Перебуваючи на волі ОСОБА_5 , може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, оскільки у разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, а ніж тримання під вартою ОСОБА_5 , може повернутися до місця свого проживання, а саме будинку АДРЕСА_2 , де продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення, а це є ризик, передбачений п.5, ч.1, ст. 177 КПК України.

У зв`язку із наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та встановлених достатніми доказами ризиків, передбачених ст.177 КПК України, є підстави обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбаченого законом випадках за встановленою процедурою. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У відповідності до положень ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі: міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого.

Старший слідчий СВ ОСОБА_4 наполягає на тому, що вищезазначені ризики у комплексі із обставинами вчинення злочину та даними, що характеризують особу підозрюваного свідчать про виправданість застосування до ОСОБА_5 найбільш суворого запобіжного заходу - тримання під вартою.

Окрім того, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Бєлозоров проти Росії та України", визначено, що «тяжкість обвинувачення може бути підставою для тримання під вартою на початкових етапах провадження».

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбаченого законом випадках за встановленою процедурою. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Таким чином, в даному кримінальному провадженні наявні реальні ознаки суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принципу поваги до особистої свободи ОСОБА_5 .

Старший слідчий СВ ОСОБА_4 вважає, що обрання менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 та запобігти вище вказаним ризикам, а тому просить обрати найсуворіший запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор Чортківської окружної прокуратури ОСОБА_3 та старший слідчий СВ Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 клопотання підтримують, просять його задоволити з мотивів, наведених в клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_13 просять застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічну пору доби, при цьому врахувати міцність соціальних зв`язків підозрюваного, який одружений, його дружина та він офіційно працевлаштовані, підозрюваний має повнолітню дочку, яка в даний час навчається у вузі та проживає в м. Тернопіль, він є учасником бойових дій та має відповідні нагороди, а також хворіє на онкологію та раніше не судимий, а тому всі ці обставини та факти в сукупності можуть дати підстави для застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а саме домашнього арешту в нічну пору доби.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання, заслухавши позицію прокурора та інших сторін кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання письмові докази, приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст. 12 вищезазначеного Кодексу, під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, в сфері кримінального судочинства ризиком розуміється конкретний прояв протидії кримінальному провадженню, що дає підстави застосувати до підозрюваного певний запобіжний захід.

Згідно ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, додані до клопотання матеріали, які зазначені у клопотанні та наведені вище в частині обґрунтування, свідчать про вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

При цьому, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя виходить не з точки зору доведеності вини підозрюваного, а з точки зору допустимості прийти до висновку, що підозрюваний міг вчинити кримінальне правопорушення за викладених обставин.

Отже, слідчий суддя вважає, що слід визнати підозру обґрунтованою та достатньою для того, щоб прийти до висновку про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, так як підозрюваний ОСОБА_5 , усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, зокрема, позбавлення волі на строк від 2 до 6 років, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення відповідальності, що підтверджується відсутністю в підозрюваного міцних соціальних зв`язків в суспільстві.

Крім того, перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків: ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та інших свідків, які в подальшому будуть встановлені, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо ризику, вказаного старшим слідчим СВ ОСОБА_4 , визначеного п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що вказаний ризик не є доведеним поза розумним сумнівом, оскільки ОСОБА_5 є раніше не судимою особою, визнає вину повністю, розкаюється у вчиненому, одружений, працевлаштований, має від шлюбу повнолітню дочку.

А тому, наведені вище обставини дають підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 не є схильним до вчинення злочинів і цей ризик не є доведеним старшим слідчим та прокурором поза розумним сумнівом.

Однак, при цьому, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність вирішувати питання про застосування певного виду запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_5 .

Частиною 1 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу, протягом певного часу.

Тобто, із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване.

Однак, при цьому, суд зобов`язаний врахувати всі дійсні фактичні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст. 183 КПК України, застосувати такий винятковий вид запобіжного заходу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 , крім наявності ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідча суддя враховує обставини, які визначені ст. 178 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, а також особу підозрюваного, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, одружений, офіційно працевлаштований, є учасником бойових дій та має відповідні нагороди, а також хворіє на онкологію.

При цьому слідчий суддя зазначає, що хоч і не всі наведені вище факти на даний момент підтверджені стороною захисту належними доказами за браком часу, однак вони не були спростовані стороною обвинувачення, та навпаки, слідчий суддя вважає, що стороною захисту під час розгляду клопотання, було доведено той факт, що більш м`який запобіжний захід, аніж тримання під вартою, такий, як цілодобовий домашній арешт, забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а тому письмове клопотання старшого слідчого СВ Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 підлягає до часткового задоволення, та доводи захисника ОСОБА_13 до часткового врахування слідчим суддею, а тому, слідчий судді приходить до переконання, що до підозрюваного ОСОБА_5 слід застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, за місцем його фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням на нього обов`язків, визначених ст.194 Кримінального процесуального кодексу України, з метою уникнення можливості вчинення дій визначених ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 29 Конституції України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950), ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. ст. 2, 8, 177, 178, 181, 184, 192-194, 196, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця с. Саханка Новоазовського району Донецької області, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 Кримінального кодексу України, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за фактичним місцем його проживання, за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , цілодобово залишати житло, в якому він фактично проживає, за адресою: АДРЕСА_1 , крім випадків проведення слідчих дій з його участю за вимогою слідчого, прокурора, слідчого судді, суду.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прибувати до слідчого СВ Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області, прокурора, слідчого судді або суду за першим викликом шляхом вручення повістки, надіслання її поштою або викликом по телефону; не залишати житло, в якому він фактично в даний час проживає цілодобово; не відлучатися з населеного пункту, в якому він фактично в даний час проживає, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду; повідомляти слідчого, прокурора слідчого суддю або суд про зміну місця свого проживання; не спілкуватися із свідками: ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали до 15 години 30 хвилин 11 березня 2026 року.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до вимог ст. 181 Кримінального процесуального кодексу України, працівники органу внутрішніх справ, з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він в даний час фактично перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту передати для негайного виконання до Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області і для негайної постановки на облік підозрюваного ОСОБА_5 , про що повідомити старшого слідчого, прокурора та слідчого суддю.

Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_5 , старшому слідчому СВ ОСОБА_4 та прокурору ОСОБА_3 негайно після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя:/підпис/

З оригіналом згідно:

Оригінал ухвали знаходиться в матеріалах кримінального провадження №0000035 від 11.01.2026

Ухвала набрала законної сили " " __________________ року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

Копію ухвали видано " " _________________ року.

Секретар: