Провадження №1-кс/523/6184/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року Пересипський районний суд міста Одеси в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

слідчого - ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

перекладача ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області підполковника юстиції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001262 від 21.09.2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою у відношенні

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бней- Брак, Держави Ізраїль, одружений, працюючого у супермакеті, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 305 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області підполковник юстиції ОСОБА_4 , розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001262 від 21.09.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 305 КК України, звернувся до Пересипського районного суду міста Одеси з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою у відношенні ОСОБА_8 .

Відповідно до даного клопотання, слідчим відділом Управління СБ України в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001262 від 21.09.2025, за підозрою громадянина Держави ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 305 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в невстановленому досудовим розслідуванням місці та у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_8 в невстановлений досудовим розслідуванням спосіб придбав канабіс, обіг якого обмежено, та в подальшому почав його зберігати у невстановленому досудовим розслідуванням місці.

Надалі, 21.09.2025 приблизно о 13 годині 30 хвилин, ОСОБА_8 слідуючи в якості пасажира на рейсовому автобусі «Mercedes» д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався за маршрутом м. Тульча (Румунія) - м. Умань (Україна) в напрямку «в`їзд» на територію України через паромний пункт пропуску «Орлівка», сполучення «Орлівка-Ісакча», який розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Орлівка, вул. Паромна дорога 1, в зоні діяльності Одеської митниці Держмитслужби, сховав до кишені нагрудної сумки паперовий згорток з речовиною рослинного походження зі специфічним запахом канабісу з метою подальшого незаконного переміщення через державний кордон України та не заявив представникам будь-якого правоохоронного органу про наявність у нього наркотичної речовини, тим самим засвідчив про відсутність у нього товарів, які під час переміщення через митний кордон України підлягають обов`язковому письмовому декларуванню, а також на переміщення яких через митний кордон України встановлено заборони або обмеження, не задекларувавши зазначену речовину у встановленому порядку при здійсненні митного контролю.

Під час здійснення спільного прикордонно-митного контролю та проведення митного оформлення, співробітниками Одеської митниці Держмитслужби та прикордонним нарядом ДПСУ у внутрішній кишені нагрудної сумки у ОСОБА_8 ) виявлено та вилучено наркотичний засіб - канабіс, приблизною загальною вагою 5,39 грамів, обіг якого обмежено, який SAADON (Саадон) YISHAY (Ішай) незаконно перемістив через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» від 06.05.2000 № 770, канабіс відповідно до Списку № 1 Таблиці II віднесений до наркотичних засобів, обіг яких обмежено.

Таким чином, ОСОБА_8 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 305 КК України, за ознаками: контрабанда наркотичних засобів, тобто їх переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

21.09.2025 ОСОБА_8 ) затримано та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 305 КК України.

Винуватість ОСОБА_8 підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події від 21.09.2025, в ході якого у громадянина Держави Ізраїль ОСОБА_8 виявлено та вилучено наркотичний засіб;

- актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 07.06.2019;

- протоколом про порушення митних правил № 0590/UA50000/2025 від 21.09.2025;

- протоколом допиту свідка співробітника Державної прикордонної служби України ОСОБА_10 , яка разом зі співробітниками Одеської митниці виявила 21.09.2025 у громадянина Держави Ізраїль ОСОБА_8 ;

- протоколом допиту свідка співробітника Одеської митниці ОСОБА_11 , який безпосередньо виявив 21.09.2025 у громадянина Держави

ОСОБА_9 від 21.09.2025;

експрес тестом «NARK-2»;

- іншими матеріалами досудового розслідування.

Підозрюваний ОСОБА_8 ( ОСОБА_12 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 305 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким.

Тяжкість злочину свідчить про ступінь суспільної небезпеки вчиненого діяння цією особою, дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, більш того, за вчинення вищевказаних злочинів передбачене покарання у вигляді позбавлення волі до десяти років, що у сукупності свідчить про наявність реального ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Зокрема, у п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України прямо вказано, що при оцінці відповідних ризиків (перелічених у ч. 1 ст. 177 КПК) слід враховувати й, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною в інкримінованому правопорушенні. Подібна орієнтація законодавців та правозастосувачів зустрічається й у міжнародному праві. Так, у ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Отож, важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за злочин, вчинений обвинуваченим. Тобто, чим більш сувора санкція передбачена за злочин, поставлений обвинуваченому в вину, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо неї.

Крім того, позиція ЄСПЛ у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 полягає в тому, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятися від суду рішенні ЄСПЛ у справі «Клоот проти Бельгії», Суд зазначив «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання обвинуваченого під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться». Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Боггарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховуючи, що поширення наркоманії та зростання злочинності, пов`язаної з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, набувають усе більших масштабів і стають серйозним соціальним чинником, який негативно впливає на життя, здоров`я та благополуччя людей, суспільства, у зв`язку з чим відносно нього не може бути застосований запобіжний захід у вигляді домашнього

ОСОБА_13 є громадянином Держави Ізраїль, реєстрації та постійного місця проживання в м. Одесі, де проводиться досудове розслідування, не має, у зв`язку з чим відносно нього не може бути застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Також вказані обставини не дозволяють застосувати відносно ОСОБА_8 ( ОСОБА_12 запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання та особистої поруки.

У зв`язку з викладеним, ОСОБА_8 , усвідомлюючи можливість його засудження до покарання у виді позбавлення волі, може переховуватись від органів досудового розслідування, прокурора та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також, наявний ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КК України, оскільки ОСОБА_8 , перебуваючи на свободі має можливість незаконно впливати на свідків у цьому ж провадженні з метою зміни ними показань у ході судового розгляду кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою ст.177 КПК України.

Все вищевикладене в сукупності свідчить, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного та обмеження його конституційних прав, у даному випадку, є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини, і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.

Вказані обставини є підставами вважати, що до підозрюваного ОСОБА_8 з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків має бути застосований запобіжний захід тримання під вартою. За указаних обставин підстави для застосування до нього будь-якого іншого, більш м`якого, запобіжного заходу, відсутні.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні підтримали клопотання, зазначивши при цьому, що ОСОБА_8 підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, може переховуватися від органів досудового розслідування; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, у зв`язку з чим, просив задовольнити клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою.

Захисник в судовому засіданні пояснив, що в матеріалах клопотання відсутня постанова про визначення підслідності, протокол затримання не перекладений на мову підозрюваного, письмовий переклад в матеріалах також відсутній, у телефоні його підзахисного, який був вилучений, знаходиться рецепт на наркотичний засіб, просив звернути увагу на те, що підозрюваного катують весь час затримання, а саме - не надають йому воду та їжу. Також зазначив, що розмір застави встановлений слідчим є непомірним для підозрюваного, просив застосувати мінімальний.

Підозрюваний пояснив, що просто хотів приїхати на свята, не мав наміру на незаконне переміщення наркотичного засобу за кордон, а це ліки, які для нього виписав лікар. Зазначив, що був не обізнаний щодо заборони перевезення наркотичних засобів через кордон, підтримав свого захисника стосовно того, що до нього погано ставилися під час затримання, не давали нормальну іжу та необхідні йому ліки.

Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню на підставі наступного.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує ризики передбачені ст.177 КПК України, обставини передбачені ст.178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання (за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263; ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 333 КК України, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі), той факт, що підозрюваний раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Фокс Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 (п. 32 справи), а також рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.07.2011, Суд зазначив (п. 175 справи), що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Таким чином, підстави обрання виключного запобіжного заходу підозрюваному є цілком обґрунтованими, а застосування менш суворого запобіжного заходу не забезпечить належного виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підставою застосування запобіжного заходу є, зокрема, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК, які вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації нею таких дій.

При цьому, КПК України, не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак належить з`ясувати реальну можливість здійснити їх в

ОСОБА_14 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, та у разі визнання його винним, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі понад п`ять років, що, згідно ст. 183 ч. 2 п. 4 КПК України, дозволяє обрати йому запобіжний захід у вигляді тримання під

ОСОБА_15 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 305 КК України, санкція даної статті передбачає можливість призначити покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років, що відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, що згідно п. 4, 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, дозволяє застосувати у відношенні ОСОБА_8 ) запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Також, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слід врахувати такі обставини:

Запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, неможливо через наявність у підозрюваного можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Вказані обставини є підставами вважати, що до підозрюваного, з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків має бути застосований запобіжний захід тримання під вартою.

Все вищевикладене в сукупності свідчить, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного та обмеження його конституційних прав, у даному випадку, є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини, і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.

Зазначені обставини є ризиками і підставою для продовження підозрюваному дії запобіжного заходу у вигляді саме тримання під вартою.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Кожен з вищезазначених ризиків, знаходить своє підтвердження у зібраних матеріалах, які додані до клопотання та обґрунтовують доводи органів досудового розслідування та прокуратури.

Наявність же ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити одну чи кілька із наведених дій як другу складову підстави обрання запобіжного заходу, означає наявність даних, які свідчать про обґрунтовану ймовірність вчинення ним таких дій.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W. проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Вказані дані, у своїй сукупності, свідчать про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Таким чином, на підставі наданих слідчому судді матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, слідчий суддя вважає, що на даний час більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 .

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Також ч. 5 ст. 182 КПК України визначено, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Враховуючи, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального злочину під час воєнного стану, що становить підвищену суспільну небезпеку, а також високий ступінь встановлених ризиків, а саме велика імовірність залишити межі території України, слідчий суддя приходить до висновку про можливість її зменшення, та що лише застава в розмірі 331 прожиткових мінімумів для працездатних осіб зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_8 ) обов`язків передбачених КПК. Крім того твердження підозрюваного стосовно неналежного ставлення до нього під час затримання, а також щодо лікарських властивостей наркотичного засобу не підтведжені та є голослівними.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 132, 176, 177, 178, 181, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області підполковника юстиції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001262 від 21.09.2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою у відношенні ОСОБА_8 задовольнити.

Застосувати у відношенні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 305 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком до 19.11.2025 року включно.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_8 ) обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі - 331(триста тридцять один) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто станом на 01.01.2025 року 1 002 268 (один мільйон дві тисячі двісті шістдесят вісім ) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу. Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування зі свідками;

-здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ст.182 ч.8, 10, 11 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 19.11.2025 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1