Справа № 739/2501/23
Провадження № 1-кп/739/54/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2025 року м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:головуючого судді- ОСОБА_1 ,

за участю:

секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,

представника потерпілих (в режимі відеоконференції) - ОСОБА_8 ,

потерпілих - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у судовому засіданні в місті Новгород-Сіверський Чернігівської області, об`єднане кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000101 від 23.02.2023 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженця с. Полюшкине Новгород-Сіверського району Чернігівської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, на утриманні непрацездатних осіб не маючого, раніше судимого: 23.12.2021 року Новгород - Сіверським районним судом за ст. 69, ч. 1 ст. 122 КК України до 200 годин громадських робіт, судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

21 лютого 2023 року близько 16 год. 00 хв., більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 , перебуваючи на подвір`ї домогосподарства за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання їх суспільно-небезпечних наслідків у заподіяння тілесних ушкоджень, діючи умисно, наніс один удар кулаком правої руки в область носа ОСОБА_11 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носа та саден в ділянці перенісся, від чого останній впав на землю, після чого ОСОБА_6 наніс не менше шести ударів правою ногою у взутті по задній лівій боковій поверхні тулуба ОСОБА_11 , який перебував в положенні лежачи на спині, в результаті чого останнього 22.02.2023 було госпіталізовано до хірургічного відділення КНП «Новгород-Сіверська ЦМЛ».

Внаслідок своїх протиправних дій, ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_11 відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 26 від 27.03.2023, тілесні ушкодження у виді закритої травми грудної клітини зліва, з переломами ребер по різних анатомічних лініях з розривами плеври та нижньої долі лівої легені, що потягли за собою масивну крововтрату, від якої ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

Наведений висновок підтверджується наявністю у трупа наступних змін: закритої травми грудної клітини з синцем по лівій задньо-боковій поверхні, розривами плеври в ділянці 7-8 ребра, розривом нижньої долі лівої легені, з наявністю рідкої крові та згустків в лівій половині грудної клітини до 2500 мл, підшкірної емфіземи зліва, вираженого малокрів`я внутрішніх органів, наявність крововиливів Мінакова під ендокардом. Вказані тілесні ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Прокурор у судовому засіданні просив суд при призначенні покарання врахувати тяжкість скоєння кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, характеризуючи дані обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, надані підтверджуючі матеріали щодо вини обвинуваченого. На підставі чого просив визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 7 (семи років) позбавлення волі та вказав на необхідність задоволення в межах доведеності заявлених цивільних позовів потерпілих.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 с.121 КК України визнав повністю, цивільний позов матері померлого ОСОБА_11 ОСОБА_10 визнав повність, а цивільний позов сестри померлого ОСОБА_11 ОСОБА_9 не визнав. При цьому підтвердив обставини, що викладені в обвинувальному акті та показав, що дійсно 21 лютого 2023 року біля 16-00 год. він разом з ОСОБА_12 прийшов до знайомого ОСОБА_13 по АДРЕСА_2 . Також власнику будинку зателефонував ОСОБА_14 , який також прийшов в цей же будинок з пляшкою горілки. І вони всі разом випивали. Також до будинку за ключами приходила співмешканка ОСОБА_11 ОСОБА_15 . Під час застілля у ОСОБА_11 та ОСОБА_12 почався конфлікт, а коли остання вийшла на вулицю, то померлий пішов за нею. ОСОБА_6 розуміючи, що ОСОБА_12 та ОСОБА_11 довго не повертаються до будинку, вийшов на вулицю та побачив лежачу ОСОБА_12 на обличчі якої була кров і одразу ж зрозумів, що це ОСОБА_11 її вдарив. Тому розлютившись, він почав бити потерпілого кулаком по обличчю, після чого потерпілий впав і він продовжив наносити приблизно три-чотири удари останньому ногою по тулубу. На той момент він був взутий в гумові домашні капці з закритим носом. Після, вони разом з ОСОБА_12 повернулись до будинку, а ОСОБА_11 залишався лежати у дворі. Коли ОСОБА_11 довго не повертався до будинку, ОСОБА_16 попросив привести його до будинку, щоб той не змерз. Після чого він особисто затягнув ОСОБА_11 на сходи та той зміг самостійно зайти в будинок, де вони всі разом продовжили вживати алкоголь. Під час застілля, ОСОБА_12 вдарила ОСОБА_11 чашкою по голові, бо він ображав її матір нецензурними словами. Після того всі лягли спати. Зранку ОСОБА_11 телефонував своїй співмешканці і казав, що йде до дому і хотів щоб вона його зустріла, але вона відмовила і він сам пішов додому. Власник будинку звертав увагу на те, що ОСОБА_11 недобре себе почуває, і він, ОСОБА_6 , пропонував ОСОБА_11 викликати швидку допомогу, але ОСОБА_11 відмовився і сказав, що все добре. На даний час він не розуміє, як саме смерть потерпілого настала в результаті нанесення ними ударів ОСОБА_11 .. Цивільний позов матері померлого ОСОБА_11 він визнає в повному обсязі, а цивільний позов сестри не визнає.

Потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що зранку 21 лютого 2023 року їй телефонував її рідний брат, нині покійний ОСОБА_11 .. Вона по розмові чула що він був випивший. Через вживання братом алкоголю у них були напружені відносини (їй це не подобалось). А наступного дня, тобто 22 лютого 2023 року їй вже телефонував дільничний, від якого вона дізналася, що її брата в тяжкому стані забрала швидка до лікарні і також повідомив про обставини, під час яких її брат отримав тілесні ушкодження. Пізніше вона розмовляла зі своїм братом, який також розповідав обставини 21 лютого 2023 року, коли він був у гостях у ОСОБА_17 . З його слів, коли він йшов у гості то не знав що там будуть ОСОБА_18 та ОСОБА_19 . Розповідав що конфлікт розпочався із за ОСОБА_20 . Також повідомляв що після того як його побив ОСОБА_6 він навіть не зміг дійти до будинку співмешканки і його везли на санчатах. В лікарні брату робили хірургічні маніпуляції. На початку перебування брата в лікарні їх мати, її донька та співмешканка відвідували ОСОБА_11 .. А коли вона прийшла до лікарні через декілька днів після госпіталізації, то зустріла блідого брата в коридорі і його вже готували на виписку. Брат просився, щоб його вона забрала додому, що вона і зробила. Коли привезла брата додому, він ледь пересувався по будинку, але помився та привів себе до ладу. Коли додому прийшла їх мати, то вона поїхала в село, але їй зателефонувала її донька і повідомила, що ОСОБА_21 стає гірше. Вона одразу повернулася додому. Через сильне хвилювання та розуміння можливого розвитку подій мати їй довилося відвести до сусідки. Коли викликали швидку брату ставало гірше. По приїзду працівники швидкої зафіксували смерть брата. Вона та її покійний брат давно вже знайомі з обвинуваченим ОСОБА_6 і обвинувачений неодноразово раніше наносив тілесні ушкодження брату на ґрунті спільного вживання алкогольних напоїв. Цивільний позов вона підтримує в повному обсязі. Обвинувачених вона не пробачила.

Потерпіла ОСОБА_10 показала, що дізналася про побиття сина - нині покійного ОСОБА_11 лише тоді, коли він вже був в лікарні в 20х числах лютого 2023 року. З його слів їй відомо що його побив ОСОБА_6 та ОСОБА_12 . Як конкретно це відбувалося і де вона не знає. В лікарні її сину робили хірургічне втручання (такий висновок вона зробила зі шва, трубок та катетеру на його тілі). Коли вона прийшла відвідати сина до лікарню (в п`ятницю), то лікар наполягав на виписці, але вона відмовилась його забирати, оскільки він був в дуже поганому стані, і вона просила щоб оглянули коліно. Після того сину відкачували рідину з коліна. Але в понеділок він зателефонував і повідомив що його виписують. Вони з дочкою приїхали до лікарні, син був в поганому стані. Коли привезли його додому він лежав і не вставав, навіть води не пив. Після скарг сина вона покликала сусідку, але та при спробі виміряти тиск його не відчула і вона викликали швидку. Швидка прибула і намагалась поставити крапельницю, але крові у венах сина не було і лікарі нічого зробити не могли. Після цього її відвели до сусідки і як помирав син вона не бачила. Свій цивільний позов підтримує в повному обсязі і наполягає на суворому покаранні, відповідно до чинного законодавства України. Також, свідок показала що її син до моменту смерті проживав то в неї то в її доньки - ОСОБА_9 ..

ОСОБА_12 в судовому засіданні, що у вечірній час 21 лютого 2023 року вона разом із ОСОБА_6 перебували в будинку знайомого померлого ОСОБА_22 по АДРЕСА_2 . Пізніше, до того ж будинку з пляшкою горілки прийшов ОСОБА_11 і вони всі разом вживали алкогольні напої. Також до будинку приходила співмешканка потерпілого - ОСОБА_23 , яку ОСОБА_11 просив забрати його з собою, але вона відмовила і забрала у нього ключі, при цьому вдаривши його в бік ногою. Під час застілля ОСОБА_11 запитував звідки у неї срібні прикраси. Після того вона вийшла на вулицю до туалету, а потерпілий вийшов за нею та наніс їй удар в обличчя по брові (чим бив не знає) внаслідок чого у неї потекла кров з брови і вона впала. Пізніше ОСОБА_6 також вийшов на вулицю та побачивши на її обличчі та снігу кров. ОСОБА_6 відтягнув від неї ОСОБА_11 та почав наносити йому кулаком в обличчя і ногою в лівий бік тулуба, приблизно п`ять-шість ударів. Після того вона разом з ОСОБА_6 зайшли до будинку, а потерпілий залишився у дворі. Однак через деякий час ОСОБА_11 теж повернувся до будинку, бо на вулиці було дуже холодно, і вони всі разом продовжили розпивати спиртні напої. Пізніше ОСОБА_11 повторно спровокував за столом конфлікт, коли обізвав її матір «шльондрою» та іншими нецензурними словами. Через його слова вона розлютилась та подряпала йому обличчя а також вдарила чашкою по голові і декілька разів руками. В подальшому вони всі лягли спати. Зранку ОСОБА_11 попросив у неї пробачення, а вона у нього. Після того як вони вийшли з будинку, він самостійно пішов в бік місця мешкання його співмешканки ОСОБА_24 .

Свідок ОСОБА_25 показала, що взимку 2023 року приблизно на протязі двох тижнів в неї на дачі проживав покійний ОСОБА_11 , який попросився до неї на квартиру через те що в нього з його рідними (мамою та сестрою) виник конфлікт і він вирішив почати проживати окремо. Співмешканцями з ОСОБА_11 вони не були і його дівчиною вона не була, а через те, що ОСОБА_11 був під наглядом поліції то його рідні сказали що він проживає у співмешканки. Наприкінці лютого приблизно в проміжку 15 25 лютого 2023 року вона планувала привезти до себе на дачу свої речі і телефонувала вранці ОСОБА_11 , щоб він допоміг занести речі в дім і взагалі був вдома, оскільки ключі від будинку були лише в нього. Вони домовилися що після обіду він буде вдома, але на дзвінки тоді вже не відповідав. Коли вона приїхала до будинку, то там нікого не було, через що вона пішла по сусідах шукати ОСОБА_11 і знайшла його у нині покійного ОСОБА_13 .. Зайшовши в будинок вона побачила сильно п`яного ОСОБА_26 , який сидів на підлозі і нічого сказати не міг, але фізично він був цілим. Вона забрала ключі від будинку і пішла. ОСОБА_11 вона не била і бити не планувала і взагалі проти такого. На той час в будинку перебувало четверо людей: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 та господар будинку. Наступного дня зранку їй зателефонував ОСОБА_11 з незнайомого номеру і попросив прийти його забрати, бо він не може сам йти. На питання що трапилося та чому не може він нічого конкретно не казав. Перед походом до будинку ОСОБА_27 вона покликала з собою ще двох сусідів ( ОСОБА_28 та ОСОБА_29 ), оскільки боялась йти сама бо не знала що відбувається. З будинку ОСОБА_11 забирав ОСОБА_30 , а ОСОБА_26 не міг розповісти що з ним сталося бо пам`ятав все уривками, оскільки втрачав свідомість. Казав що його били ОСОБА_6 та ОСОБА_12 .. Сам же ОСОБА_11 був сильно опухлим та не міг пересуватися самостійно і був вдягнений не в свій одяг. Порадившись з сусідами вони вирішили викликати швидку допомогу, а вона побігла за паспортом потерпілого до будинку. Коли повернулася то ОСОБА_26 забрала вже швидка. Прийшовши до лікарні з документами вона побачила поліцію і поспілкувалась з ним, а дільничний офіцер взяв її номер телефону для того щоб з нею зв`язалась рідна сестра покійного, яка перебувала в селі з дітьми. Пізніше їй телефонувала сестра покійного та перекидавала на картку гроші, щоб вона купувала ліки та продукти ОСОБА_11 .. До лікарні вона ходила приблизно тиждень, що конкретно сталося ОСОБА_11 так і не згадав або не розповів, а одного дня прийшовши провідувати ОСОБА_11 побачила його в верхньому одязі і він їй сказав що його виписують. Сестра була проти виписки, але сам ОСОБА_11 дуже хотів додому. Вона також здивувалася що його виписують, оскільки в нього вранці не було температури а надвечір вона підіймалась. Після того як його виписали вони з сестрою підвезли її, а самі поїхали до будинку сестри. Більше вона нічого не знає.

Свідок ОСОБА_31 в судовому засіданні показала, що проживає поряд з сім`єю ОСОБА_26 і знає, що лютому 2023 року сина ОСОБА_10 ОСОБА_32 дуже побили (хто і як їй не відомо), у зв`язку з чим він перебував у лікарні приблизно п`ять днів (з четверга по понеділок). В той день коли ОСОБА_33 виписали з лікарні йому було дуже погано. Він побув вдома приблизно три години і помер після приїзду швидкої, яку вона та його мати викликали, оскільки у ОСОБА_11 не прослуховувався тиск. Коли вже приїхала поліція і перевертали тіло, то вона бачила що вся спина покійного була чорна від шиї до попереку. А працівники швидкої допомоги навіть вколовши голкою в вену встановили що крові там не має. ОСОБА_11 помирав у страшних муках, вся його сім`я пережила страшне горе і переживають досі, особливо мати та сестра.

Свідок ОСОБА_34 показала що в 2023 році вона працювала на прийомному покої в Новгород-Сіверській ЦРЛ лікарем невідкладних випадків. Пригадує, що ОСОБА_11 привезла швидка з поламаними ребрами. Йому було зроблено рентген та УЗІ внутрішніх органів живота, стан його був на той момент стабільним. Після цього було викликано хірурга ОСОБА_35 та травматолога ОСОБА_36 , а пацієнта направлено до хірургії. Як далі проходило лікування їй не відомо і чи були на момент поступлення пацієнта до приймального покою ознаки пневмотораксу їй також не відомо.

Свідок ОСОБА_37 показав що в зимовий час, однак більш точно не пам`ятає не рік не місяць, він йшов по дорозі біля річки район «Домотканове» в м.Новгород-Сіверський та побачив невідомого йому хлопця, що сидів на снігу. Коли він підійшов до нього, то останній попрохав викликати швидку, що він і зробив. По приїзду швидкої він допоміг погрузити його до швидкої і лікарі його забрали. На що скаржився невідомий чоловік йому не відомо. Поряд він з людей нікого не бачив, лише стояли санки.

Експерт ОСОБА_38 в судовому засіданні підтвердив, що він робив висновок експерта № 26 від 27 березня 2023 року у кримінальному провадженні за фактом смерті гр. ОСОБА_11 ,1976 р.н.. На його думку на поставлені йому питання слідчого він відповів в повному обсязі. Оцінювати належність або компетенцію надання медичної допомоги лікарем під час лікування пацієнта в медичному закладі не входить до його повноважень, а виконується виключно комплексною судово-медичною експертизою. Виявлені ним на трупі ОСОБА_11 тілесні ушкодження мають ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. Але на його особисту думку такі тілесні ушкодження не є несумісними з життям, тобто є випадки коли люди виживають після отримання таких травм. Однак, робити висновки та припущення не входить до його компетенції.

Крім показів обвинуваченого, потерпілих, свідків, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, доводиться та підтверджується сукупністю належних, допустимих та достатніх доказів, перевірених, досліджених, проаналізованих та оцінених судом, а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується), відповідно до якого ОСОБА_11 23 лютого 2023 року повідомив співробітнику Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області про те, що 21 лютого 2023 року біля 16-00 год. за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_39 та ОСОБА_40 нанесли йому, ОСОБА_11 , тілесні ушкодження;

-витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 23.02.2023 року (номер кримінального провадження: 0000101) з попередньою кваліфікацією за ч.1 ст. 121 КК України, згідно короткого викладу якого 22 лютого 2023 року надійшло повідомлення від чергової медсестри Новгород-Сіверської ЦРЛ про те, що до приймального відділення звернувся ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з діагнозом ЗЧМТ, забій грудної клітини з переломами ребер під питанням;

-витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 20.09.2023 року (номер кримінального провадження: 0000246) з попередньою кваліфікацією за ч.1 ст. 125 КК України, згідно короткого викладу якого 20 вересня 2023 року до ч/ч Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області надійшов рапорт від ст.слідчого СВ ОСОБА_41 про те, що в ході здійснення досудового розслідування к/п № 0000101 встановлено факт вчинення кримінального проступку за фактом спричинення умисних тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3

- постановою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Новгород-Сіверської окружної прокуратури від 21 вересня 2023 року про об`єднання кримінальних проваджень номер: 0000101 та номер 0000246. Об`єднаному матеріалу досудового розслідування присвоєно спільний номер - 0000101;

- постановою про перекваліфікацію кримінального правопорушення від 22 вересня 2023 року згідно якої змінено правову кваліфікацію у об`єднаному кримінальному провадженні № 0000101 від 23 лютого 2023 року з ч.1 ст. 122 КК України на ч.2 ст. 121 КК України і остаточно визначено кваліфікацію за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 121, ч.1 ст. 125 КК України;

- постановою про визнання та приєднання до провадження речових доказів від 11 вересня 2023 року, відповідно до якої фрагмент 7-го ребра з ліва трупа ОСОБА_11 визнано речовим доказом;

- висновком експерта №66 від 24 квітня 2023 року (кримінальне провадження № 0000101 від 23.02.2023), згідно наданої медичної документації, у громадянина ОСОБА_11 , 1976 р.н., виявлені: синці обличчя, грудей, поперекової ділянки зліва, навколопупкової ділянки, перелом кісток носа, утворені, не менше, ніж, чотирма ударними діями твердих предметів, відносяться до категорії тілесних ушкоджень ЛЕГКОГО ступеня тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (згідно п. 2.3 правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (Наказ МОЗ України № 6 від 17.01.1995 р. «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України»)), не протирічать можливості утворення, за обставин, викладених у описовій частині даної постанови - 21.02.2023 р.. Уточнити терміни давності, локалізацію та механізми утворення даних тілесних ушкоджень не представляється можливим, у зв`язку з відсутністю опису їх морфологічних ознак. Діагнози: "Поєднана краніоскелетна травма. Струс головного мозку. Переломи ребер зліва, закритий пневмоторакс. Лівобічний гемартроз". - достатніми об`єктивними даними не підтверджені, тому, згідно п. 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» Наказ МОЗ України № 6 від 17.01.1995 р. «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України», при оцінці ступеня тяжкості, до уваги не приймались.

Тілесні ушкодження, виявлені у громадянина ОСОБА_11 , 1976 р.н., утворені ударними діями твердих предметів, до категорії яких відносяться відповідні ділянки рук та ніг.

Опис морфологічних особливостей ушкоджуючих предметів у наданій медичній документації відсутній.

Відповідно до п. 4.9 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» при експертизі тілесних ушкоджень у «Висновках експерта)) повинні бути відображені: характер ушкодження з медичної точки зору, їх локалізація і властивості; вид знаряддя чи засобу, яким могли бути спричинені ушкодження; механізм виникнення тілесних ушкоджень; давність (термін) спричинення ушкоджень; ступінь тяжкості тілесних ушкоджень із зазначенням кваліфікаційної ознаки.

Згідно до вказаного вище, аналіз можливих варіантів подій, показань (свідчень) учасників або сторін кримінального провадження, виходить за межі компетенції судово-медичної експертизи, і, відповідно до п. 4 ст. 101 Кримінального процесуального кодексу України, п. 2.8. «Інструкції про проведення судово-медичної експертизи» Наказу МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України», в даному випадку, експерт повинен відмовитись від відповіді на поставлене слідчим питання.

Вважаю за доцільне зазначити, то вказані питання можуть бути вирішені слідчим, шляхом співставлення механізмів утворення ушкоджень (що були встановлені судово-медичним експертом) та запропонованих свідком, обвинуваченим або іншою особою;

- висновком експерта № 26 від 27 березня 2023 року (кримінальне провадження № 0000246 від 20.09.2023) на підставі судово-медичної експертизи трупа гр. ОСОБА_11 ,1976 р.н., даних судово-медичної лабораторії, із врахуванням відомих обставин справи та поставлених питань, із застосуванням візуального та порівняльно-аналітичного методів дослідження експерт прийшов до підсумків: що смерть громадянина ОСОБА_11 настала від масивної крововтрати, яка стала наслідком закритої травми грудної клітини зліва, з переломами ребер по різних анатомічних лініях розривами плеври та нижньої долі лівої легені. Наведений висновок підтверджується наявністю у трупа наступних патологічних змін: закритої травми грудної клітини з синцем по лівій задньо-боковій поверхні, розривами плеври в ділянці 7-8 ребра, розривом нижньої долі лівої легені , з наявністю рідкої крові та згустків в лівій половині грудної клітини до 2500мл; підшкірної емфіземи зліва, вираженого малокрів`я внутрішніх органів, наявність крововиливів Мінакова під ендокардом. Враховуючі дані, що були отримані під час дослідження трупних явищ, вважаю, що смерть могла настати близько 18-19 години 27.02.23р. Вищевказані тілесні ушкодження мають ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. Дані тілесні ушкодження могли утворитись від дії тупих предметів, по типу удару, в ліву половину грудної клітини. Крім того у потерпілого виявлені тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носа, синця на повіках правого ока, саден(2) в ділянці лівої щоки, лівої скроні(2), в ділянці гіеренісся (3), правої лобної ділянки, забою лівого колінного суглобу, синця правої бокової поверхні живота; останні мають ознаки ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень та носять прижиттєвий р характер. Комплекс тілесних ушкоджень, що виявлений у потерпілого міг утворитись в час та за обставин, що вказані у постанові 21.02.23р.; в будь-якій послідовності від дії тупих предметів. Для утворення тілесних ушкоджень потерпілого необхідно нанести останньому не менше 4-х ударів в ділянку голови, одного в ділянку лівої ноги та 6-ти в ділянку тулуба. Комплекс тілесних ушкоджень потерпілого, в тому числі окремо тілесні ушкодження ,які стали причиною смерті, не могли утворитись внаслідок падіння з висоти власного зросту на тупу, тверду поверхню (підлога, каміння). В крові від трупа етанол не виявлений. Кров трупа ОСОБА_11 , 1976 року народження, відноситься до групи 0(1) з ізогеллаглютинінами анти-А, анти-В за ізосерологічною системою АВО;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 21.09.2023 року, проведеного за участю ОСОБА_12 , відповідно до якого ОСОБА_12 детально розповіла та відтворила на місцевості за адресою: вул.О.Мехеда, 51 в м.Новгород-Сіверський Чернігівської області, події нанесення тілесних ушкоджень нею та обвинуваченим ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_11 ;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 22.09.2023 року, проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_6 , відповідно до якого ОСОБА_6 детально розповів та відтворив на місцевості за адресою: АДРЕСА_2 , події нанесення тілесних ушкоджень ним потерпілому ОСОБА_11 ;

Під час судового засідання, сторони клопотань щодо визнання доказів неналежними або недопустимими не заявляли, а тому суд за наслідком їх дослідження, вважає докази такими, що відповідають вимогам глави 4 параграфу 1 КПК України щодо їх належності та допустимості.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09 червня 1998 року, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції), тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року - «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

Отже, оцінивши кожний із перелічених вище доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення обвинувального вироку у цьому кримінальному провадженні, суд доходить висновку, що сторона обвинувачення довела поза розумним сумнівом винуватість обвинуваченого, а тому суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що ОСОБА_6 , за встановлених в судовому засіданні обставин, заподіяв умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_11 , то суд його дії кваліфікує за ч.2 ст.121 КК України.

Доводи захисника про те, що обвинувачення саме за ч. 2 ст. 121 КК України не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду, а судовий розгляд взагалі є не повний, оскільки смерть ОСОБА_11 настала не тільки від дій ОСОБА_6 , а і в зв`язку з неналежним виконанням медичними працівниками своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого та/чи несумлінного до них ставлення, суд не приймає до уваги, оскільки ці посилання нічим не підтверджуються, а лише спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, а тому таку позицію сторони суд відхиляє. Також суд звертає увагу, що відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Так, кримінальне провадження перебувало на стадії судового розгляду протягом тривалого часу і стороною захисту взагалі не оспорювалися обставини, що викладені в обвинувальному акті, а сам обвинувачений протягом досудового та судового слідства завжди визнавав свою вину у скоєному в повному обсязі. Отже суд оцінює критично доводи захисту, оскільки вони не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Також, сторона захисту вважає, що у даному кримінальному провадженні наявно як мінімум чотири обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття або активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; вчинення кримінального правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного жорстоким поводженням, або таким, що принижує честь і гідність особи, а також за наявності системного характеру такого поводження з боку потерпілого; вчинення кримінального правопорушення з перевищенням меж крайньої необхідності (з метою захисту ОСОБА_12 ) та перебування у обвинуваченого на утриманні трьох неповнолітніх дітей і при призначенні показання слід застосувати ст. 69 та 69-1 КК України. З перелічених стороною захисту обставин, що пом`якшують покарання судом встановлено та знайшло своє підтвердження в судовому засіданні лише щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а тому суд не вбачає наявності обставин для переходу до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 2 ст. 121 КК України.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності матеріалів кримінального провадження, ні обвинуваченим, ні стороною захисту не надано.

В кримінальному провадженні не встановлено жодного доказу щодо застосування відносно обвинуваченого та інших осіб заборонених законодавством методів розслідування, не здобуто таких і в процесі судового розгляду.

Тобто, твердження сторони захисту ґрунтуються виключно на міркуваннях та припущеннях.

Більш того, стороною захисту не надано жодних доказів на підтвердження оскарження рішень, дій чи бездіяльності органу досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні, під час проведення досудового розслідування та належної кваліфікації чи перекваліфікації дій ОСОБА_6 ..

Отже, згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив умисне кримінальне правопорушення щодо здоров`я та життя потерпілого, в порушення засад Конституції України, третя стаття якої передбачає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

За вчинення злочину за ч.2 ст. 121 КК України, санкцією статті передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до десяти років.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд керується загальними засадами призначення покарання, враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд визнає його щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_6 по справі не встановлено.

Приймаючи до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше неодноразово засуджений, остання судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена, має неповнолітніх дітей які на його утриманні не знаходяться; наявність обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , посередні характеристики щодо нього, те що ОСОБА_6 ніде не працює, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, також суд, відповідно до статті 65 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення, який належать до тяжких злочинів та позицію потерпілих.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк в межах санкції вищезазначеної статті, оскільки саме таке покарання є необхідними і достатніми для подальшого виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

У вказаному кримінальному провадженні потерпілими (цивільними позивачами) ОСОБА_9 (сестрою померлого), ОСОБА_10 (матір`ю померлого), через свого представника, заявлено та підтримано в судовому засіданні цивільні позови про стягнення заподіяної їм шкоди з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 200 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди і витрат на правову допомогу 12 000 грн. та на користь ОСОБА_10 300 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог цивільні позивачі зазначають, що в результаті винних дій обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілі: ОСОБА_10 та ОСОБА_9 втратили сина та рідного брата, що призвело до суттєвого погіршення їх психологічного стану, вони перенесли емоційний стрес, від якого не можуть оговтатись і досі. ОСОБА_10 взагалі не може змиритися з втратою сина та після його смерті має суттєві погіршення здоров`я і плаче кожного дня.

В судовому засіданні обвинувачений (цивільний відповідач) ОСОБА_6 цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди матері померлого ОСОБА_11 ОСОБА_10 визнав повністю, а позов сестри - ОСОБА_9 не визнав в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо цивільних позовів суд виходить із такого.

Відповідно до статей 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом; юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення; законом може бути визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

Згідно з положеннями частини 2 статті 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до частини 1 статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч.1 ст.61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є, зокрема, фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

Згідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 статті 1167 цього Кодексу встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частина 2 статті 1168 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

З огляду на викладене на користь особи, яку відповідно до вимог КПК України визнано потерпілою у кримінальному провадженні, підлягає стягненню як матеріальна так і моральна шкода, заподіяна смертю близького родича та члена сім`ї (постанова Верховного Суду від 12.04.2022 № 391/788/18).

Як установлено судом моральна шкода у зв`язку із смертю (загибеллю) ОСОБА_11 , який доводився потерпілій ОСОБА_10 сином, а потерпілій ОСОБА_9 рібним братом, настала в результаті тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних в момент заподіяння, що спричинило смерть останнього.

За таких підстав у випадку розгляду цивільного позову ОСОБА_11 слід застосовувати загальну норму, передбачену ч.1 ст.1187 ЦК України відповідно до якої обвинувачений ОСОБА_6 , як особа, що завдала моральної шкоди потерпілим, за наявності його вини, має її відшкодувати. А у випадку розгляду цивільного позову ОСОБА_10 слід застосовувати ч.2 ст. 1168 ЦК України.

За приписами ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Таким чином, потерпілі має право на відшкодування завданої їй протиправною поведінкою обвинуваченого шкоди.

Отже, моральну шкоду на підставі вищевказаних статей ЦК України зобов`язаний відшкодувати ОСОБА_6 , як особа з вини якої потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження та помер.

Згідно з частиною другою статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю, душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, та у зв`язку із приниженням її честі, гідності, а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

У відповідності до роз`яснень, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав потерпілий, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Моральна шкода, як правило, супроводжує будь - яке порушення цивільного права чи охоронюваного законом інтересу. Тому інколи визнається, що факт заподіяння моральної шкоди не вимагає окремого доказування.

Предметом доказування, крім наявності самого факту завдання моральної шкоди, є її глибина, від якої залежить розмір та форма відшкодування.

Суд враховує, що потерпілі зазнали душевних страждань та психічних переживань, тяжкого психологічного болю від втрати сина та рідного брата, отримання негативних емоцій внаслідок поховання, ОСОБА_9 ще більше переносить переживання за матір, яка є особою похилого віку та тяжко переживає втрату сина, порушення звичного устрою і ритму життя, сильного емоційного потрясіння, постійного стресового стану, усвідомлення неправомірності дій обвинуваченого, погіршення психо-емоційного здоров`я, втрату стану спокою, пригнічення, роздратованості та страх. При цьому, суд також враховує відношення відповідача (обвинуваченого) до своїх протиправних дій та їх наслідків, який свою вину у вчиненні вказаного злочину визнав.

В силу п.1 ч.1 ст.118 КПК України, до процесуальних витрат належать і витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.120 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги захисника, несе підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті. Витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Положеннями ч.1 ст.124 КПК України передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого усі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Отже, на думку суду розмір моральної шкоди, яку має відшкодувати ОСОБА_6 (який визнав позов в повному обсязі) потерпілій ОСОБА_10 є обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі в розмірі 300 000 грн. (трьохсот тисяч гривень 00 коп.), що об`єктивно відповідатиме характеру дій заподіяння шкоди, глибині страждань та розміру моральної шкоди.

Також, на думку суду розмір моральної шкоди, яку має відшкодувати ОСОБА_6 (який не визнав позов в повному обсязі) потерпілій ОСОБА_9 є обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі в розмірі 200 000 грн. (двохсот тисяч гривень 00 коп.), що об`єктивно відповідатиме характеру дій заподіяння шкоди, глибині страждань та розміру моральної шкоди. Також з ОСОБА_6 підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмір 12 000 (дванадцять тисяч гривень 00 коп.) оскільки ці витрати підтверджені належними доказами: копією договору про надання правової допомоги №11/05/23-Н від 11.05.2023 року; актом приймання-передачі виконаних робіт від 31.10.2023 року; копією ордера про надання правничої (правової) допомоги; платіжною інструкцією про сплату ОСОБА_9 12 000 грн.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 , залишити обраний тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі слід обраховувати з моменту його фактичного затримання з 22.09.2023 року.

Відповідно до ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_6 в строк відбуття покарання, період перебування останнього під вартою з 22.09.2023 року.

Судові витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.12, ч.2 ст.121 КК України, ст.ст. 369-371,373-374,381-382, 394 КПК України, суд-

З А С У Д И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі обраховувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 22.09.2023 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишити обраний тримання під вартою.

Зарахувати ОСОБА_6 в строк відбуття покарання, період перебування останнього під вартою з 22.09.2023 року.

Речові докази у справі, після набрання вироком законної сили:

- фрагмент 7-го ребра зліва трупа ОСОБА_11 , який зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області - знищити.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 , який подано представником потерпілої адвокатом ОСОБА_8 , про відшкодування моральної шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , у відшкодування моральної (немайнової) шкоди 300000 грн. (триста тисяч гривень).

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 , який подано представником потерпілої адвокатом ОСОБА_8 , про відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 , у відшкодування моральної (немайнової) шкоди 200000 грн. (двісті тисяч гривень) та витрати на правничу допомогу в сумі 12 000 (дванадцять тисяч) гривень.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області.

Суддя: ОСОБА_1