Справа № 138/2366/25
Провадження №11-сс/801/794/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора

у режимі відеоконференції ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного

у режимі відеоконференції ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження за апеляційною скаргою зі змінами захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного Вінницької області від 20.09.2025, якою задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у кримінальному провадженні № 0000173, внесеного до ЄРДР 05.04.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 366-2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 20.09.2025, до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, із визначеним розміром застави, що становить 1 000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 3 028 000 грн.

Дану ухвалу слідчий суддя мотивує тим, що під час вивчення матеріалів кримінального провадження, обставини, що зазначені в клопотанні слідчого, знайшли своє підтвердження, а тому до підозрюваного ОСОБА_8 був застосований найтяжчий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Так, не погодившись із зазначеним рішенням суду, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подав змінену апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 20.09.2025, та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічну пору доби.

Свої вимоги захисник мотивує тим, що слідчий суддя дійшов помилкового висновку щодо необхідності застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки наявні в матеріалах провадження обставини свідчать про можливість забезпечення належної процесуальної поведінки менш обтяжливим заходом. Суд першої інстанції формально послався на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, проте належним чином не обґрунтував, у чому саме вони полягають, та не навів конкретних фактів, які б підтверджували, що ОСОБА_8 має намір переховуватись від органів досудового розслідування чи суду або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

При цьому залишено поза увагою, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки: проживає разом із дружиною, матір`ю та батьком за постійною адресою, є депутатом селищної ради, здійснює догляд за батьком, який є особою похилого віку, та дружиною, що має тяжке захворювання. В матеріалах клопотання відсутні будь-які належні докази того, що підозрюваний намагався уникнути явки до органів досудового розслідування чи суду, а також що він вчиняв будь-які дії, спрямовані на створення перешкод у встановленні істини у справі.

Крім того, слідчий суддя не врахував, що розмір визначеної застави є непомірним для підозрюваного з огляду на його майновий та сімейний стан, а також обставини здійснення ним фермерської діяльності, підтверджені документально. Підозрюваний добровільно вчиняв дії, спрямовані на відшкодування завданих збитків, що свідчить про його добросовісне ставлення до виконання покладених на нього обов`язків.

З огляду на наведене, застосування тримання під вартою є надмірним та не відповідає вимогам ст. 183 КПК України щодо винятковості такого заходу. На переконання сторони захисту, забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 можливо шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту в нічний час доби, що у повній мірі відповідатиме цілям кримінального провадження та принципу співмірності

Заслухавши доповідь судді, виступ захисника ОСОБА_7 , на підтримку апеляційної скарги, підозрюваного ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу свого захисника, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовільнити з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Указаним вимогам ухвала Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 20.09.2025 не відповідає.

Так, судом було встановлено, що згідно з рішенням 1 сесії 8 скликання Чернівецької селищної ради № 1 від 01.12.2020 «Про початок повноважень депутатів Чернівецької селищної ради» ОСОБА_8 обрано депутатом 8 скликання Чернівецької селищної ради Вінницької області.

ОСОБА_8 , як депутат 8 скликання Чернівецької селищної ради увійшов до складу постійної комісії селищної ради з питань фінансів, бюджету, планування соціально-економічного розвитку, інвестицій та міжнародного співробітництва.

У 2004 році, дружиною ОСОБА_8 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 засновано фермерське господарство «КАРАТ», розташоване на вул. Святомиколаївська, 2Г в смт. Чернівці Могилів-Подільський район Вінницька область, основним видом діяльності якого визначено вирощування зернових культур, бобових культур і насіння олійних культур, вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів, вирощування ягід, горіхів, інших плодових дерев і чагарників.

Про створення фермерського господарства ОСОБА_8 був обізнаний, при цьому не займав у ньому посад пов`язаних із виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій та інших посад спрямованих на його розвиток та господарську діяльність.

У 2020 році за невстановлених під час досудового розслідування обставин та у невстановленому місці ОСОБА_8 через раніше знайомого ОСОБА_11 познайомився з ОСОБА_12 , від якого дізнався про ведення ним туристичного бізнесу та надання послуг у оздоровчому СПА-комплексі «ДіАнна», а відтак про наявність у нього грошових коштів.

У подальшому, в невстановлений під час досудового розслідування час та місці, але не пізніше 2021 року, ОСОБА_8 обіймаючи з 2013 року посади, пов`язані з виконанням функцій держави та органів місцевого самоврядування, ніколи не являючись фізичною особою-підприємцем, а також засновником, керівником юридичних осіб, спрямованих на отримання прибутку, вирішив довести до відома ОСОБА_12 інформацію про те, що він нібито займається фермерською діяльністю та вирощує сільськогосподарські культури, тобто фактично ввести в оману та використати фермерське господарство, засноване його дружиною ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , як підставу для заволодіння грошовими коштами ОСОБА_12 для власного збагачення, використовуючи при цьому позику для розвитку бізнесу як завуальовану підставу для заволодіння грошовими коштами.

Таким чином, за викладених вище обставин у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, тобто отримання позики у грошовій формі від ОСОБА_12 на розвиток бізнесу нібито належного йому фермерського господарства «КАРАТ».

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_12 під виглядом цивільно-правових відносин позики, ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, перебуваючи у смт. Чернівці Вінницької області, демонструючи ОСОБА_12 нібито належне йому фермерське господарство «КАРАТ», вводячи в оману ОСОБА_12 і зловживаючи довірою останнього під приводом необхідності грошових коштів для розвитку бізнесу, 07.04.2022 отримав від останнього грошові кошти загальною сумою 110 000 доларів США (станом на 07.04.2022 курс валют становив 29,2549 грн за 1 долар США), тобто загальною сумою 3 218 039 гривень, про що власноруч написав розписку у блокноті ОСОБА_12 із зазначенням дати повернення грошових коштів у 2023 році.

Доводячи свій злочинний умисел до кінця, не маючи наміру виконувати взяті на себе зобов`язання, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, ОСОБА_8 заволодів грошовими коштами у повному обсязі, чим завдав ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 3 218 039 грн, що в 600 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян станом на 2022 рік).

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до рішення 1 сесії 8 скликання Чернівецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області від 23.11.2020 ОСОБА_8 обрано депутатом 8 скликання Чернівецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області.

Відповідно до п. п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови.

Згідно з ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у п. 1, п. п. «а», «в»-«ґ» п. 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством з питань запобігання корупції.

З урахуванням цього, депутат 8 скликання Чернівецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області ОСОБА_8 є суб`єктом декларування.

Так, ОСОБА_8 , будучи депутатом 8 скликання Чернівецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області - суб`єктом декларування відповідно до п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», 24.01.2024 о 22 год 03 хв, перебуваючи в невстановленому в ході досудового розслідування місці, шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції за URL-адресою: https://nazk.gov.ua, затвердженої Національним агентством з питань запобігання корупції форми декларації, із застосуванням особистого кваліфікованого електронного підпису, подав щорічну електронну декларацію за 2022 рік, якій присвоєно ідентифікаційний номер 6d3af547-bb2a-4105-99f1-15116019ec0b, з недостовірними відомостями у розділі 13 «Фінансові зобов`язання».

Зокрема, ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою приховання дійсної інформації, в порушення п. 9 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції», достовірно знаючи, що у розділі 13 «Фінансові зобов`язання» зазначаються відомості про фінансові зобов`язання суб`єкта декларування та/або членів його сім`ї, не зазначив інформацію про розмір позики грошових коштів, отриманих протягом звітного періоду від ОСОБА_12 , а саме грошових коштів, отриманих 07.04.2022 в сумі 110 000 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ станом на 07.04.2022 еквівалентно сумі 3 218 039 грн, під 1% в місяць.

Тобто, подані ОСОБА_8 відомості у щорічній декларації за 2022 рік відрізняються від достовірних на загальну суму 3 218 039 грн, що більше ніж у 2 500 разів перевищує прожитковий мінімум для працездатних осіб.

Зазначене фінансове зобов`язання перед ОСОБА_12 на загальну суму 3 218 039 грн ОСОБА_8 , як депутат 8 скликання Чернівецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області, не відобразив у відповідних розділах щорічної декларації за 2023 та 2024 роки.

Унаслідок вчинення вище указаних протиправних дій, ОСОБА_8 підозрюється:

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції Закону від 22.11.2018 № 2617-VIII), тобто у заволодінні чужим майно шляхом обману, вчинене в особливо великих розмірах;

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366-2 КК України, тобто умисне внесення суб`єктом декларування завідомо недостовірних відомостей до декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції», якщо такі відомості відрізняються від достовірних на суму від 750 до 2500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Письмове повідомлення про підозру вручене ОСОБА_8 18.09.2025.

Дана підозра обґрунтовується наступними доказами:

- показаннями потерпілого ОСОБА_12 зафіксованими у протоколах допиту потерпілого від 30.05.2024, 21.11.2024, 05.09.2025, що містять детальне викладення обставин передачі грошових коштів ОСОБА_8 , їх сума та поведінка підозрюваного після настання терміну їх повернення;

- показаннями свідка ОСОБА_13 , зафіксованими у протоколі допиту від 20.05.2025, що містить викладення обставин знайомства і спілкування ОСОБА_12 і ОСОБА_8 ;

- показаннями свідка ОСОБА_14 зафіксованими у протоколі допиту від 31.05.2024, що містить викладення обставин, які підтверджують факт надання ОСОБА_12 позики ОСОБА_8 ;

- показаннями свідка ОСОБА_9 зафіксованими у протоколі допиту від 21.05.2025, що містить викладення обставин, які підтверджують факт надання ОСОБА_12 позики ОСОБА_8 ;

- показаннями свідка ОСОБА_15 зафіксованими у протоколі допиту від 19.05.2025, що містить викладення обставин, які підтверджують факт надання ОСОБА_12 позики ОСОБА_8 ;

- протоколом огляду місцевості від 27.11.2024, що містить відомості про земельні ділянки, розташовані на території Гонтівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області із насадженнями малини та полуниці та розташованими на них сільськогосподарськими спорудами, які не функціонують за своїм призначенням;

- протоколом огляду предмета від 27.11.2024, що містить відомості про огляд приміщення для зберігання сільськогосподарської продукції, яке не функціонує за своїм призначенням за адресою: АДРЕСА_1 ;

- протоколом огляду комп`ютерних даних від 29.08.2025, що містить відомості про подані ОСОБА_8 декларації уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021-2024 роки, у яких відсутні відомості у розділі 13 «Фінансові зобов`язання»;

- протоколом огляду документа від 06.09.2025, що містить відомості про детальний огляд написаних ОСОБА_8 розписок про отримання позики від ОСОБА_12 ;

- висновком судово-почеркознавчої експертизи від 17.09.2025, що містить відомості про підтвердження того, що розписок про позику написані саме ОСОБА_8 ;

- протоколом обшуку будинку АДРЕСА_2 від 18.09.2025 в ході проведення якого не було виявлено мобільних телефонів, належних ОСОБА_8 та грошових коштів;

- протоколом огляду місця події від 18.09.2025, що містить відомості про огляд транспортного засобу марки «Mitsubishi», моделі «L 200» із номерним знаком « НОМЕР_1 », яким користується ОСОБА_8 під час якого не було виявлено мобільних телефонів, належних ОСОБА_8 та грошових коштів.

З урахуванням доводів апеляційної скарги, матеріалів провадження та позицій учасників, колегія суддів вважає наступне, що слідчий суддя, обираючи підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави у межах 1 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, формально послався на наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, однак не навів конкретних фактичних даних, що підтверджують реальність та інтенсивність кожного з них саме у цій справі, не оцінив належно можливість нейтралізації таких ризиків менш суворими заходами та не обґрунтував пропорційність обраного втручання у право на свободу.

Статтею 178 КПК України зазначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зав`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Аналізуючи зазначену вище статтю апеляційний суд наголошує, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані враховувати низку критеріїв, а саме: вагомість наявних доказів, що підтверджують обґрунтованість підозри; тяжкість можливого покарання, яке загрожує особі у разі визнання її винною; вік і стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків (у тому числі наявність родини та утриманців); наявність постійного місця проживання чи роботи; репутацію; а також інші обставини, які можуть характеризувати особу.

У матеріалах даного провадження зазначені обставини свідчать про наявність у ОСОБА_8 позитивних характеристик за більшістю критеріїв, передбачених ст. 178 КПК.

Так, він має постійне місце проживання у м. Могилів-Подільський, проживає разом із сім`єю та, який згідно до акту від 05.08.2025 здійснює постійний догляд за літнім батьком, який є інвалідом 1 групи, та тяжкохворою дружиною.

Крім того, підозрюваний є депутатом місцевої ради та офіційно залучений до діяльності фермерського господарства, що підтверджує його соціальну вкоріненість та сталість життєвих зв`язків. Такі дані виключають високий ризик його переховування чи ухилення від правосуддя.

Що стосується тяжкості покарання, яке може бути призначене за ч. 4 ст. 190 КК України, то хоча законодавець і передбачив значний діапазон санкції, саме по собі посилання на суворість покарання не може бути визначальним чинником для обрання тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що суди повинні оцінювати тяжкість санкції лише у поєднанні з іншими конкретними фактичними обставинами, які доводять реальний ризик неналежної процесуальної поведінки.

У даній справі таких додаткових обставин ні слідчим, ні прокурором наведено не було.

Щодо репутації та попередньої поведінки, то з матеріалів справи вбачається, що підозрюваний раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на виклики до органів досудового розслідування з`являвся, належним чином реагував на процесуальні вимоги, що підтверджує його готовність співпрацювати з органами слідства.

Таким чином, застосування положень ст. 178 КПК України до конкретних обставин справи ОСОБА_8 свідчить, що сукупність його віку, стану здоров`я, соціальних та сімейних зв`язків, наявності постійного місця проживання, відсутності негативної кримінальної історії та позитивної поведінки у межах розслідування не підтверджує необхідності застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Отже, за системним аналізом ст.ст. 178, 183 КПК України тримання під вартою є виключним заходом, застосування якого допускається лише тоді, коли жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти встановленим ризикам; при цьому суд зобов`язаний індивідуально оцінити дані про особу, її соціальні зв`язки, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання та поведінку до і після повідомлення про підозру.

Не можна залишити поза увагою й те, що відомості про вчинення кримінального правопорушення, кваліфікованого за ч. 4 ст. 190 КК України, були внесені до ЄРДР у 2024 році.

Підозра за ч. 4 ст. 190 КК України не пов`язана із насильством, а перебіг досудового розслідування протягом року свідчить про відсутність спроб ухилитися: після внесення відомостей до ЄРДР та повідомлення про підозру ОСОБА_8 місце проживання не змінював, на виклики з`являвся, доказів умисного невиконання процесуальних обов`язків чи впливу на свідків прокурором не наведено.

Самі лише тяжкість інкримінованого злочину та розмір можливої санкції не можуть вважатися достатнім і самодостатнім обґрунтуванням необхідності тримання під вартою без наведення конкретних фактів, що вказують на ризик переховування, незаконного впливу або перешкоджання провадженню.

Додатково колегія суддів бере до уваги підходи, сформульовані Європейським судом з прав людини. Як неодноразово наголошував Суд, винятки з права на свободу, гарантованого ст. 5 Конвенції, мають тлумачитися вузько, а їх застосування повинно супроводжуватися неухильним дотриманням принципу верховенства права та забезпеченням невідкладного судового контролю за правомірністю тримання особи під вартою (справи «Селахаттін Демірташ проти Туреччини (№ 2)», «С., В. і А. проти Данії», «Бузаджи проти Республіки Молдова»). У даній справі національний суд першої інстанції обмежився загальними посиланнями на тяжкість злочину та розмір завданих збитків, що не відповідає критерію чіткого тлумачення підстав для позбавлення волі.

Європейський суд з прав людини також підкреслює, що збереження обґрунтованої підозри є лише початковою передумовою правомірності арешту, проте для його продовження або підтвердження суди повинні наводити інші «відповідні та достатні підстави» (справи «Мерабішвілі проти Грузії», «Бузаджи проти Республіки Молдова»). Лише констатація факту обґрунтованої підозри без конкретних доказів ризиків переховування, незаконного впливу чи вчинення нових злочинів не може визнаватися достатнім мотивуванням. Дійсно, прокурором наведено посилання на проведення певних слідчих дій допиту свідків, обшуків тощо, однак сам по собі факт запланованих процесуальних дій не доводить, що підозрюваний має намір ухилятися від участі у них чи впливати на їх результати. За відсутності конкретних підтверджень такого ризику, проведення зазначених слідчих дій саме по собі не є підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу, оскільки належна процесуальна поведінка особи може бути забезпечена й шляхом менш суворих обмежень.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на необхідності прояву «особливої ретельності» національними органами при розгляді питань, пов`язаних з обмеженням права на свободу (справи «Бузаджи проти Республіки Молдова», «Ідалов проти Росії»). Це означає, що обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має бути ретельно обґрунтованим і пропорційним у кожному конкретному випадку. У даному провадженні суд першої інстанції не надав належної оцінки особистим та сімейним обставинам підозрюваного, а також не розглянув належним чином можливість застосування альтернативних заходів. З огляду на це апеляційний суд вважає за необхідне виправити зазначені недоліки та обрати запобіжний захід, який у більшій мірі відповідатиме принципу пропорційності та конкретним обставинам справи.

Більше того, визначаючи розмір застави, слідчий суддя не дотримався приписів КПК України.

Застава за своєю правовою природою є засобом забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного чи обвинуваченого, а не покаранням або способом завдання додаткового тягаря особі.

Відповідно до положень ст. 182 КПК України, метою застави є гарантування виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та забезпечення його явки до слідчого, прокурора і суду. У цьому аспекті застава має превентивний, а не каральний характер. Це означає, що визначений її розмір повинен бути співмірним з майновим станом особи та адекватним рівню існуючих ризиків, що узгоджується і з ч. 4 ст. 182 КПК України. Натомість встановлення застави у надмірному розмірі, який очевидно перевищує фінансові можливості підозрюваного та його сім`ї, фактично нівелює сутність цього інституту, перетворюючи його із засобу забезпечення процесуальної поведінки на інструмент непрямого позбавлення волі.

Саме на такому підході неодноразово наголошував і Європейський суд з прав людини, вказуючи, що визначення розміру застави не може переслідувати мету покарання або бути завідомо непомірним, оскільки це суперечить принципу справедливості та пропорційності.

Законодавець у ч. 4 ст. 182 КПК також прямо вимагає від суду враховувати майновий стан підозрюваного при визначенні розміру застави, підкреслюючи, що вона повинна бути реальною до внесення і тим самим дієвою гарантією належної поведінки. У випадку ОСОБА_8 визначений слідчим суддею розмір застави у максимальному обсязі без належної індивідуальної оцінки фактичного фінансового становища підозрюваного не відповідає цим критеріям.

Отже, застава має виконувати саме забезпечувальну функцію: бути для підозрюваного достатньо відчутною, аби стимулювати його сумлінно виконувати покладені процесуальні обов`язки, але водночас реальною для внесення з урахуванням його доходів, сімейних обставин та соціального статусу. Лише за такої умови інститут застави відповідає своїй суті та завданням кримінального провадження, визначеним статтями 2 і 182 КПК України.

Апеляційний суд визнає наявність обґрунтованої підозри як необхідної передумови застосування запобіжного заходу, проте констатує, що встановлені ризики можуть бути ефективно нівельовані менш суворим заходом.

Сукупність даних про особу підозрюваного, його поведінку під час провадження, соціальні зв`язки та відсутність доказів реальних спроб впливу на свідків або ухилення від правосуддя свідчать, що цілі кримінального провадження можуть бути досягнуті без позбавлення волі. З огляду на викладене, з урахуванням принципів необхідності і пропорційності втручання у право на свободу, апеляційний суд дійшов висновку про передчасність та надмірність застосування тримання під вартою і про необхідність постановлення нового рішення про обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Застосування до ОСОБА_8 домашнього арешту у нічний час доби з покладенням передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора і суду, не відлучатися за межі населеного пункту без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти про зміну місця проживання чи роботи, утримуватися від спілкування з потерпілим та визначеними слідством свідками, здати на зберігання паспорт(и) для виїзду за кордон та, у разі технічної можливості, носити електронний засіб контролю є достатнім і адекватним способом досягнення мети запобіжного заходу, відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 181, 194 КПК України та враховує баланс між інтересами правосуддя і правами особи.

У зв`язку з наведеним апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нового рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний час доби строком на 60 діб з визначеними вище процесуальними обов`язками.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу зі змінами захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , - задовільнити.

Ухвалу слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного Вінницької області від 20.09.2025 - скасувати.

Клопотання слідчого СВ Могилів-Подільського районного відділу ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_16 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 366-2 КК України задовільнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби з 22:00 до 06:00 год за місцем проживання: АДРЕСА_2 , строком до 17.11.2025 включно, у межах строку досудового розслідування.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки на період дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічну пору доби:

1.не відлучатися із с. Мазурівка, Могилів-Подільського району, Вінницької області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2.повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання ( АДРЕСА_2 ) та місця роботи;

3.утриматися від спілкування із ОСОБА_12 та ОСОБА_10 ;

4.здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5.носити електронний засіб контролю.

Підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити з-під варти.

Копію ухвали надіслати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного та в Державну установу «Вінницька установа виконання покарань (№1)».

Ухвала апеляційного суду набуває законної сили з моменту оголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4