Справа № 183/8579/25
№ 1-кп/183/2209/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2025 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000355 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Підгородне Дніпропетровської області, громадянки України, яка має середню освіту, дітей не має, не працевлаштованої, проживаючої адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , не судимої,

обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_4

обвинуваченої - ОСОБА_3

в с т а н о в и в:

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан, який у подальшому неодноразово продовжений і діє на теперішній час.

Так, 31 березня 2025 року, близько 18 години 00 хвилин, ОСОБА_3 разом зі своєю матір`ю ОСОБА_5 , прийшли до раніше знайомого ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 , де між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 виникла сварка.

В цей час у ОСОБА_3 виник умисел, направлений таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, а саме грошових коштів з банківських рахунків ОСОБА_6 .

Приблизно о 18 годині 04 хвилині того ж дня ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи за вищевказаною адресою, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, розуміючи, що вчиняє злочин в умовах воєнного стану, з метою таємного викрадення чужого майна шляхом вільного доступу, попросила у ОСОБА_6 мобільний телефон під приводом здійснення телефонного дзвінка. ОСОБА_6 погодився на це та передав їй свій мобільний телефон Redmi 13C, при цьому особисто розблокувавши його.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_3 заздалегідь знаючи, що паролі доступу до мобільних додатків збережені у телефоні, увійшла до мобільного додатку «Приват24», використовуючи автоматичне заповнення паролю, де з банківських рахунків ОСОБА_6 НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , відкритих у АТ КБ «ПриватБанк», перерахувала грошові кошти у сумі по 5025 гривень з кожного рахунку, на банківський рахунок НОМЕР_3 , прив`язаний до банківської картки НОМЕР_4 , відкритої у АТ «ОЩАДБАНК» на ім`я ОСОБА_5 , після чого віддала телефон ОСОБА_6 та покинула місце скоєння кримінального правопорушення.

Далі ОСОБА_3 з метою отримання доступу до грошей, якими вона заволоділа, взяла у ОСОБА_5 банківську картку НОМЕР_4 , відкриту у АТ «ОЩАДБАНК», та з її допомогою зняла з банкомату АТ КБ «ПриватБанк», розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Самарівський район, с.Миколаївка, вул.Центральна, буд.8, раніше перераховані з банківських рахунків ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 10000 грн.

Таким чином, діями ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_6 спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 10050 гривень.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану (епізод №1).

Крім того, 13 квітня 2025 року, близько 12 години 00 хвилин, ОСОБА_7 прийшов до раніше знайомого ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , де також знаходилась його онука ОСОБА_3 . Далі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вживали алкогольні напої, після чого ОСОБА_7 пішов спати до спальної кімнати вищевказаного будинку разом зі своїм мобільним телефоном Xiaomi Redmi 14C, 4Gb ram 128Gb rom, кольору Starry Blue, imei1: НОМЕР_5 , imei2: НОМЕР_6 у чохлі-книжці синього кольору.

Коли ОСОБА_3 побачила, що ОСОБА_7 спить, а поруч з ним лежить його мобільний телефон, у неї виник умисел, направлений таємне викрадення чужого майна (крадіжка), а саме вищевказаного мобільного телефону, вчинене повторно в умовах воєнного стану.

Приблизно о 15 годині 30 хвилин того ж дня ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи за вищевказаною адресою, діючи повторно з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, розуміючи, що вчиняє злочин в умовах воєнного стану, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, узяла з дивану мобільний телефон Xiaomi Redmi 14C, 4Gb ram 128Gb rom, кольору Starry Blue, imei1: НОМЕР_5 , imei2: НОМЕР_6 , вартістю 3 604 гривні 50 копійок та чохол-книжку від вказаного телефону вартістю 197 гривень 10 копійок, які належать потерпілому ОСОБА_7 .

Далі ОСОБА_3 з викраденим майном покинула місце скоєння кримінального правопорушення, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 3 801 гривню 60 копійок.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану (епізод № 2).

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 обставини викладені в обвинувальному акті не оспорювала, повністю їх підтвердила, пояснила, що 31 березня 2025 року близько 18 години 00 хвилин та 13 квітня 2025 року, близько 12 години 00 хвилин, вона здійснила таємне викрадення чужого майна, при обставинах описаних у обвинувальному акті. В скоєному щиро кається, потерпілому ОСОБА_7 частково відшкодувала завдану шкоду. Цивільний позов, поданий потерпілим ОСОБА_6 визнала в повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_6 до початку судового розгляду подав позовну заяву до ОСОБА_3 , в якій просить стягнути з ОСОБА_3 на його користь матеріальну шкоду в сумі 10 000 грн., моральну шкоду в сумі 10 000 грн., витрати на правничу допомогу в сумі 2 000 грн.

В обґрунтування потерпілий зазначив, що він пропонував ОСОБА_3 добровільно повернути йому вкрадені гроші, але почув лише одні обіцянки, тому вирішив офіційно звернутися в поліцію. Діями ОСОБА_3 йому - ОСОБА_6 завдано моральних страждань, а саме в момент коли він ОСОБА_6 взнав, що його обікрала не чужа йому людина, в потерпілого ОСОБА_6 розболілося серце, також тому, що він ОСОБА_6 залишився без засобів існування, тому що в магазині під запис жоден продавець не дасть продукти харчування. Був вимушений звертатися в поліцію, після чого його стали часто викликали - то для підпису одного документа, то іншого документа, а це створювало незручності для нього, оскільки він проживає далеко від міста Самар. Також він - потерпілий ОСОБА_6 вимушений був звертися до адвоката для складання позову, а це коштувало сплатою гонорару та витраченого часу. Моральну шкоду потерпілий ОСОБА_6 оцінив в 10 000 гривень. Покарання обвинуваченій просив призначити по всіх суворості закону.

Потерпілий ОСОБА_7 надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Також в заяві вказав, що матеріальну шкоду йому відшкодовано частково. Покарання обвинуваченій просив призначити на розсуд суду. Цивільний позов не заявляв.

В судовому засіданні учасники судового розгляду не оспорювали обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, тому суд вважає не доцільним досліджувати докази.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Отже, суд, дійшов до висновку про те, що вина обвинуваченої ОСОБА_3 повністю доведена у :

-таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану (за епізодом №1),

-таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану (за епізодом №2).

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , згідно ст.66 КК України, є щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці нею своєї протиправної поведінки, визнанні вини та готовності підлягати кримінальній відповідальності, та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, що виявилось у наданні правдивих показань щодо обставин вчинення нею кримінального правопорушення, співпраці зі слідством.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Тому, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, враховуючи те, що ОСОБА_3 вину визнала повністю, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення, частково відшкодувала завдану матеріальну шкоду одному з потерпілих, за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку у лікаря - нарколога, лікаря - психіатра, лікаря - фтизіатра не перебуває, раніше не судима, враховуючи думку потерпілих щодо покарання, що разом з обставинами, які пом`якшують покарання, дає суду підстави для призначення обвинуваченій покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Запобіжний захід забезпечення кримінального провадження не обирався.

Вирішуючи поданий у даному кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_6 цивільний позов до ОСОБА_3 , в якій він просить стягнути з ОСОБА_3 на його користь матеріальну шкоду в сумі 10 000 грн., моральну шкоду в сумі 10 000 грн., витрати на правничу допомогу в сумі 2 000 грн., суд дійшов таких висновків.

Розмір матеріальної шкоди, завданої потерпілому ОСОБА_6 злочинними діями обвинуваченої ОСОБА_3 доведено перед судом, як і доведено вину обвинуваченої ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні, і, оскільки під час судового розгляду не відбулося відшкодування даного виду шкоди добровільно з боку останньої, позов в цій частині має бути задоволено.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 КПК Україниу разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. З положень п. 1 ч. 1 ст. 118, ч. 2 ст. 120 КПК України вбачається, що до процесуальних витрат віднесено витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, які надають правову допомогу за договором. Потерпілим надано належне підтвердження понесених процесуальних витрат, тому позов в цій частині також має бути задоволено.

Однак, в задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди слід відмовити з наступних підстав. Так, наявність факту спричинення моральної шкоди аргументовано тим, що після того, як потерпілий ОСОБА_6 довідався про факт крадіжки з боку ОСОБА_3 мав болі в серці, залишився без засобів існування, був вимушений звертатися в поліцію та в подальшому відвідувати даний державний орган, що створювало незручності для нього, оскільки він проживає далеко від міста Самар. Також він - потерпілий ОСОБА_6 вимушений був звертися до адвоката для складання позову, а це коштувало сплатою гонорару та витраченого часу. Моральну шкоду потерпілий ОСОБА_6 оцінив в 10 000 гривень.

Відповідно до ст. 1167 ЦК під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд має навести у рішенні відповідні мотиви.

На підтвердження своєї позиції потерпілим не надано жодного доказу на обґрунтування розміру морального відшкодування, не підтверджено факту погіршення стану здоров`я та період часу, під час якого ОСОБА_6 начебто взагалі перебував без засобів для існування, як і не доведено факт наявності скрутного становища, що спричинило такий характер і обсяг страждань.

Також, суд вважає, що факти відвідування органу досудового розслідування з боку потерпілого не можуть мати наслідком втрати немайнового характеру внаслідок моральних страждань, оскільки дані відвідування згідно КПК України, встановлені законом, необхідні для проведення належної правової процедури в межах кримінального провадження, де ОСОБА_6 мав статус потерпілої особи, і за заявою якого воно було розпочате.

За наведених обставин, у задоволенні цивільного позову в частині стягнення з обвинуваченої моральної шкоди слід відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Документально підтверджені витрати на залучення експерта у справі відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком 5 років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного йому покарання з випробуванням строком 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Документально підтверджені витрати на залучення експерта у справі відсутні.

Цивільний позов ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_3 на його користь матеріальної шкоди в сумі 10 000 гривень, моральної шкоди в сумі 10 000 гривень, та витрати на правничу допомогу в сумі 2 000 гривень задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 10 000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу в сумі 2 000 гривень.

В задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди - відмовити.

Речові докази:

- надані свідком ОСОБА_9 DVD-R диск Verbatim - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- чохол-книжка, синього кольору до мобільного телефону Xiaomi Redmi 14С, який передано на зберігання потерпілому ОСОБА_7 , вважати повернутим за належністю.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у кримінальному проваджені не обирався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1