Справа № 574/440/25
Провадження № 1-в/577/3/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" січня 2026 р.

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Конотоп в режимі відеоконференції заяву засудженого ОСОБА_6 про звільнення від відбування покарання в зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку або про заміну покарання більш м`яким,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням, в якому просить застосувати положення п.5 ч.1 ст.80 КК України та звільнити його від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку Апеляційного суду Сумської області від 15.12.2004 року в справі №1-26/2004, яким його засуджено до довічного позбавлення волі. Якщо суд не визнає за можливе застосувати давність виконання обвинувального вироку, просить замінити довічне позбавлення волі на позбавлення волі відповідно до ч.5 ст.80 КК України. З посиланням на рішення Конституційного суду України від 24.04.2018 року №3-р/2018 справа №1-22/2018 (762/17), ч. 2 ст. 28 Основного Закону України, яка співвідноситься зі ст. 3 Конвенції (заборона катування), стверджує, що Держава Україна порушує його права визначені ст. 28 Конституції України. Зазначає, що будучи засудженим за особливо тяжкий злочин, він відбув понад 20 років. За цей проміжок часу він не перешкоджав процедурі виконання вироку, не ухилявся від його відбування і не вчиняв будь-яких злочинів.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 клопотання підтримує та просить задовольнити.

Захисник ОСОБА_7 також клопотання підтримує.

Прокурор вважає, що клопотання слід залишити без задоволення.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно із ч.1, 2 ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст.5 Кримінально-виконавчого кодексу України, одним із принципів кримінально-виконавчого законодавства є принцип невідворотності виконання і відбування покарань.

Тобто у разі засудження особи до відповідного покарання, держава покладає на себе обов`язок щодо забезпечення виконання даного покарання.

Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Такі строки визначені ч.1 ст.80 КК України, яка передбачає, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано у встановлені законом строки.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: п`ятнадцять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин.

При цьому, колегія суддів враховує, що під давністю виконання обвинувального вироку розуміється сплив встановлених у законі строків з дня набрання чинності обвинувальним вироком, що виключає виконання призначеного судом покарання. Існування в КК України цього виду звільнення від відбування покарання обумовлюється недоцільністю виконання обвинувального вироку, оскільки після спливу вказаних строків його виконання не може мати належного карального і превентивного впливу, а також тим, що не вчинення засудженим у цей період нового злочину, як правило, свідчить про втрату ним суспільної небезпечності.

Початком перебігу строку давності є день набрання чинності обвинувальним вироком, який встановлюється кримінально-процесуальним законодавством.

Як за КПК України у редакції 1960 року, так і за КПК України 2012 року вирок, що набрав законної сили, звертається до виконання судом, який постановив вирок, не пізніше як через три доби з дня набрання ним законної сили або повернення справи з апеляційної чи касаційної інстанції.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року ОСОБА_6 визнаний винним та засуджений за ст. 115 ч. 2 п. п. 1, 6, 12, ст. 187 ч. 4, ст. 194 ч. 2, ст. 289 ч. 3, ст. 357 ч. 3, ст. 70 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Ухвалою Колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 22 березня 2005 року вирок Апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року щодо ОСОБА_6 залишено без змін.

Згідно розпорядження про виконання вироку, вирок Апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року щодо ОСОБА_6 набрав чинності 22 березня 2005 року (а.с.44).

Місцем відбування покарання засудженого ОСОБА_6 є Державна установа Замкова виправна колонія (№ 58) , що знаходиться за адресою: 30301, Хмельницька область Шепетівський район м. Ізяслав, вул. Гагаріна, буд. 2, що вбачається з повідомлення виправної установи.

На даний час ОСОБА_6 перебуває у Державній установі «Сумський слідчий ізолятор» в зв`язку з розглядом поданих ним заяв та клопотань.

За вищевикладених обставин, колегія суддів вважає, що відсутні визначені законом підстави для звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку, оскільки з дня набрання чинності обвинувальним вироком він був звернутий до виконання і виконується в передбачений кримінальним процесуальним законом строк і спосіб, що унеможливлює застосування ст. 80 КК, тобто застосування давності до цього судового рішення.

Що стосується клопотання про заміну засудженому ОСОБА_6 довічного позбавлення волі на позбавлення волі на визначений строк, колегія суддів керується наступним.

Згідно із п.3 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати, зокрема питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким.

За приписами п.1 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених, зокрема п. 3 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

З огляду на системний аналіз положень ст. 537, 539 КПК України, в частині віднесення вирішення під час виконання вироків окремих питань до певного суду, слід дійти висновку, що питання заміни невідбутої частини покарання більш м`яким під час виконання вироку має вирішуватися місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок (п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК).

Оскільки вирок Апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року за яким ОСОБА_6 засуджений до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, вже набрав законної сили, на даний час засуджений перебуває у Сумському слідчому ізоляторі, який за своїм призначенням не є місцем відбування покарання, то заява засудженого про заміну покарання більш м`яким не підсудна Конотопському міськрайонному суду.

Керуючись ст. 80 КК України ст. 537-539 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Заяву засудженого ОСОБА_6 про звільнення від відбування покарання в зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку або про заміну покарання більш м`яким залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Конотопський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим, який перебуває під вартою цей строк обчислюється з моменту вручення йому копії судового рішення.

СуддяОСОБА_1