Справа № 369/2826/23
Провадження №1-кп/369/5/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.01.2026 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

за участю захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянка України, уродженця м. Боярка Київської області, маючого вищу освіту, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч.4 ст. 187 КК України, -

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянка України, уродженця с. Баранівка Житомирської області, маючого загальну середню освіту, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч.4 ст. 187 КК України, -

установив:

Згідно пред`явленого обвинувачення, 07.01.2023 близько о 00 год. 10 хв. ОСОБА_8 разом із ОСОБА_10 перебували в приміщенні квартири АДРЕСА_4 , де у ОСОБА_8 виник умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень, наніс два удари ОСОБА_10 рукою в праву очну ділянку.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді синця та садна правої очної ділянки, які згідно висновку експерта № 13 від 24 січня 2023 року відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06 грудня 2021 року у справі № 521/8873/18 (касаційне провадження № 51 - 413 кмо 21), сформульовано такий висновок щодо застосування ст. 49, ст. 74 ч. 5 КК України:

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, частинами 1, 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України суди першої та апеляційної інстанцій мають обов`язок відповідно роз`яснити особі, яка притягується до кримінальної відповідальності те, що на момент судового розгляду чи апеляційного перегляду закінчились строки давності притягнення цієї особи до кримінальної відповідальності, що є правовою підставою, передбаченою ст. 49 КК України, для звільнення особи від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК, і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави та наслідки такого заперечення.

У судовому засіданні судом ОСОБА_8 було роз`яснено, що на момент судового розгляду закінчились строки давності притягнення його до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України.

Після вказаного роз`яснення ОСОБА_8 просив закрити кримінальне провадження в частині обвинувачення його за ч. 1 ст. 125 КК України в зв`язку з закінченням строків давності.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_6 підтримала позицію ОСОБА_8 .

Прокурор не заперечував щодо закриття кримінального провадження.

Інші учасники кримінального провадження поклались на розсуд суду.

Судом роз`яснено ОСОБА_8 наслідки звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Заслухавши думку учасників судового розгляду суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Згідно зі ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 285 КПК України, відповідно до якої особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, є кримінальним проступком, за яке передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року.

На стадії досудового розслідування та судового розгляду кримінальне провадження не зупинялось у зв`язку із розшуком обвинуваченого ОСОБА_8 та строки давності не переривались у зв`язку із вчинення обвинуваченим нового злочину.

Виходячи з фактичних обставин справи, так як вони викладені в обвинувальному акті, подія кримінального правопорушення мала місце 07.01.2023, відтак на даний час сплинув передбачений п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України строк притягнення особи до кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим, суд, за наявності згоди обвинуваченого ОСОБА_8 на закриття кримінального провадження з підстав, визначених ст. 49 КК України, приходить до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Як визначено п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Крім того, із системного аналізу КПК України та КК України слідує, що передбачений ст. 49 КК України інститут звільнення від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення зі згодою потерпілого на таке звільнення, а також про те, що у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає вирішенню по суті, а вимоги потерпілої сторони можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду. (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 23 червня 2022 року у справі № 204/2626/21; провадження № 51-5123 км 21)

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 15, 44, 49, 125 КК України, ст. ст. 284, 285, 286, 288, 369-372 КПК України, -

ухвалив:

Звільнити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в частині обвинувачення у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 в частині обвинувачення у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3