У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2025 року м. Полтава

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання слідчого СВ ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Полтавської обласної прокурат ури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000526 від 09.07.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.4 ст.296 КК України,

в с т а н о в и л а:

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого зазначив, що в провадженні СУ ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000526 від 09.07.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.4 ст.296 КК України.

Так, в ході проведення досудового розслідування встановлено, що до СУ ГУНП в Полтавській області надійшов рапорт від працівників УКР ГУНП в Полтавській області про те, що під час проведення оперативно-розшукових заходів ними було встановлено, що на території Полтавської області група осіб з ознаками організованості, займається незаконним збутом наркотичних засобів та психотропних речовин.

Додатково встановлено, що до СУ ГУНП в Полтавській області надійшов рапорт від працівників УКР ГУНП в Полтавській області, про те, що в ході досудового розслідування кримінального провадження відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000526 від 09.07.2024 встановлено, що 15.09.2025, близько 23 години, у місті Кременчук Полтавської області, гр. ОСОБА_5 , гр. ОСОБА_6 , гр. ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою між собою, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, який супроводжувався особливою зухвалістю, із застосуванням вогнепальної зброї, вчинили хуліганські дії відносно гр. ОСОБА_8 , пошкодивши при цьому транспортний засіб останнього.

Так, 18.09.2025 проведено огляд місця події на відкритій ділянці місцевості за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Ігоря Сердюка, під час якого було виявлено та вилучено: фрагменти розсипу скла з проїжджої частини по вул. Ігоря Сердюка у м. Кременчук, полімерний предмет зовні схожий на пиж-контейнер (боєприпасу) патрону до мисливської вогнепальної зброї у кількості 2 штук, зліпок сліду пострілу, силіконовий.

18.09.2025 вищевказане майно постановою слідчого визнано речовими доказами у кримінальному провадженню.

На підставі викладеного, з метою належного забезпечення збереження речових доказів, запобігання можливості їх пошкодження, зниження, приховання, слідчий просить накласти арешт на вилучене в ході проведення огляду майно.

В судове засідання слідчий ОСОБА_3 не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій розгляд клопотання просив проводити без його участі, клопотання підтримав.

Власник майна до суду не з`явився.

Згідно з ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом скоєння кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За правилами ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Речовим доказом у розумінні положень ст.98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до п.п.1, 2, 5 і 6 ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як слідує зі змісту клопотання, метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів, що узгоджується із вимогами п.1 ч.2 ст.170 КПК України.

Постановою слідчого від 18.09.2025 року вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Аналізуючи матеріали клопотання, слідчий суддя дійшла таких висновків.

Слідчим доведено, що майно, вилучене 18.09.2025 року в ході проведення огляду місця події на відкритій ділянці місцевості за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Ігоря Сердюка, є доказом злочину, містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям речових доказів, зазначеним у статті 98 КПК України.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту надасть можливість провести із вказаним майном необхідні органу досудового розслідування слідчі та процесуальні дії, експертні дослідження. Висновки, сформульовані за результатами виконання таких процесуальних дій слугуватимуть доказами у справі.

Вказане майно підлягає арешту, так як не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту, вказаного в клопотанні сторони обвинувачення майна, враховує можливість використання його як доказу у зазначеному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.98, 131, 132, 170, 173, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и л а:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Накласти арешт на вилучене 18.09.2025 року в ході проведення огляду місця події на відкритій ділянці місцевості за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Ігоря Сердюка майно, а саме: фрагменти розсипу скла з проїжджої частини по вул. Ігоря Сердюка у м. Кременчук, полімерний предмет зовні схожий на пиж-контейнер (боєприпасу) патрону до мисливської вогнепальної зброї у кількості 2 штук, зліпок сліду пострілу, силіконовий, шляхом позбавлення права відчуження розпорядження та користування до скасування арешту майна у порядку, встановленому нормами КПК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1