Єдиний унікальний номер: 343/2485/25
Номер провадження: 1-кс/343/40/26
У Х В А Л А

про часткове скасування арешту майна

29 січня 2026 року м. Долина

Слідчий суддя Долинського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про часткове скасування арешту майна у кримінальному провадженні за № 0000353 від 14.12.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

власник арештованого майна ОСОБА_3 просить скасувати арешт на майно в частині користування, а саме на автомобіль "Volvo V40", р.н. НОМЕР_1 , який вилучений у рамках проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000353 від 14.12.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та повернути його їй.

В обґрунтування клопотання зазначає, що, згідно з ухвалою слідчого судді від 17.12.2025, накладено арешт на вказаний вище транспортний засіб, власником якого є вона. На даний час проведені всі необхідні судові експертизи, пов`язані з дослідженням вказаного авттомобіля. Автомобіль не виступає засобом забезпечення цивільного позову, оскільки позов не пре`явлено. Останній зберігається на території майданчику для зберігання тимчасово вилучених транспортних засобів під відкритим небом, що унеможливлює надійні умови його зберігання від дії чинників навколишнього середовища (мороз, сніг, тощо). Крім того автомобіль вона використовує для різного роду соціально-побутових питань.

В судове засідання власник майна ОСОБА_3 не з`явилася, у поданому клопотанні просила вирішувати питання часткового зняття арешту без її участі, в якому також вказала, що зобов`язується зберігати автомобіль у встановленому законом порядку та надавати на першу вимогу.

Слідчий слідчого відділення відділення поліції № 1 (м.Долина) Калуського РВП ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій не заперечив проти зняття арешту з указаного вище автомобіля в частині користування, оскільки у кримінальному провадженні проведені всі необхідні експертизи.

Слідчий суддя, ознайомившись із клопотанням та долученими копіями з матеріалів кримінального провадження № 0000353 від 14.12.2025, дійшов такого висновку.

Слідчим відділенням відділення поліції № 1 (м.Долина) Калуського РВП ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 14.12.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000353 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Згідно із ухвалою слідчого судді Долинського районного суду Івано-Франківської області від 17.12.2025, накладено арешт у тому числі на автомобіль "Volvo V40", державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого, згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , є ОСОБА_3 . Позбавлено права на відчуження, розпорядження та/або користування арештованим майном осіб, які наділені правами на вищевказані дії. Копію ухвали направлено власниці майна ОСОБА_3 .

Як встановлено зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , власником вказаного транспортного засобу, дійсно, є ОСОБА_3 .

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як визначено у ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Згідно із абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, визначеним у ч. 1 ст. 7 КПК України.

Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.

В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), заявник скаржився на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1. Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).

Відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 3 червня 2016 року № 5 «Про судову практику у справах про зняття арешту з майна», особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому ст. 174 КПК України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

В ході розгляду клопотання встановлено, що досудове розслідування триває, тому потреби досудового розслідування у даному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, як арешт вказаного транспортного засобу. Скасування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Крім того, за вказаних обставин певне тимчасове втручання в реалізацію права власності, яке прямо передбачено законом, не суперечить змісту статті 1 Першого протоколу Європейської конвенції з прав людини, оскільки переслідує легітимну мету в суспільних інтересах розгляду кримінального провадження, з дотриманням справедливого балансу інтересів.

Однак, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту транспортного засобу для його власника, слідчий суддя вважає можливим скасувати арешт вищевказаного майна в частині користування ним та визначення його місця зберігання.

Таким чином, накладений ухвалою слідчого судді від 17.12.2025 арешт майна слід скасувати частково, а саме в частині права користування автомобілем "Volvo V40", державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 , та змінити його місце зберігання, передавши на відповідальне зберігання останній із можливістю його використання, яку попередити про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України та про необхідність збереження арештованого майна.

Керуючись ст. 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

клопотання ОСОБА_3 про часткове скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Долинського районного суду Івано-Франківської області від 17 грудня 2025 року, на транспортий засіб "Volvo V40", державний номерний знак НОМЕР_1 , який був тимчасово вилучений під час огляду місця події 14.12.2025, в частині заборони щодо користування цим майном, змінивши місце його зберігання, та передати транспортий засіб "Volvo V40", державний номерний знак НОМЕР_1 , на відповідальне зберігання ОСОБА_3 , жительці АДРЕСА_1 , до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку, залишивши тимчасову заборону права на розпорядження та відчуження арештованого майна.

Попередити ОСОБА_3 про кримінальну відповідальність за ст. 388 Кримінального кодексу України про необхідність збереження арештованого майна.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1