Справа № 283/2261/25
провадження №1-кп/283/303/2025
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

08 грудня 2025 року Малинський районний суд Житомирської області в складі:

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

з секретарем судових засідань ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Малині кримінальне провадження внесене в ЄРДР 24 липня 2025 року за №0000094 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, особи з інвалідністю ІІ групи, судимого 28 жовтня 2024 року вироком Малинського районного суду Житомирської області за ч.2 ст. 286 КК України до п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки зі звільненням від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки, -

в скоєнні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ст. 389 ч. 1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Вироком Малинського районного суду Житомирської області від 28.10.2024 ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки, та на підставі ст. 75 КК України від відбуття призначеного основного покарання звільнено з випробуванням з іспитовим терміном два роки, з покладенням на нього, відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язаннями протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання. Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 14 квітня 2025 року апеляційну скаргу на вирок Малинського районного суду Житомирської області залишено без задоволення.

На виконання вищевказаного вироку суду, який 14 квітня 2025 року набрав законної сили, Коростенським районним сектором № 2 філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області ОСОБА_4 поставлено на облік та 14.05.2025 ознайомлено та роз`яснено умови відбування покарання у вигляді позбавлення права займатися певною діяльністю, а саме: позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 роки та попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання, передбачену ст. 389 КК України, під підпис.

Проте, 12 липня 2025 року близько 20-ї години, ОСОБА_4 , будучи ознайомленим з вироком Малинського районного суду Житомирської області від 28.10.2024, усвідомлюючи протиправність своїх дій, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, відповідно до вказаного вироку, умисно керував автомобілем «Mazda» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Коновалова в с. Владівка Коростенського району в стані алкогольного сп`яніння, та не врахувавши дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на електроопору, чим порушив підпункти 2.1, 2.9 «а», 12.4 Правил дорожнього руху, та був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130, 124, ч.3 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 389 КК України- ухилення від відбування покарання у виді позбавлення права займатись певною діяльністю (позбавлення права керувати транспортними засобами).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні інкримінованого кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 389 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та пояснив, що дійсно покарання відбув не повністю та 12 липня 2025 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння керував транспортним засобом марки «Mazda».

Крім повного визнання обвинуваченим свої вини, на підтвердження пред`явленого йому прокурором обвинувачення судом дослідженні наступні докази:

Вироком Малинського районного суду Житомирської області від 28.10.2024 ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки, та на підставі ст. 75 КК України від відбуття призначеного основного покарання звільнено з випробуванням з іспитовим терміном два роки, з покладенням на нього, відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язаннями протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання. Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 14 квітня 2025 року апеляційну скаргу на вирок Малинського районного суду Житомирської області залишено без задоволення.

Подання начальника Коростенського районного сектору №2 філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області начальнику ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області про ухилення засудженим ОСОБА_4 від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Постановою судді Малинського районного суду Житомирської області від 22 липня 2025 року ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП за скоєння обвинуваченим дорожньо-транспортної пригоди 12 липня 2025 року близько 20 години 46 хвилин в АДРЕСА_2 внаслідок керування транспортним засобом.

Матеріалами особової справи №03/ЗЗПД/2025р., з якого вбачається, що ОСОБА_4 14 травня 2025 року особисто під підпис ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання за вироком Малинського районного суду від 28.10.2024 про позбавлення права керувати транспортними засобами строком на два роки.

Рішенням начальника Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області від 17.09.2025 скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху серії ЕНА №5207744 від 12.07.2025 за ч.4 ст. 126 КУпАП у зв`язку з повідомленням про підозру особі у даному кримінальному провадженні.

Судом з`ясовано, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, правильно розуміє зміст фактичних обставин пред`явленого йому обвинувачення, сумнівів у добровільності його позиції немає. Прокурор в свою чергу також не оспорював фактичні обставини, при яких вчинено кримінальне правопорушення, сумнівів у добровільності такої позиції учасників судового провадження в суду немає.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що надані стороною обвинувачення докази беззаперечно підтверджують факт керування обвинуваченим автомобілем після того як він був позбавлений права керувати транспортними засобами вироком суду, а тому вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 389 КК України як ухилення засудженого від відбування покарання у виді позбавлення права займатись певною діяльністю (позбавлення права керувати транспортним засобами) доведена.

При призначенні покарання обвинуваченому суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

В даній справі, суд, призначаючи покарання ОСОБА_4 при виборі останньому заходу примусу і порядку його відбування разом зі ступенем тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, враховує дані про особу обвинуваченого та всі інші обставини, які відповідно до положень КК України, у тому числі статей 66,67цьогоКодексу, впливають на вибір заходу примусу та порядок його відбування.

Так кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 389 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого суд бере до уваги, що він раніше судимий, проступок скоєно до повного відбуття покарання за попереднім вироком, однак він є учасником бойових дій, отримав поранення при захисті Батьківщини, внаслідок чого є особою з інвалідністю ІІ групи, не працює, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні малолітню дитину.

За змістом ч. 1 ст. 65 КК України та роз`яснень, які містяться у абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди повинні призначати покарання в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення.

Санкція ч. 1 ст. 389 КК України передбачає покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або пробаційним наглядом на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк.

При таких обставинах, суд вважає, що покарання обвинуваченому повинно бути призначено в межах санкції ч. 1 ст. 389КК України у виді пробаційного нагляду, оскільки виключно такий вид покарання є необхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи те, що обвинувачений вчинив нове кримінальне правопорушення до повного відбуття покарання, призначеного вироком Малинського районного суду Житомирської області від 28.10.2024, тобто вчинив кримінальне правопорушення під час відбуття іспитового, тому суд вважає за необхідне при призначенні остаточного покарання обвинуваченому застосувати положення ч. 1 ст. 71 КК України, визначивши покарання за сукупністю вироків, та до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуте покарання за поставленим вироком від 28.10.2024 року за правилами складення покарань, передбачених в ст. 72 КК України.

Відповідно п. 6 ч. 1 Розділу VI Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі строк покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю як додаткового покарання до арешту, обмеження волі або позбавлення волі на певний строк поширюється на весь час відбування основного покарання і на строк, встановлений вироком суду, що набрав законної сили. При цьому строк додаткового покарання обчислюється з моменту відбуття основного покарання, а при призначенні покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю як додаткового до інших основних покарань, а також у разі застосування статті 77 КК України - з дня набрання законної сили судовим рішенням.

Цивільний позов не заявлявся. Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. 373, 374 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 389 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на два роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, з урахуванням вимог ст. 72 КК України, до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Малинського районного суду Житомирської області від 28 жовтня 2024 року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік 4 місяці 6 днів.

Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі обчислювати з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 .

Речові докази: особову справу №03/33ПД/2025 на ОСОБА_4 , DVD-R -диски з відеозаписом матеріалів судової справи №283/1873/24 та відеозаписом з нагрудної відеокамери (боді-камери) працівників ВП №1 Коростенського РУП ГУ НП в Житомирській області, матеріали притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 , які приєднано до матеріалів провадження - залишити у матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду протягом 30 діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя