Справа № 629/317/26
Провадження № 1-кс/629/105/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2026 року слідчий суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

підозрюваної - ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000062 від 16.01.2026 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки

м. Костянтинівка Краматорського району Донецької області, громадянки України, з середньою освітою, не заміжньої, маючої на утриманні неповнолітню дитину 17-річного віку, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

в с т а н о в и в:

Слідчий СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 звернулась до суду з зазначеним клопотанням, в обґрунтування якого зазначено наступне.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 16 січня 2026 року близько 05 години, ОСОБА_5 перебувала в приміщенні квартири свого знайомого ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_3 , де спільно вживали алкогольні напої.

Після розпивання спиртних напоїв ОСОБА_5 залишилась на ночівлю у ОСОБА_7 та спільно з ним лягла спати. Через деякий час ОСОБА_5 прокинулась від того, що ОСОБА_7 почав пропонувати вступити з ним в статевий акт, проте остання відмовила, та між ними виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_5 схопила кухонний ніж який лежав на столі, розташованому поруч з диваном. Після чого у ОСОБА_5 виник умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті її знайомому ОСОБА_7 , шляхом нанесення тілесних ушкоджень.

Реалізуючи даний злочинний намір, ОСОБА_5 утримуючи ніж в правій руці, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи у стані алкогольного сп?яніння, нанесла потерпілому ОСОБА_7 не менше двох ударів ножем в область грудної клітини, тобто в життєво важливу частину тіла, в наслідок чого останній помер на місці. Після чого ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, не надавши ОСОБА_7 будь-якої допомоги.

За даним фактом внесено відомості до ЄРДР за № 0000062 від 16.01.2026 за ч. 1 ст. 115 КК України.

17.01.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Прокурор у судовому засіданні наполягав на задоволенні клопотання, враховуючи встановленим існування ризиків, передбачених п. 1,2,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник заперечувала проти клопотання, зазначила, що підозрювана сама з`явилась до поліції, співпрацює з органами досудового розслідування, має зареєстроване місце мешкання як ВПО, не збирається перешкоджати слідству, впливати на потерпілого та слідство, просить застосувати відносно ОСОБА_5 цілодобовий домашній арешт.

Підозрювана підтримала захисника.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників справи, дослідивши докази, надані в обґрунтування клопотання, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності, належності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, тому слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину, підозра у якому їй повідомлена, є вірогідною та достатньою для обрання щодо неї запобіжного заходу.

Слідчий суддя враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, зокрема, згідно якої тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

Окрім цього, для запобігання вищевказаним ризикам необхідно враховувати суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст. 2 КПК України, зокрема, у захисті особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Вирішуючи питання про обрання підозрюваній запобіжного заходу, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України, враховуючи те, що підозрювана ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, не має постійного чи тимчасового джерела прибутку, оскільки не працює, і ризик втечі для останньої у цьому випадку може бути визнаний як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання, на цей час досудове розслідування кримінального провадження триває, вирішується питання про проведення низки слідчих дій з метою отримання доказів, крім того, підозрювана має право ознайомлюватись з матеріалами кримінального провадження та може робити копію відповідних документів, також їй вручені матеріали, які долучаються до клопотання, а отже може переховуватись від слідства та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також може вчинити нові кримінальні правопорушення.

Враховуючи викладене, а також, що застосування до підозрюваної більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, слідчий суддя задовольняє клопотання слідчого та обирає запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою. При цьому враховується, що підозрювана не є особою, щодо якої не може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд вважає доцільним не визначати розмір застави, оскільки підозрюваною вчинено злочин із застосуванням насильства.

Керуючись ст. 177,182,183,194,369-372,395 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на шістдесят днів включно, а саме до 16.03.2026, без визначення розміру застави.

Копію даної ухвали негайно вручити підозрюваноій та захиснику.

Копію даної ухвали негайно направити начальнику Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» для виконання, слідчому та прокурору для відома.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня оголошення ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_8