Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/4362/25
номер провадження 1-кс/695/1092/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2025 рокум. Золотоноша

Слідчий суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 у судовому засіданні клопотання слідчого відділення РЗСГСД СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_7 , погодженого начальником Драбівського відділу Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001093 від 27.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Березово Хустського району Закарпатської області, українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, не працюючого, зареєстрованого та та фактично мешкаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий відділення РЗСГСД СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області із клопотанням, погодженим начальником Драбівського відділу Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що о 06 год. 50 хв. 27.09.2025 зі служби «102» до чергової служби Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області надійшло повідомлення від старости с.Безбородьки Великохутірської сільської ради ОСОБА_9 про те, що у веранді житлового будинку по АДРЕСА_1 виявлено труп ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 із ознаками насильницької смерті.

При виїзді СОГ було встановлено, що що близько 11 год. 30 хв. 26.09.2025 в житловому будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час сварки на побутовому грунті, діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, завдав численних кулаками рук в область голови та тулуба ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді: травми голови з пошкодженням судин, гострої крововтрати, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, від яких відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №267 від 27.09.2025 ОСОБА_10 померла.

27.09.2025 відомості за даним фактом відділенням СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області було внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001093 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

27.09.2025 у домоволодінні по АДРЕСА_1 було проведено огляд місця події, у ході якого виявлено і вилучено:

- змив речовини бурого кольору з бетонної поверхні при вході в будинок, який поміщено до паперового конверту;

- змив речовини бурого кольору, вилучений з внутрішнього боку вхідних дверей будинку, який поміщено до паперового конверту;

- паспорт громадянки України, виданий на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який поміщено до сейф пакету PSP 1235228;

- змив речовини бурого кольору, вилучений з кімнати № 1, який поміщено до паперового конверту;

- змив з лівої та правої руки трупа ОСОБА_10 , які поміщено до 2 паперових конвертів;

- мобільний телефон «Redmi» синього кольору, імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 з сім-картою «Київстар», абонентський номер - ? НОМЕР_3 ?, який поміщено до сейф пакету PSP 1235297;??

- зрізи нігтів з обох рук трупа ОСОБА_10 , які поміщено до 2 паперових конвертів;

- волося з 5 ділянок голови трупа ОСОБА_10 , які загорнуто в 5 аркушів паперу та поміщено до паперового конверту;

- дактилокарту трупа ОСОБА_10 , яку поміщено до паперового конверту;

- змив з плями речовини бурого кольору, вилученого з підлоги кімнати № 2, які поміщено до паперового конверту;

- змив з плями речовини бурого кольору, вилученого з підлоги кімнати № 3, які поміщено до паперового конверту;

- змив з плями речовини бурого кольору, вилученого з підлоги кімнати № 4, які поміщено до паперового конверту;

- фрагмент деревини типу тильної частини полички з наявними плямами речовини бурого кольору, який поміщено до картонної коробки;

- виріз з покривала коричневого кольору, що знаходилося на ліжку з плямами речовини бурого кольору, який поміщено до паперового конверту;

- виріз з покривала різнокольорового забарвлення з плямами речовини бурого кольору, який поміщено до паперового конверту.

У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 .

О 15 год 19 хв. 27.09.2025 ОСОБА_5 затриманий в порядку п.п. 1,2 ч. 1 ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

О 21 год. 00 хв. 27.09.2025 ОСОБА_5 , з дотриманням вимог ст.ст. 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Під час допиту в якості підозрюваного ОСОБА_5 свою вину визнав частково у вчиненому кримінальному правопорушенні, вказавши, що позбавляти життя потерпілого він не хотів, проте підтвердив, що завдавав ударів долонями рук в область голови ОСОБА_10 .

Причетність ОСОБА_5 до вчинення вказаного кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Приймаючи до уваги вище викладене, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- ризик переховування від органу досудового розслідування обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 зловживає алкоголем, веде аморальний спосіб життя, а враховуючи усвідомлення ним вчинення кримінального правопорушення за обтяжуючих обставин в стані алкогольного сп`яніння та щодо подружжя, вважаю, що не обрання йому найсуворішого запобіжного заходу останній, усвідомлюючи те, що він підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років позбавлення волі, може переховуватися від органу досудового розслідування, суду та/або змінити місце проживання з метою уникнення справедливого покарання. Невідворотність покарання за скоєний злочин вже саме по собі є підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Крім того, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року № 33977/97, п. 81 закріпив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

- ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 проживає в с. Безбородьки Золотоніського району Черкаської області, в тому ж населеному пункті, де проживає безпосередній свідок події ОСОБА_11 та інші, отже, ОСОБА_5 зважаючи на характер насилля застосованого до потерпілої та подальшу байдужість до її стану при значній крововтраті, що не можна було не помітити, оскільки будинок згідно протоколу огляду місця події в слідах бурого кольору, підозрюваний матиме реальну можливість здійснювати незаконний вплив на ключового свідка ОСОБА_11 , шляхом тиску, вмовлянь, погроз чи шантажу, враховуючи, що вона жінка, з метою зміни останньою раніше наданих показань на його користь чи відмови від надання показань, з метою уникнення ним кримінальної відповідальності;

- ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі надалі вчинятиме інші злочини, не виключено, що проти свідка ОСОБА_11 ОСОБА_5 офіційно не працює, зловживає алкоголем, веде аморальний спосіб життя та в цілому ОСОБА_5 потенційно схильний до вчинення кримінальних правопорушень, оскільки за показами свідків систематично бив дружину ОСОБА_10 ;

- ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином полягає у тому, що підозрюваний зловживаючи алкоголем, ведучи асоціальний спосіб життя, маючи в житті лише зацікавленість у вживанні алкоголю та не здатністю до планування свого часу та, маючи низький рівень самодисципліни, про створення елементарних комфортних умов життя не дбає. Навіть помешкання в даний час не електрофіковане і жодних заходів для створення елементарних умов проживання не вживає та не проявляє до цього природнього інтересу, тому не змозі буде виконувати обов`язки у вигляді з`явитися на першу вимогу до слідчого, прокурора чи суду навіть з огляду на ту обставину, що населений пункт проживання знаходиться на значній віддаленості від розміщення органу досудового розслідування, прокуратури та суду.

Вказане свідчить про неможливість застосування до ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, які б забезпечили запобіганню зазначених в клопотанні ризиків та належної процесуальної поведінки підозрюваного, таких як: 1) особисте зобов`язання - оскільки він є найбільш м`яким запобіжним заходом та не передбачає будь-яких обмежень, у зв`язку з чим взагалі не забезпечить запобіганню вказаних у клопотанні ризиків; 2) особиста порука - оскільки він також не забезпечить запобіганню вказаних вище ризиків та стосовно ОСОБА_5 не надходило від осіб, які заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків; 3) застава - оскільки відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України - слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 4) домашній арешт - оскільки він також не забезпечить запобіганню вказаних у даному клопотанні ризиків, враховуючи, що підозрюваний не має доходу та зловживає алкоголем.

Таким чином, підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 відсутні, а тому у відповідності до п. 3 ч. 1 ст.194 КПК України інший, більш м`який запобіжний захід, не буде достатнім для запобігання вказаним ризикам, а його вік, стан здоров`я не перешкоджають перебувати під вартою, у зв`язку з чим слідчий, за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, при цьому, враховуючи, що злочин вчинений із застосуванням насильства, тому відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, підстави для визначення розміру застави у кримінальному провадженні відсутні.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання, просив його задовольнити та застосувати до підозрюваного запобіжний захід, з урахуванням наявності обгрунтованої підозри та ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 просив відмовити у застосуванні стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 просив відмовити у застосуванні стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали досудового розслідування та копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя вважає його таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт;5) тримання під вартою. Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Метою застосування запобіжних заходів відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані стороною кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м"яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п"ятою статті 176 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області розпочате досудове розслідування по кримінальному провадженню, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001093 від 27.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

27 вересня 2025 року о 15 год. 19 хв. ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

27 вересня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

У судовому засіданні встановлено, що підозра ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України обгрунтовується наявними матеріалами кримінального провадження, а саме: протоколом огляду місця події по АДРЕСА_1 від 27.09.2025; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_12 від 27.03.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 27.09.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 27.09.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 27.09.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 27.09.2025; лікарським свідоцтвом про смерть за № 267 від 27.09.2025, виданим Золотоніським міжрайонним відділенням ДСУ «Черкаського обласного бюро СМЕ»; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 .

На даній стадії процесу слідчий суддя позбавлений можливості аналізувати матеріали кримінального провадження та добуті органом досудового розслідування докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об"єктивно зв"язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Зв"язок підозрюваного ОСОБА_5 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дає підстави вважати, що підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України є обгрунтованою.

Як вбачається з клопотання, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1,3,4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обґрунтовують наявність підстав для застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 .

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов"язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв"язками та усіма видами зв"язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Слідчий суддя приходить до висновку про доведеність існування ризику, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, про що свідчить не лише вагомість доказів про вчинення ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки санкція ч. 2 ст. 121 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, але і відсутність у ОСОБА_5 міцних та сталих соціальних зв"язків.

На підставі викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, зокрема його вік та стан здоров"я, інші дані про особу ОСОБА_5 , слідчий суддя приходить до висновку про доведеність існування ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи, відсутні.

Крім того, слідчий суддя приходить до висновку про доведеність існування ризику, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки існує об`єктивний ризик того, що ОСОБА_5 шляхом вмовлянь або погроз може вплинути на них, з метою зміни показань або змусити їх надавати неправдиві показання у кримінальному провадженні, для уникнення ним кримінальної відповідальності. Вказаний ризик обґрунтовується тим, що станом на теперішній час допитані свідки надали показання, якими підтверджується вина ОСОБА_5 . З метою уникнення відповідальності останній може незаконно впливати на них з метою надання неправдивих показань органу слідства та суду.

Разом з цим, відповідно до ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. З вказаного випливає, що надані потерпілими та свідками під час досудового розслідування показання повинні бути надані останніми також і суду, а зважаючи, що такі докази як показання потерпілих та свідків мають значну вагу за даним провадженням, з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний як особисто, так і через інших осіб може вплинути на потерпілих та свідків з метою змусити відмовитись від дачі показань або змінити їх при надані суду під час розгляду справи по суті.

У зв`язку з викладеним, ОСОБА_5 може впливати на свідків з метою змусити їх змінити показання, відмовитися давати показання та співпрацювати з слідством для уникнення ним кримінальної відповідальності.

Разом з тим, слідчий суддя вважає недоведеними та необгрунтованими наявність існування таких ризиків, як можливість підозрюваним ОСОБА_5 перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки вони не знайшли об"єктивного підтвердження у судовому засіданні та ґрунтуються на припущеннях.

На думку слідчого судді, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення не може доводитися лише припущеннями з огляду на вчинене кримінальне правопорушення, зокрема і його тяжкість, без наведення фактів стосовно особи та поведінки підозрюваного, яка дає підстави для тверджень про існування цього ризику. Крім того, слідчий у клопотанні обмежився лише загальним зазначенням існування цього ризику. Розглядаючи наявність та обґрунтованість існування цього ризику слідчий суддя також враховує і особу підозрюваного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався.

Варто зауважити, що метою запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст.177 КПК України і встановлених в судовому засіданні, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

При цьому слід зазначити, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати слідству, судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Отже, на думку слідчого судді, відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, є підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0001093 від 27.09.2025, порушеного за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України, слідчий суддя також враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання у разі визнання його винуватим у інкримінованому кримінальному правопорушенні, його вік та стан здоров"я, що слідчому судді не надано відомостей про стан здоров"я ОСОБА_5 , який унеможливлював тримання під вартою в умовах слідчого ізолятора та неможливості надання йому кваліфікованої медичної допомоги.

Практика Європейського суду з прав людини передбачає, що питання про обґрунтованість періоду тримання під вартою не можна розглядати абстрактно. Оцінювати, наскільки виправданим є подальше тримання обвинуваченого під вартою, в кожній справі потрібно з огляду на конкретні обставини. У тій чи іншій справі безперервне тримання під вартою можна виправдати лише в разі, якщо існують конкретні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, попри презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, викладений у статті 5 Конвенції. Конвенція гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме: гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні №0001093 від 27.09.2025, порушеного за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає задоволенню, а до ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки більш м"які запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання доведеним під час судового розгляду ризикам та не забезпечать належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Суд також враховує доводи сторони захисту, викладені на користь обвинуваченого ОСОБА_5 , але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпеченні запобіганню процесуальних ризиків, а тому підстав для застосування до підозрюваного більш м"яких запобіжних заходів, зокрема домашнього арешту, слідчий суддя не вбачає.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов"язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов"язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 цієї статті.

На підставі ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки злочин, в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_5 , пов"язаний із застосуванням насильства, слідчий суддя вважає за необхідне не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

На підставі ст.ст.176,177,178, 183,193-194,196, 197, 205, 309, 369-372, 376, 392, 395 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого відділення РЗСГСД СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_7 , погодженого начальником Драбівського відділу Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001093 від 27.09.2025, у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, з моменту затримання особи з 27.09.2025 року по 25.11.2025 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 5 днів.

Повний текст ухвали оголошено 30 вересня 2025 року о 08 годині 15 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1