Справа № 469/1753/13-к
Провадження № 1-кп/487/35/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2025 м. Миколаїв

Заводський районний суд м.Миколаєва, у складі колегії:

Головуючого судді ОСОБА_1 , суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретарів судового засідання - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Миколаєві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000278 від 07.08.2013 відносно:

ОСОБА_8 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Зведенівка Шаргородського району Вінницької області, українки, громадянки України, має вищу освіту, розлученої, пенсіонерки, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.368 КК України (в редакції Закону №221-VII від 18.04.2013 року)

сторони кримінального провадження:

прокурор Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_9

обвинувачена: ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення відповідно до обвинувального акту:

Постановою Верховної Ради України №643-IV від 20.03.2003 року ОСОБА_8 обрано на посаду судді Біляївського районного суду Одеської області безстроково. Таким чином, згідно із пп. г п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції», та відповідно до примітки до ст.368 КК України, ОСОБА_8 є суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення, особою уповноваженою на виконання функцій держави та службовою особою яка займає відповідальне становище.

Незважаючи на це, суддя Біляївського районного суду Одеської області ОСОБА_8 , маючи багаторічний досвід роботи та усвідомлюючи наслідки таких дій, вчинила корисливий злочин у сфері службової діяльності, а саме корупційне правопорушення, тобто умисне діяння з використанням наданих повноважень та пов`язаних з цим можливостей з метою одержання незаконної винагороди матеріального характеру за наступних обставин.

Так, ОСОБА_10 , будучи відповідно до нотаріально посвідчених довіреностей, представником ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та маючи право представляти інтереси зазначених осіб в суді, в липні 2013 року звернувся до особи, (матеріали відносно якого за Ухвалою суду від 11.02.2020 року виділені в окреме провадження, далі за текстом «інша особа»), за правовою допомогою у підготовці та поданні до Біляївського районного суду позовів в інтересах вказаних осіб, а саме: визнання укладених між ними та ТОВ «Експрес» договорів оренди та договорів про надання фінансової допомоги удаваними; визнання за ними права власності на транспортні засоби, які є предметом вказаних договорів; зняття арешту з транспортних засобів, накладених УМВС України в Одеській області.

Наприкінці липня 2013 року, у точно не встановлений органом досудового розслідування час та місці у приміщенні Біляївського районного суду Одеської області, у ОСОБА_8 та іншої особи, виник спільний злочинний умисел спрямований на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_10 у розмірі 22500 доларів США, за винесення суддею ОСОБА_8 судового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 до ТОВ «Експрес», та задоволення позовних вимог.

Реалізуючи спільний з ОСОБА_8 злочинний умисел, інша особа 30.07.2013 року повідомив ОСОБА_10 , що підготував позовну заяву з урахуванням позовних вимог ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , а також про необхідність передачі йому для судді ОСОБА_8 , з якою він попередньо досяг домовленості про задоволення позову за матеріальну винагороду, 22500 доларів США, на що ОСОБА_10 погодився.

Позовну заяву в інтересах ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 до ТОВ «Експрес» про визнання укладених між ними та ТОВ «Експрес» договорів оренди та договорів про надання фінансової допомоги удаваними; визнання за ними права власності на транспортні засоби, які є предметом вказаних договорів; зняття арешту з транспортних засобів, накладених УМВС України в Одеській області, інша особа, 01.08.2013 року подав до канцелярії Біляївського районного суду.

За допомогою автоматизованої системи документообігу Біляївського районного суду Одеської області, позовній заяві присвоєно реєстраційний номер цивільної справи №496/3801/13-ц та передано для розгляду судді ОСОБА_8 .

Цього ж дня, після подачі до суду цивільного позову, знаходячись разом з ОСОБА_10 в офісному приміщенні, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , інша особа, реалізуючи спільний з ОСОБА_8 злочинний умисел, одержав від ОСОБА_10 частину обумовленої суми неправомірної вигоди в розмірі 1000 доларів США, що відповідно до курсу НБУ становило 7993 гривні.

Крім того, 08.08.2013 року між іншою особо та ОСОБА_10 , було досягнуто домовленість про подання другого позову від імені ОСОБА_11 до ТОВ «Експрес» з аналогічними вимогами.

У період з 08.08.2013 року по 09.08.2013 року, у точно невстановлений органом досудового розслідування час, у місті Біляївка Одеської області, інша особа та ОСОБА_8 продовжуючи реалізовувати раніше виниклий спільний злочинний умисел, домовились про прийняття до розгляду та задоволення вказаного цивільного позову за грошову винагороду, загальну суму якої збільшили до 35000 доларів США.

Після досягнутої домовленості, 09.08.2013 року, інша особа повідомив ОСОБА_10 про збільшення загальної суми неправомірної вигоди, яку необхідно передати судді ОСОБА_8 до 35000 доларі США, на що останній вимушений був погодитись.

Цього ж дня, інша особа подав до Біляївського районного суду Одеської області позов від імені ОСОБА_11 до ТОВ «Експрес» про визнання укладених між ними та ТОВ «Експрес» договорів оренди та договорів про надання фінансової допомоги удаваними; визнання за ОСОБА_11 права власності на транспортні засоби, які є предметом вказаних договорів; зняття арешту з транспортних засобів, накладених УМВС України в Одеській області.

За допомогою автоматизованої системи документообігу Біляївського районного суду Одеської області, позовній заяві присвоєно реєстраційний номер цивільної справи №496/4006/13-ц та передано для розгляду судді ОСОБА_8

12.08.2013 року, під час наступної зустрічі, яка відбулася в офісному приміщенні, за адресою: АДРЕСА_2 , інша особа, реалізуючи спільний з ОСОБА_8 злочинний умисел, одержав від ОСОБА_10 частину обумовленої суми неправомірної вигоди в розмірі 4000 доларів США, що відповідно до курсу НБУ становило 31972 гривні, за задоволення суддею ОСОБА_8 позовних вимог у цивільних справах №496/3801/13-ц та №496/4006/13-ц.

Окрім того, 16.08.2013 під час наступної зустрічі між ОСОБА_10 та іншою особою, яка відбулась в офісному приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_10 передав чергову частину обумовленої суми неправомірної вигоди в розмірі 1000 доларів США, що відповідно до курсу НБУ становило 7993 гривні.

У ході зустрічі, у зв`язку з призначенням суддею ОСОБА_8 до розгляду цивільних справ №496/3801/13-ц та №496/4006/13-ц, між ними досягнуто домовленість про наступну зустріч, яка мала відбутись 19.08.2013 року, до початку судового засідання, під час якої ОСОБА_10 повинен передати іншій особі наступну частину обумовленої суми неправомірної вигоди.

Діючи за попередньою домовленістю, ОСОБА_10 19.08.2013 року приблизно о 09:30 год., прибув до офісного приміщення іншої особи, де до початку запланованого судового засідання у цивільних справах №496/3801/13-ц та №496/4006/13-ц передав іншій особі 8000 доларів США, що відповідно до курсу НБУ становило 70338,4 гривень, як частину неправомірної вигоди за задоволення суддею ОСОБА_8 позовних вимог у вказаних цивільних справах.

Цього ж дня, приблизно о 10:00 год. в приміщенні службового кабінету судді Біляївського районного суду Одеської області, ОСОБА_8 відбулось судове засідання одразу у двох цивільних справах №496/3801/13-ц та №496/4006/13-ц, під час якого були прийняті судові рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 до ТОВ «Експрес» та визнання за ними права власності на транспортні засоби.

Після одержання 19.08.2013 грошових коштів від ОСОБА_10 у сумі 8800 доларів США, інша особа, у точно невстановлений органом досудового розслідування час, зустрівся із суддею ОСОБА_8 поблизу будинку №54 по вул.Костіна у місті Біляївка Одеської області, та передав їй частину обумовленої суми неправомірної вигоди в розмірі 4000 доларів США.

28.08.2013 року, близько 11:30 год., точний час органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_10 діючи за раніше досягнутою домовленістю з іншою особою, зустрівся з останнім поблизу приміщення Біляївського районного суду Одеської області.

З метою приховування своїх злочинних дій, інша особа запросив ОСОБА_10 до власного автомобіля марки «Ауді А6», державний номерний знак НОМЕР_1 , де також перебував ОСОБА_15 , та почав рух по території Біляївського району Одеської області.

У ході цієї зустрічі, інша особа реалізуючи спільний з ОСОБА_8 злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди в сумі 35000 доларів США, у присутності ОСОБА_15 одержав від ОСОБА_10 останню частину обумовленої суми в розмірі 167200 гривень.

Зазначені обставин, та той факт, що ОСОБА_8 19.08.2013 року були прийняті рішення про задоволення позовних вимог у цивільних справах №496/3801/13-ц та №496/4006/13-ц, свідчать про одержання нею неправомірної вигоди на загальну суму 285496,4 грн., що більш ніж у 200 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян і є великим розміром.

Дії обвинуваченої органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.4 ст.368 КК України (в редакції Закону №221-VII від 18.04.2013 року), а саме: в одержані службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди у великому розмірі для себе за вчинення в інтересах третіх осіб, дій з використанням службового становища.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_8 свою провину у скоєні інкримінованого кримінального правопорушення (злочину) не визнала.

Безпосередньо під час допиту в судовому засіданні надала наступні показання.

Вказала, що станом на 2013 рік працювала на посаді судді Біляївського районного суду Одеської області. ОСОБА_16 більше одинадцяти років працював на посаді її помічника, та з ним у неї склалися дружні, довірчі відносини. З посади помічника ОСОБА_16 звільнився у 2011 чи 2012 році, точно вона не пам`ятає.

Зазначила, що у серпні 2013 року шляхом розподілу автоматизованою системою документообігу суду, їй для розгляду було передано дві цивільні справи №496/3801/13-ц та №496/4006/13-ц за позовами ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 до ТОВ «Експрес» про визнання договорів оренди та договорів про надання фінансової допомоги удаваними; визнання за ними права власності на транспортні засоби, зняття арешту з транспортних засобі. З урахуванням давності подій, конкретно фактичних обставин розгляду даних справ, вона не пам`ятає.

Лише може стверджувати про те, що на той час вона готувалася до відпустки, справ у її провадженні було багато, за практикою що склалася у суді, судові засідання відбувалися у її службовому кабінеті, за заявою сторін без здійснення їх фіксації технічними засобами.

Вказала, що не пам`ятає чому ОСОБА_16 був присутнім у її службовому кабінеті, 19.08.2013 року під час розгляду даних справ. Зазначення у протоколах судових засіданнях по обох справах одного часу їх проведення, вважала технічною помилкою, допущеною секретарем.

Після розгляду справ, нею було виготовлені та підписані рішення та справи були передані секретарю судових засідань ОСОБА_17 .

Як копії рішень у справах та супроводжувальні листи за її підписом, потрапили до ОСОБА_16 , та були виявлені у його транспортному засобі, їй невідомо.

Вказала на те, що протягом спільної роботи з ОСОБА_16 , з урахуванням дружніх стосунків, часто надавала йому у борг грошові кошти, які він повертав. За деякий час до вказаних подій позичила йому 5000 доларів США, на що саме не пам`ятає. Наприкінці серпня 2013 року він повернув їй суму боргу у розмірі 4000 доларів США. Певну суму з яких вона передала доньці ОСОБА_18 ..

Стверджувала про те, що будь-яких домовленостей з ОСОБА_16 щодо розгляду вказаних справ, а тим більше отримання грошових коштів від сторін за прийняття рішення, у неї не було.

Цивільний позов не визнала у повному обсязі.

Дослідивши у ході судового слідства усі зібрані органом досудового розслідування докази, а саме письмові докази та показання свідків, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_8 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.368 КК України (в редакції Закону №221-VII від 18.04.2013 року), не знайшло свого підтвердження з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Стаття 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, яка ратифікована Україною і є частиною її національного законодавства, гарантує кожній людині при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення право на справедливий суд. Суд повинен відповідати вимогам незалежності та безсторонності.

Судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч. 3 п. 3 ст. 129 Конституції України, передбачено, що забезпечення доведеності вини є одним із конституційних принципів судочинства.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про практику застосування Конституції при здійсненні правосуддя» визнання особи винною у вчиненні злочину можливо лише за умови доведеності її вини.

Згідно п. 10 ч. 1 ст.7, частин 1,2,4 ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість даної особи

Це положення передбачено й пунктом 2 статті 6 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» в якому зазначено, що кожен обвинувачений у вчиненні кримінального злочину вважається невинним, до тих пір,поки його винність не буде встановлена в законному порядку.

Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після всебічного , повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині визнати обвинуваченого винним.

При цьому, як передбачає ч. 6 ст. 22 КПК України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та обов`язків.

У п. 146 справи «Барбера, Мессегуе и Джабардо проти Іспанії» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь обвинуваченого.

Відповідно до вимог статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За змістом частини 3 статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Отже, суд може ухвалити обвинувальний вирок лише в тому випадку, коли винуватість обвинуваченої особи доведено поза розумним сумнівом.

Як зазначив Верховий Суд у Постанові від 04.07.2018 року у справі №688/788/15-к, обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення. Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Мотиви з яких суд відкидає докази обвинувачення:

Відповідно до статті 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: у тому числі подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Обов`язок доказування обставин, передбачених статті 91 цього Кодексу, у відповідності до положень частини 1 статті 92 КПК України, покладається на слідчого та прокурора.

У відповідності до ч.1 ст.94 КПК України, зокрема, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

На підтвердження пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди у великому розмірі від ОСОБА_10 для себе, за вчинення в інтересах ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 дій, з використанням службового становища, стороною обвинувачення суду надано наступні докази.

Так за клопотанням сторони обвинувачення у судовому засіданні було допитано свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_19 ..

Покази свідка ОСОБА_17 , яка під час допиту в судовому засіданні пояснила, що станом на серпень 2013 року працювала на посаді секретаря судових засідань Біляївського районного суду Одеської області, була прикріплена до судді ОСОБА_8 .. Зазначила, що на даний час погано пам`ятає події 19.08.2013 року, та зокрема і обставини розгляду цивільних справ №496/3801/13-ц та №496/4006/13-ц.

Покази, надані нею у судовому засіданні проведеному Березанським районним судом Миколаївської області, підтвердила.

При допиті у судовому засіданні, під час розгляду Березанським районним судом Миколаївської області кримінального провадження, свідок ОСОБА_17 надавала наступні покази:

Вказала, що справи №496/3801/13-ц та №496/4006/13-ц розглядалися у службовому кабінеті судді ОСОБА_8 без технічної фіксації, оскільки її кабінет не був обладнаний спеціальною апаратурою, а вільні зали судових засідань, на час розгляду справ були відсутні. У свою чергу, представники сторін надали згоду на розгляд справ без технічної фіксації, написавши відповідні заяви.

Хто саме з представників сторін приймав участь у судових засідання, на даний час не пам`ятає. Наскільки вона пригадує, у судовому засіданні були якісь люди. Перед судовим засіданням вона доповіла судді явку сторін та передала їй справу. В процесі розгляду справи, вела протокол судового засідання.

Скільки часту тривав судовий розгляд справ та яким чином суддя ОСОБА_8 проголошувала рішення на даний час не пам`ятає. Пригадала лише, що ці справи були безспірні.

До її обов`язків як секретаря судового засідання входило виготовлення протоколу судового засідання, формування справи та її здача до канцелярії суду.

Вказала, що після розгляду даних справ ОСОБА_16 до неї не звертався, а чи звертався він до помічника судді ОСОБА_19 , їй не відомо. Зазначила, що ОСОБА_16 раніше приймав участь у розгляді цивільних справ як представник сторін.

Покази свідка ОСОБА_19 , яка під час допиту в судовому засіданні пояснила, що станом на 2013 рік працювала на посаді помічника судді Біляївського районного суду Одеської області ОСОБА_8 . Зазначила, що ОСОБА_16 знає, оскільки певний час вони працювали разом у вказаному суді.

Обставини розгляду цивільних справ №496/3801/13-ц та №496/4006/13-ц на даний час вона не пам`ятає, але оскільки до її повноважень входила підготовка проектів рішень, то припускає, що готувала їх і по даним справам.

Зазначила, що ОСОБА_16 копії рішень по вказаним справам не видавала, оскільки це не входило до її повноважень.

Покази, надані нею у судовому засіданні проведеному Березанським районним судом Миколаївської області, підтвердила.

При допиті у судовому засіданні, під час розгляду Березанським районним судом Миколаївської області кримінального провадження, свідок ОСОБА_19 надавала наступні покази:

Вказала, що ОСОБА_16 працював на посаді помічника судді Біляївського районного суду Одеської області, а після звільнення став займатися приватною юридичною практикою. Підтвердила, що під час роботи, у ОСОБА_16 з суддею ОСОБА_8 та нею (свідком) склалися тісні дружні стосунки. Після звільнення ОСОБА_16 часто відвідував суд. Заходив як у справах, так і просто привітатися, оскільки його офіс знаходився неподалік.

Стосовно цивільних справ №496/3801/13-ц та №496/4006/13-ц, що надійшли до суду на початку серпня 2013 року, пояснила, що дані справи були передані судді ОСОБА_8 з канцелярії суду після їх авторозподілу через автоматизовану систему документообігу суду. Всіх обставин розгляду даних цивільних справ точно не пам`ятає.

Зазначила, що цього дня суддею ОСОБА_8 розглядалося близько 20 судових справ, оскільки суддя збиралася йти у відпустку.

Дані цивільні справи, як і переважна більшість справ, розглядалися суддею ОСОБА_8 , відповідно до практики, яка склалася у суді, в службовому кабінеті, по причині незабезпечення приміщення суду належною кількістю залів судових засідань.

При розгляді справ вона присутньою не була. Вона підготувала проекти рішень та передала їх судді ОСОБА_8 для перевірки. Після внесених суддею коректив, особисто роздрукувала рішення та передала судді на підпис.

Копії рішень вона ОСОБА_16 не видавала, оскільки їх видає канцелярія суду. ОСОБА_16 не передавав їй грошові кошти за підготовку проектів рішень по даним справам. Стосовно телефонної розмови з ОСОБА_16 у якій йшла мова про передачу їй 200 доларів США за сприяння в отриманні ним копій рішень, пояснила, що це був жарт ОСОБА_16 , та мова про реальну передачу грошових коштів не йшла.

Пояснювала, що зі слів ОСОБА_16 , з яким вона дуже часто раніше близько спілкувалася, їй було відомо про те, що він близько року, що передував цим подіям позичив у ОСОБА_8 гроші на придбання автомобілю.

Стороною обвинувачення суду були надані наступні письмові докази:

Протокол прийняття заяви про скоєне кримінальне правопорушення, відповідно до якого 06.08.2013 року, ОСОБА_10 повідомив старшому оперуповноваженому ГУБОЗ МВС України про факт вимагання від нього суддею Біляївського районного суду Одеської області ОСОБА_8 через посередника іншу особу., який представився її колишнім помічником, неправомірної вигоди за винесення позитивного рішення про зняття арешту та визнання права власності на транспортні засоби, а саме три автобуси «Богдан», один автобус «БЛАС» та автомобіль «Деу ланос», 22500 доларів США. (Том 2 а.с.51).

Протокол, складений 16.08.2013 року старшим оперуповноваженим ОВС ГУБОЗ МВС України за результатами огляду та вручення ОСОБА_10 грошових коштів в сумі 1000 доларів США. купюрами по 100 доларів США, з додатками світлокопіями вказаних банкнот (Том 2 а.с.60-64).

Протокол, складений 19.08.2013 року старшим оперуповноваженим ОВС ГУБОЗ МВС України за результатами огляду та вручення ОСОБА_10 грошових коштів в сумі 9000 доларів США. купюрами по 100 доларів США, з додатками світлокопіями вказаних банкнот (Том2 а.с.65-90).

Протокол, складений 28.08.2013 року старшим оперуповноваженим ОВС ГУБОЗ МВС України за результатами огляду та вручення ОСОБА_10 грошових коштів в сумі172 200 грн, купюрами по 500 грн. у кількості 344 шт., з додатками світлокопіями вказаних банкнот (Том 2 а.с.91-182).

Протокол, складений 29.08.2013 року, старшим слідчим в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України, за результатами проведення обшуку службового кабінету судді ОСОБА_8 №5 у приміщенні Біляївського районного суду Одеської області за адресою вул.Кіпенко, 1 м.Біляївка Одеська область, в ході проведення якого було виявлено та вилучено: виготовлені та завірені печаткою суду копії цивільних справ, №496/3801/13-ц на 89 аркушах; №496/4006/13-ц на 37 аркушах, фрагмент паперу білого кольору з написом, виконаним ручкою чорного кольору « АДРЕСА_3 »; проекти рішень у цивільних справах №496/4006/13-ц на 4-х аркушах та №496/3801/13-ц.

Додатком до якого є mini відеокасета «Verbatim», серійний номер 5051CS4AR 140308 F з відеозаписом проведення даної слідчої дії.

Вказану слідчу дію було проведено на підстав Ухвали слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 22.08.2013 року у справі №757/18233/13-к (Том 2 а.с.183-186)

Протокол, складений старшим слідчим в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України 12.12.2013 року, за результатами огляду світлокопій документів цивільних справ №496/3801/13-ц та №496/4006/13-ц Біляївського районного суду Одеської області; фрагменту паперу білого кольору з написом «Энерг.83/кв. АДРЕСА_4 »; проекту рішення Біляєвського районного суду Одеської області суддя ОСОБА_8 у цивільній спраі №496/4006/13-ц на 4-х арк.. формату А4; проекту рішення Біляєвського районного суду Одеської області суддя ОСОБА_8 у цивільній спраі №496/3801/13-ц на 4-х арк.. формату А4, які бли вилучені 29.08.2013 року під час проведення обшуку у службовому кабінеті судді ОСОБА_8 №5 у приміщенні Біляївського районного суду Одеської області, за адресою вул.Кіпенко, 1 м.Біляївка Одеська область (Том 4 а.с.176-179).

Копії матеріалів цивільної справи Біляївського районного суду Одеської області №496/3801/13-ц провадження №2/496/1643/13 за позовом ОСОБА_14 , ОСОБА_20 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 до Товариства з обмеженою відповідальнітю «Експрес», ОСОБА_21 , третя особа УДАІ ГУМВС України в Одеській області про визнання договорів оренди удаваними та визнання права власності.

Як вбачається з даних матеріалів позовну заяву було подано до суду 01.08.2013 року вх..№12743. Представником позивачів за довіреністю є ОСОБА_10 .. У матеріалах справи міститься Протокол судового засідання за 19.08.2013 року та рішення суду про задоволення позову (Том 2 а.с.187-274).

Копії матеріалів цивільної справи Біляївського районного суду Одеської області №496/4006/13-ц провадження №2/496/1699/13 за позовом ОСОБА_11 до Товариства з обмеженою відповідальнітю «Експрес», ОСОБА_21 про визнання договорів удаваними. Як вбачається з даних матеріалів позовну заяву було подано до суду 09.08.2013 року вх..№13307. Представником позивача за довіреністю є ОСОБА_10 .. У матеріалах справи міститься Протокол судового засідання за 19.08.2013 року та рішення суду про задоволення позову (Том 3 а.с.38).

Протокол, складений слідчим в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України, 29.08.2013 року за результатами проведення обшуку автомобіля марки «AUDI A6», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві власності іншій особі, в ході проведення якого виявлено та вилучено: грошові кошти на загальну суму 4038 грн., мобільний телефон марки «IPhone 4» чорного кольору серія та номер НОМЕР_2 ID: BCG-E238A IS: 579S-E2380A», мобільний телефон марки «hTS» чорного кольору IMEI: НОМЕР_3 серійний номер НОМЕР_4 з додатковим номером 99HNZ086-00, з встановленою SIM-карткою мобільного оператора «Київстар», які поміщені у пакет №1.

Видані ОСОБА_15 грошові кошти у сумі 501 грн., мобільний телефон марки «Samsung» серія та номер 1IMEI: НОМЕР_5 , 2 IMEI: НОМЕР_6 , S/N: НОМЕР_7 , з встановленими SIM-картками мобільного оператора «Лайф» та «Київстар», які поміщені у пакет №2.

Жорсткий дис к до комп`ютера серії WD 20EARX номер 5014ЕЕ206314197; два супровідних листи Біляївського районного суду Одеської області за вих.№20723 від 29.08.2013 року; супровідний лист Біляївського районного суду Одеської області за вих.№20724 від 29.08.2013 року; супровідний лист Біляївського районного суду Одеської області без вих. номеру та дати до УДАІ МВС України в Одеській області з підписом ОСОБА_8 ; Рішення Біляївського районного суду Одеської області справа №496/3801/13-ц від 19.08.2013 року, скріплене гербовою печаткою та підписане від імені ОСОБА_8 , прошите та пронумероване на 7 аркушах; Рішення Біляївського районного суду Одеської області справа №496/4006/13-ц від 19.08.2013 року, скріплене гербовою печаткою та підписане від імені ОСОБА_8 , прошите та пронумероване на 4 аркушах; Рішення Біляївського районного суду Одеської області справа №496/4006/13-ц від 19.08.2013 року, скріплене гербовою печаткою та підписане від імені ОСОБА_8 , прошите та пронумероване на 4 аркушах; Рішення Біляївського районного суду Одеської області справа №496/3801/13-ц від 19.08.2013 року, скріплене гербовою печаткою та підписане від імені ОСОБА_8 , прошите та пронумероване на 7 аркушах; портфель чорного кольору, у якому знаходився ноутбук марки «Леново» серія та номер VB06584987, зарядний пристрій та інструкція до ноутбука; грошові кошти на загальну суму 7030 гривень; банківські картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_8 , № НОМЕР_9 ; № НОМЕР_10 ; № НОМЕР_11 на ім`я іншої особи, вказані речі, документи та грошові кошти були поміщені у пакет №4.

Додатком до протоколу є mini відеокасета «Verbatim», серійний номер 148192CS4AR 2909538 з відеозаписом проведення даної слідчої дії. Вказану слідчу дію було проведено на підстав Ухвали слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 22.08.2013 року у справі №757/18229/13-к (Том 3 а.с.67-75)

Протокол, складений слідчим в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України 29-30 серпня 2013 року, за результатами проведення обшуку за місцем проживання іншої особи за адресою АДРЕСА_5 , в ході проведення якого було виявлено та вилучено: грошові кошти у розмірі 60000 грн., банківську картку № НОМЕР_12 , банківську квитанцію №od260875dia991, банківську квитанцію №od260875dia734.

Відповідно до змісту протоколу, присутня при проведенні обшуку ОСОБА_22 , зазначила, що грошові кошти у розмірі 60000 гривень приніс її батько ОСОБА_23 незадовго до початку обшуку і передав їй. Присутній при проведенні обшуку інша особа, на питання слідчого, пояснив, що з отриманих від ОСОБА_10 , 168000 грн., 40000 грн. він передав своїй дружині ОСОБА_22 , і вона їх поклала на свій рахунок у АТ КБ «ПриватБанк».

Додатком до протоколу є mini відеокасета «Verbatim», серійний номер 044109ВS4AR 901340F, з відеозаписом проведення даної слідчої дії.

Вказану слідчу дію було проведено на підстав Ухвали слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 22.08.2013 року у справі №757/18231/13-к (Том 3 а.с.77-83).

Протокол, складениий слідчим в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України 29-30.08.2013 року за результатами проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_2 , під час проведення якого у ОСОБА_18 , дочки ОСОБА_8 виявлено та вилучено долари США, з яких три купюри номіналом по 100 доларів США, серії та номеру НІ 02775359А, НВ 01289613Q, НВ 34022376А та одна купюра номіналом 50 доларів США серії та номеру GG 25918326 F; 2500 грн., двома купюрами по 500 грн. серії та номеру ВФ 4242015, ВД 8745287, чотирма купюрами п о 200 грн., серії та номер ЕБ 1256410, ЄЦ 0867119, ЕД 1052469, ЕЗ 30723639, сімома купюрами по 100 грн., серії та номер ГХ 6736434, КЕ 8741537, ГД 4326244, АД 8439698, ЕЩ 7484112, ЕЦ 1532405, КН 1669195; банківські картки АТ «Аваль Банк» № НОМЕР_13 , № НОМЕР_14 ; карти АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_15 ; № НОМЕР_16 ; АТ «Дельта Банк» № НОМЕР_17 , № НОМЕР_18 ; картку DNB NOR № НОМЕР_19 .

У дитячій кімнаті вилучено 200 доларів США купюрами по 100 доларів, серія та номер FН 11575817А, КВ 25539374GЮ які видав ОСОБА_24 , син обвинуваченої, вказавши, що це його особисті кошти, подаровані на день народження.

У кімнаті, поруч з дитячою, у серванті вилучено 200 долпоів США, купюрами по 100 доларів США, серії та номіналу СВ 77866845F, KB 22189059 Q; 1300 грн., одна купюра 500 грн. серія та номер ВХ 9517405, чотири купюри по 200 грн., серія та номер ЄЗ 6421665, ВЦ 3646657, ЄЧ 7405489, ЕИ 4854875.

Вилучені грошові кошти та банківські картки поміщені до канцелярських конвертів №№1,2,3,4,5.

Додатком до протоколу є 4 mini відеокасети «Verbatim» mini DV, з відеозаписом проведення вказаної слідчої дії.

Вказану слідчу дію було проведено на підстав Ухвали слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 29.08.2013 року у справі №757/18555/13-к (Том 3 а.с.91).

Протокол, складений слідчим в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України 02.09.2013 року, за результатами огляду грошових коштів та банківських карток, вилучених під час обшуку, проведеного 29-30.08.2013 року за місцем проживання ОСОБА_8 , за адресою АДРЕСА_2 , відповідно до якого три купюри номіналом по 100 доларів США, які були вилучені у ОСОБА_18 за своїми серіями та номерами НІ 02775359А, НВ 01289613Q, НВ 34022376А, співпадають з серіями та номерами трьох купюр, зазначених у Протоколі огляду та вручення ОСОБА_10 доларів США від 19.08.2013 року. Додатком до протоколу є світлокопії купюр (Том 3 а.с.105-111).

Протокол, складений слідчим в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України 30.08.2013 року, за результатами огляду грошових коштів у розмірі 60000 грн., банківських карток, квитанції АТ КБ «Приват Банк», квитанції про здійснення валютно- обмінної операції, які були вилучені 29-30 серпня 2013 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_16 за адресою АДРЕСА_5 .

Вилучених під час проведення 29.08.2013 року, обшуку транспортного засобу «AUDI A6», державний номерний знак НОМЕР_1 - чотирьох банківських карток АТ КБ «Приватбанк» на ім`я іншої особи, грошових коштів; чотирьох супроводжувальних листів Біляївського районного суду Одеської області, а саме:

зі штампом суду та рукописним підписом проти прізвища судді ОСОБА_8 за вих. №20723 від 19.08.2013 року (рукописний запис номеру вихідного та дати) директору ТОВ «ЕКсперес» про направлення копії рішення суду від 19.08.2013 року по цивільній справі №496/4006/13-ц за позовом ОСОБА_14 та інших до ТОВ «Експрес» та ОСОБА_21 про визнання права власності та стягнення грошових коштів, для відома;

без дати директору ТОВ «Експрес» зі штампом суду і рукописним підписом проти прізвища судді ОСОБА_8 за вих. №20723 від 19.08.2013 року (рукописний запис номеру вихідного та дати) директору ТОВ «Експерес» пр направлення копії рішення суду від 19.08.2013 року по цивільній справі №496/3801/13-ц за позовом ОСОБА_11 до ТОВ «Експрес» та ОСОБА_21 про визнання права власності та стягнення грошових коштів, для відома;

зі штампом суду та рукописним підписом проти прізвища судді ОСОБА_8 за вих. № 20723 від 19.08.2013 року (рукописний запис номеру вихідного та дати) на адресу УДАІ ГУМВС України в Одеській області про направлення копії рішення суду від 19.08.2013 року по цивільній справі №496/4006/13-ц за позовом ОСОБА_14 та інших до ТОВ «Експрес» та ОСОБА_21 про визнання права власності та стягнення грошових коштів, для відома;

зі штампом суду та рукописним підписом проти прізвища судді ОСОБА_8 за вих. № 20723 від 19.08.2013 року (рукописний запис номеру вихідного та дати) на адресу УДАІ ГУМВС України в Одеській області про направлення копії рішення суду від 19.08.2013 року по цивільній справі №496/4006/13-ц за позовом ОСОБА_14 та інших до ТОВ «Експрес» та ОСОБА_21 про визнання права власності та стягнення грошових коштів, для відома;

супровідний лист від 29.08.2013 №20724 на адресу УДАІ ГУМВС України в Одеській області, з рукописним підписом проти прізвища судді ОСОБА_8 про направлення копії рішення суду від 19.08.2013 року по цивільній справі №496/3801/13-ц за позовом ОСОБА_11 до ТОВ «Експрес» та ОСОБА_21 про визнання права власності та стягнення грошових коштів, для відома.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області справа №496/3801/13-ц провадження №2/496/1643/13 від 19.08.2013, з мокрою гербовою печаткою Біляївського районного суду Одеської області, підписане суддею ОСОБА_8 , за позовом ОСОБА_14 та інших. Рішення з підписом проти прізвища судді ОСОБА_8 , завірене відтиском гербової печатки суду, з зазначенням рішення набрало законної сили 29.08.2013 року, з підписом проти прізвища судді ОСОБА_8 та відтиском печатки суду. Рішення прошито та пронумеровано на 7-ми аркушах (у двох екземплярах).

Рішення Біляївського районного суду Одеської області справа №496/3801/13-ц провадження №2/496/1699/13 від 19.08.2013, з мокрою гербовою печаткою Біляївського районного суду Одеської області, підписане суддею ОСОБА_8 , за позовом ОСОБА_11 до ТОВ «Експрес» та Дишлевського про визнання прпва власності та стягнення грошових коштів. З зазначенням рішення набрало законної сили 29.08.2013 року, з підписом проти прізвища судді ОСОБА_8 та відтиском печатки суду. Рішення прошито та пронумеровано на 4-х аркушах (у двох екземплярах).

Жорсткого диску до комп`ютера серії WD20EARX номер 5014ЕЕ206314197 та флеш накопичувача ZIP 8 GB.

Під час перегляді інформації, якв міститься на флеш накопичувачу виявлено два файли. На одному з яких файл: «п3ст.205 Коваль 22.08.2013 9:11 65кб» Ухвала Біляївського районного суду Одеської області від 27 серпня 2013 (2 арк) судді ОСОБА_8 по цивільній справі за позовом ОСОБА_25 до ТОВ «Гленкор-Юг»; на іншому файлі «Письмо о направленими решения» 22.08.2013 8:28 47 каб на 4 сторінках. Супровідні листи від імені судді ОСОБА_8 до УДАЇ ГУМВС України в Одеській області щодо направлення копій рішення суду від 19.08.2013 по цивільній справі №496/2708/13-ц та рішення суду від 19.08.2013 року директору ТОВ «Експрес» по цивільній справі №496/2708/13-ц.

Мобільного телефону марки «IPhone 4» чорного кольору серія та номер А1332ЕМС380А ID: BCG-E238A IS: 579S-E2380A», мобільний телефон марки «hTS» чорного кольору IMEI: НОМЕР_3 серійний номер НОМЕР_4 з додатковим номером 99HNZ086-00, з встановленою SIM-карткою мобільного оператора «Київстар».

Виданих ОСОБА_15 грошових кошти у сумі 501 грн., мобільного телефону марки «Samsung» серія та номер 1IMEI: НОМЕР_5 , 2 IMEI: НОМЕР_6 , S/N: НОМЕР_7 , з встановленими SIM-картками мобільного оператора «Лайф» та «Київстар»

Відеокасет із записом невідкладного обшуку квартири ОСОБА_23 та обшуку квартири ОСОБА_22 , від 29-30.08.2013 року.

Відеокасети із записом обшуку автомобіля «Ауді А6» д. н. з. НОМЕР_1 від 29.08.2013 року.

Чотирьох малих відеокасет з записом обшуку помешкання ОСОБА_8 від 29-30.08.2013 року.

Додатком до вказаного протоколу є світлокопії купюр, оглянуті документи та носії інформації. Том 3 а.с.203-250 Том 4 а.с.1-32).

Постанова слідчого в особливо важливих справах відділу Генеральної прокуратури України від 19.09.2013 року, за якою грошові кошти у розмірі 60000 грн., 120 банкнот номіналом по 500 грн., які були вилучені 29-30 серпня 2013 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_16 за адресою АДРЕСА_5 . Грошові кошти у розмірі 11500 грн., 21 банкнота номіналом 500 грн., які були вилучені під час проведення 29.08.2013 року обшуку транспортного засобу «AUDI A6», державний номерний знак НОМЕР_1 , визнано та долучено до матеріалів провадження у якості речових доказів.

Вказані грошові кошти, за Прибутковим позабалансовим ордером №16138 від 04.10.2013 року передано на зберігання до сховища ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» (Том 3 а.с.155-161).

Постанова слідчого в особливо важливих справах відділу Генеральної прокуратури України від 06.09.2013 року, за якою банківську картку АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_12 , квитанцію №od260875dia991 про здійснення валютно-обмінної операції АТ КБ «Приват Банк», Банківську квитанцію АТ КБ «Приватбанк», №od260875dia734, які були вилучені 29-30 серпня 2013 року, за результатами проведення обшуку за місцем проживання іншої особи за адресою АДРЕСА_5 .

Відеокасети, які є додатками до протоколів обшуку, в кількості шести штук від 29-30 серпня 2013 року, проведених за місцем проживання ОСОБА_8 .. ОСОБА_23 автомобіля іншої особи, визнано та залучено до матеріалів кримінального провадження у якості речових доказів (Том 4 а.с.33-34).

Протокол, складений слідчим в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України 12.12.2013 року за результатами огляду цифрових носіїв інформації, з викладом стенограм розмов між ОСОБА_10 , іншою особою, ОСОБА_8 , Так відповідно до протоколу: при завантаженні пластикової картки «Мікро СД», що має позначення барвником «1087т» встановлено, що вона містить цифровий відео-файл, який відображає події 16.08.2013 року та обставини зустрічі ОСОБА_10 з іншою особою в офісному приміщенні за адресою АДРЕСА_2 , під час якої ОСОБА_10 передав іншій особі кошти в розмірі 1000 доларів США;

при завантаженні пластикової картки «Мікро СД», що має позначення барвником «1088т» встановлено, що вона містить цифровий відео-файл, який відображає події 19.08.2013 року та обставини зустрічі ОСОБА_10 з іншою особою в офісному приміщенні за адресою АДРЕСА_2 , до початку судового засідання у цивільних справах №496/3801/13-ц та №496/4006/13-ц, під час якої ОСОБА_10 передав іншій особі 8800 доларів США. Також даний відео-файл відображає обставини та зміст розмови ОСОБА_10 , іншої особи, представника ТОВ «Експрес» та ОСОБА_8 , яка відбулася 19.08.2013 року в кабінеті судді ОСОБА_8 під час розгляду цивільної справи №496/3801/13-ц: при завантаженні пластикової картки «Мікро СД», що має позначення барвником «1126т», встановлено, що вона містить цифровий відео-файл, який відображає події 28.08.2013 року, а саме зустрічі ОСОБА_10 , іншої особи та ОСОБА_15 , яка відбулася 28.08.2013 року в автомобілі іншої особи, під час якої останній одержав від ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 167200 гривень (Том 4 а.с.64-77).

Протокол по результатам контролю за вчинення злочину від 16.10.2013 року з додатками стенограмами розмов, який містить дані, аналогічні зафіксованим у Протоколі огляду цифрових носіїв інформації від 12.12.2013 року, а саме: відомості про обставини зустрічі ОСОБА_10 з іншою особою 16.08.2013 року в офісному приміщенні за адресою АДРЕСА_2 , під час якої ОСОБА_10 передав іншій особі кошти в розмірі 1000 доларів США. Відомості про обставини спілкування ОСОБА_10 , іншої особи та ОСОБА_8 , 19.08.2013 року в кабінеті судді ОСОБА_8 під час розгляду цивільної справи. Відомості про зміст розмови ОСОБА_10 , іншої особи та ОСОБА_15 , яка відбулася 28.08.2013 року в автомобілі іної особи, під час якої останній одержав від ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 167200 гривень (Том 4 а.с.83-96).

Протокол про результати проведення візуального спостереження за іншою особою складений 25.09.2013 року, за змістом якого вказана негласна слідчо-розшукова дія проводилася відносно іншої особи 27.08.2013 року у період з 11-30 год до 14-00 год. 28.08.2013 року з 07-50 год до 19-00 год. 29.08.2013 року з 08-00 год до 15-15 год. (Том 4 а.с. 99-100).

Протокол про результати проведення візуального спостереження за ОСОБА_8 складений 25.09.2013 року, за змістом якого вказана негласна слідчо-розшукова дія проводилася відносно іншої особи 27.08.2013 року у період з 09-00 год. до 14-00 год. 28.08.2013 року з 08-45 год до 20-30 год. 29.08.2013 року з 07-55 год до 16-00 год. (Том 4 а.с. 101-102).

Протокол по результатам контролю за вчиненням злочину та зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 31.10.2013 року з додатком-стенограмою розмов. Вказана негласна слідчо-розшукова дія проводилася відносно іншої особи у період з 20.08.2013 по 28.08.2013 року.

Протокол містить дані про зміст телефонних розмов іншої особи з ОСОБА_8 які відбувалися 20.08.2013 року о 09:18:23 год., о 12:25:20 год.,13:03:56 год.. 22.08.2013 року о 10:03:36 год..

Дані про зміст телефонних розмов іншої особи з ОСОБА_19 , які відбулися 20.08.2013 року о 09:41:49 год..27.08.2013 року о 10.21.54 год., о14:11:41 год., о 16:55:12 год.. 28.08.2013 року об 11:43:32 год..

Дані про зміст телефонних розмов іншої особи з ОСОБА_10 , які відбулися 23.08.2013 року об 11:58:29 год.. 28.08.2013 року о 10:39:50 год., об 11:03:35 год., об 11:09:15 год.

Дані про зміст СМС- повідомлень ОСОБА_10 іншій особі, які були відправлені 29.08.2013 року о 09:05:13, 09:05)16, 09:05:18, 09:05:20.

Дані про зміст телефонних розмов іншої особи з ОСОБА_15 , які відбклися 28.08.2013 року об 11:32:10 год, об 11:37:36 год., о 12:08:57 год.; о 12:11:21 год., о 12:17:46 год., о 13:14:35 год..

Дані про зміст розмови іншої особи з чоловіком на ім`я « ОСОБА_26 », яка відбулася 28.08.2013 року о 13:02:14 год. (Том 4 а.с.121-133)

Протокол, складений старшим слідчим в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України 09.12.2013 року, за результатами огляду носія інформації, а саме: CD диску EMTEK DVD+R (інв. №1141), який містить аудіо файли з аудіо записами телефонних розмов іншої особи з ОСОБА_8 які відбувалися 20.08.2013 року о 09:18:23 год., о 12:25:20 год.,13:03:56 год.. 22.08.2013 року о 10:03:36 год..Іншої особи з ОСОБА_19 , які відбулися 20.08.2013 року о 09:41:49 год..27.08.2013 року о 10.21.54 год., о14:11:41 год., о 16:55:12 год.. 28.08.2013 року об 11:43:32 год.. Іншої особи з ОСОБА_10 , які відбулися 23.08.2013 року об 11:58:29 год.. 28.08.2013 року о 10:39:50 год., об 11:03:35 год., об 11:09:15 год..Іншої особи з ОСОБА_15 , які відбувалися 28.08.2013 року об 11:32:10 год, об 11:37:36 год., о 12:08:57 год.; о 12:11:21 год., о 12:17:46 год., о 13:14:35 год..Іншої особи з чоловіком на ім`я « ОСОБА_26 », яка відбулася 28.08.2013 року о 13:02:14 год.. А також СМС- повідомлення ОСОБА_10 іншій особі, які були відправлені 29.08.2013 року о 09:05:13, 09:05)16, 09:05:18, 09:05:20. (Том 4 а.с.134-143).

Протокол складений о/у в ОВС УБОЗ ГУ МВС України 26.09.2013 року, за результатами тимчасового доступу до інформації, яка перебуває у володінні АТ «КБ Приватбанк», а саме особового рахунку іншої особи за яким видано платіжну картку № НОМЕР_10 , який було проведено на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 06.09.2013 року у справі №757/19223/13-к.

Відповідно до якого було вилучено виписку по рахунку № НОМЕР_10 за період з 01.08.2013 року по 29.08.2013 року, копія Анкети-заяви іншої особи, копія паспорту на ім`я іншої особи (Том 4 а.с.155-165).

Протокол складений о/у в ОВС УБОЗ ГУ МВС України 26.09.2013 року, за результатами тимчасового доступу до інформації, яка перебуває у володінні АТ «КБ Приватбанк», а саме особового рахунку ОСОБА_22 за яким видано платіжну картку № НОМЕР_12 , який було проведено на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 06.09.2013 року у справі №757/19221/13-к.

Відповідно до якого було вилучено виписку по рахунку № НОМЕР_12 за період з 05.08.2013 року по 30.08.2013 року, копія Анкети-заяви іншої особи, копія паспорту на ім`я ОСОБА_22 (Том 4 а.с.166-175).

Протокол, складений старшим слідчим в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України 28.08.2013 року, за результатами обшуку квартири АДРЕСА_6 , яка належить на праві власності ОСОБА_23 ..

Обшук було проведено в порядку ч.3 ст.233 КПК України, в ході якого нічого виявлено та вилучено не було (Том 4 а.с.207-209).

Висновки суду за результатами оцінки наданих сторонами та досліджених доказів.

Згідно зі ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом. Склад кримінального правопорушення - це сукупність встановлених у кримінальному законі об`єктивних та суб`єктивних ознак, які визначають вчинене суспільно небезпечне діяння, як кримінальне правопорушення.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення в одержані службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди у великому розмірі для себе за вчинення в інтересах третіх осіб, дій з використанням службового становища, за наявності спільного злочинного умислу та пособництва іншої особи, дії якого органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.5 ст.27, ч.4 ст.368 КК України (в редакції Закону №221-VII від 18.04.2013 року)

Так, кваліфікація діяння за ознаками одержання неправомірної вигоди (основний склад злочину, передбачений ст. 368 КК України) завжди потребує встановлення спеціального суб`єкта злочину службової особи, визначення якої дається у примітці до ст. 364 КК України, предмета злочину будь-якої матеріальної вигоди, способу одержання неправомірної вигоди, який може бути будь-яким, причинного зв`язку між незаконною винагородою та згодою службової особи використати свої службові повноваження чи становище.

Таким чином сторона обвинувачення мала довести, що ОСОБА_8 , перебуваючи на посаді судді Біляївського районного суду Одеської області, прийняла рішення про задоволення позовів у цивільних справах №496/3801/13-ц, №496/4006/13-ц, саме за отриману, при пособництві іншої особи, від ОСОБА_10 , як представника позивачів ОСОБА_14 , ОСОБА_20 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , неправомірну винагороду.

Фактично пред`явлене ОСОБА_8 обвинувачення ґрунтувалося на показах, допитаного під час досудового розслідування свідка ОСОБА_10 , матеріалах НСРД та протоколах обшуку, проведених у службовому кабінеті обвинуваченої, під час якого було вилучено судові справи №496/3801/13-ц, №496/4006/13-ц; та за місцем її мешкання під час якого у доньки обвинуваченої ОСОБА_18 було вилучено 300 доларів США купюрами по 100 доларів, які за своїм номіналом, серіями та номерами є ідентичними коштам, які вручалися згідно протоколу від 19.08.2013 року огляду та вручення грошових коштів ОСОБА_10 ..

При наданні оцінки наданим стороною обвинувачення та дослідженим у судовому засіданні протоколам складеним за результатами проведення негласних слідчих розшукових дій, суд виходить з наступного.

За положеннями ст.249 КПК України (в редакції чинній на момент вчинення слідчих та процесуальних дій), негласні слідчі (розшукові) дії - це різновид слідчих (розшукових) дій, відомості про факт та методи проведення яких не підлягають розголошенню, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Негласні слідчі (розшукові) дії проводяться у випадках, якщо відомості про кримінальне правопорушення та особу, яка його вчинила, неможливо отримати в інший спосіб. Негласні слідчі (розшукові) дії, передбачені статтями 260, 261, 262, 263, 264 (в частині дій, що проводяться на підставі ухвали слідчого судді), 267, 269, 270, 271, 272, 274 цього Кодексу, проводяться виключно у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Рішення про проведення негласних слідчих (розшукових) дій приймає слідчий, прокурор, а у випадках, передбачених цим Кодексом, - слідчий суддя за клопотанням прокурора або за клопотанням слідчого, погодженого з прокурором. Слідчий зобов`язаний повідомити прокурора про прийняття рішення щодо проведення певних негласних слідчих (розшукових) дій та отримані результати.

Відповідно до висновку Велика Палата Верховного Суду, викладеного у Постанові від 16.10.2019 року у справі № 640/6847/15-к, для оцінки доказів, отриманих в результаті НСРД, необхідно дослідити процесуальні документи, які стали підставою для проведення НСРД. Процесуальні документи про дозвіл на проведення НСРД повинні бути взяті до уваги судом, який розглядає справу, оскільки без з`ясування їх змісту неможливо прийняти рішення про допустимість доказів, отриманих в результаті проведення НСРД.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року звернула увагу на те, що ці процесуальні рішення виступають правовою підставою проведення НСРД з огляду на їх функціональне призначення щодо підтвердження допустимості доказової інформації, отриманої за результатами проведення таких дій, і тому вони повинні перевірятися та враховуватися судом під час оцінки цих доказів.

Висновки про те, що суд повинен оцінити докази, отримані у результаті НСРД у комплексі із правовою підставою для проведення НСРД, в тому числі з відповідною ухвалою слідчого судді про дозвіл на проведення НСРД, сумнівів не викликають.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що процесуальні документи про надання дозволу на проведення НСРД не є самостійним доказом у кримінальному провадженні. Відповідно до статті 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, а процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Процесуальні ж документи, які стали підставою для проведення НСРД, не є документами у розумінні частини другої статті 99 КПК України, оскільки не містять зафіксованих та зібраних оперативними підрозділами фактичних даних про протиправні діяння окремих осіб або групи осіб.

Отже, процесуальні документи про дозвіл на проведення НСРД (в тому числі і відповідна ухвала слідчого судді) повинні досліджуватися судом під час розгляду справи у суді першої інстанції з метою оцінки допустимості доказів, отриманих в результаті НСРД.

ЄСПЛ при розгляді порушення особи права на справедливий суд при дослідженні питання допустимості доказів у справі «Мірілашвілі проти Росії» від 11.12.2008 в п.п.200-209 зазначив наступне: У змагальному процесі повинні розглядатися не лише докази, які безпосередньо стосуються фактів справи, а й інші докази, які можуть стосуватися допустимості та повноти останніх. Суд констатував, що рішення про відмову розсекретити матеріали, пов`язані з операцією щодо прослуховування телефонних розмов, результатами якого було обґрунтовано обвинувальний вирок національного суду, не супроводжувалося адекватними процесуальними гарантіями, крім цього, не було достатньо обґрунтованим.

Так суду прокурором було надано Протокол по результатам контролю за вчинення злочину від 16.10.2013 року; Протоколи про результати проведення візуального спостереження за ОСОБА_8 та іншою особою складені 25.09.2013 року; Протокол по результатам контролю за вчиненням злочину та зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж відносно іншої особи від 31.10.2013 року.

Вказані НСРД, проводяться на підставі ухвали слідчого судді.

Разом з тим, стороною обвинувачення, суду, як процесуальні документи, які стали підставою для проведення НСРД було надано: Клопотання слідчого про надання дозволу на проведення вищезазначених негласних слідчих розшукових дій (Том 4 а.с.38-46, 56-61); Доручення прокурора в порядку ст.ст.36,40 КПК України, відповідно до якого слідчому були направлені розсекречені матеріальні носії інформації щодо проведення негласних слідчих (розшукових) дій, з дорученням забезпечення їх зберігання та письмового повідомлення про факт і результати проведення негласних слідчих розшукових дій осіб, конституційні права яких були тимчасово обмежені під час їх проведення, підозрюваних та захисників (Том 4 арк.36-37, 78-79); Доручення слідчого начальнику ГУБОЗ МВС України про проведення зазначених негласних слідчих (розшукових) дій (Том 4 а.с.47-49, 62-63); Постанову слідчого про залучення ОСОБА_10 до проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 16.08.2013 року (Том 4 а.с.50-51); Постанову прокурора про проведення негласної слідчої (розшукової) дії контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 16.08.2013 року (Том 4 арк.с.54-55).

Однак, суду не було надано ухвали слідчих суддів Київського апеляційного суду від 15.08.2013 року №01-8808т; від 22.08.2013 роу №01-9188т; від 22.08.2013 року №01-9190т, від 15.08.2013 року №01-8807т, за якими відповідно до протоколів, надавався дозвіл на проведення вказаних негласних слідчих (розшукових) дій.

Відповідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року по справі №751/557/15-к, процесуальні документи, які мають гриф секретності, за змістом статей 85, 92, 290 КПК України, прокурор - процесуальний керівник зобов`язаний під час досудового розслідування заздалегідь ініціювати процедуру їх розсекречення одночасно з результатами НСРД і забезпечити відкриття цих документів на етапі закінчення досудового розслідування.

Для доведення допустимості результатів НСРД мають бути відкриті не тільки результати цих дій, а й документи, які стали правовою підставою їх проведення (клопотання слідчого, прокурора, їх постанови, доручення, ухвала слідчого судді), оскільки змістом цих документів сторони можуть перевірити дотримання вимог кримінального процесуального закону стосовно негласних слідчих (розшукових) дій.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_8 не заявляла про те, що ухвали слідчих суддів не були відкриті їй стороною обвинувачення при виконанні вимог ст.290 КПК України.

Враховуючи позиції сторони захисту, та виходячи зі змісту Доручень слідчого начальнику ГУБОЗ МВС України про проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 15.08.2013 року та 22.08.2013 року (Том 4 а.с.47-48, 62-63), суд обґрунтовано вважає, що на проведення даних НСРД слідчим були отримані відповідні дозволи, та не може констатувати про явну недопустимість наданих стороною обвинувачення протоколів, складених за результатами їх проведення.

Разом з тим, без безпосереднього дослідження в судовому засіда нні зазначених ухвал слідчих суддів, суд позбавлений можливості з`ясувати чи дійсно було надано дозвіл на проведення вказаних негласних слідчих (розшукових) дій стосовно обвинуваченої та іншої особи саме на проміжок часу їх дійсного проведення та чи діяли правоохоронні органи у межах та у спосіб, визначений відповідними судовими рішеннями.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне надати оцінку вказаним протоколам у сукупності з відомостями, які містять інші надані стороною обвинувачення докази.

Суд приходить до висновку, що самі по собі відомості, які містяться у вказаних протоколах НСРД, беззаперечно не підтверджують версію сторони обвинувачення про наявність у ОСОБА_8 спільного з іншою особою умислу на отримання неправомірної вигоди, за прийняття позитивного рішення у цивільних справах №496/3801/13-ц, №496/4006/13-ц, який ними було реалізовано.

Так, протокол контролю за вчиненням злочину з одночасним здійсненням аудіо-, відео контролю, проведеного відносно іншої особи від 16.10.2013 року, містить наступні відомості: про зустрічі іншої особи з ОСОБА_10 , які мали місце 16.08.2013 року, 19.08.2013 року та 28.08.2013 року, у ході яких інша особа отримав від ОСОБА_10 грошові кошти. Та відомості про зміст розмови ОСОБА_10 , іншої особи, судді ОСОБА_8 та представника ТОВ «Експрес», яка відбулася 19.08.2013 року в кабінеті судді під час розгляду цивільної справи №496/3801/13-ц.

Однак, зміст вказаних розмов, у сукупності з відомостями, які містяться в інших досліджених доказах, не містить беззаперечних фактичних даних, які б давали суду підстави для обґрунтованого висновку про те, що у ОСОБА_8 був спільний умисел з іншою особою на отримання від ОСОБА_10 неправомірної вигоди в сумі 35000 доларів США, за прийняття нею рішення у справах.

Так, оцінюючи фрагменти розмови, яка велась 16.08.2013 року між іншою особою та ОСОБА_10 , під час якої він задає питання «Ви можете на тисячу туди сюди?», «Ты обговаривал, все нормально?», на які інша особа, відповідає: «Ну посмотрим, я не буду обещать, просто не от меня зависит…» (Т.4, а.с.65-68), фрагменти розмови, яка велась 19.08.2013 року між іншою особою та ОСОБА_10 , під час якої останній каже «…я ну ни у тебя, ни у Нины Игнатиевны никакой расписки да не требовал, что после ухвалы оно вступит в законную силу…», а інша особа на це йому нічого не відповідає (Т.4, а.с.69), фрагменти розмови, яка велась 19.08.2013 року між іншою особою та ОСОБА_10 , який каже «Деньги за решения есть, все есть», «Ваши взаимоотношения с пани, меня они знаеш мало волнуют» а, інша особа нічого не відповідає, суд зазначає, що спілкування велося за відсутності ОСОБА_8 , а отже її обізнаність про характер спілкування ОСОБА_10 та іншої особи, як і наявність спільного з іншою особою умислу на отримання неправомірної вигоди, є лише припущенням сторони обвинувачення.

Оцінюючи зміст розмови, яка велась між ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_8 та представником ТОВ «Експрес», 19.08.2013 року у службовому кабінеті, під час розгляду цивільної справи №496/3801/13-ц (Т.4, а.с.70-72), суд зазначає, що спілкування велося з процесуальних питань, під час розгляду справи, який за узгодженим на той час порядком, по причині не забезпечення приміщення Біляївського районного суду Одеської області достатньою кількістю залів судових засідань, проводився у спрощеному порядку без фіксації технічними засобами, про що зазначала обвинувачена та підтвердили допитані свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_17 ..

Протокол за результатами зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, проведеної відносно іншої особи від 31.10.2013 року, містить відомості щодо розмов іншої особи і ОСОБА_8 , які відбувалися 20, 22 серпня 2013 року. Іншої особи та ОСОБА_10 , які відбувалися 23 та 28 серпня 2013 року. Іншої особи та ОСОБА_19 , які відбулися 20, 27, 28 серпня 2013 року. Іншої особи з ОСОБА_15 , які відбувалися 28.08.2013 року. Іншої особи з чоловіком на ім`я « ОСОБА_26 », яка відбулася 28.08.2013 року. А також СМС- повідомлення ОСОБА_10 іншій особі, які були відправлені 29.08.2013 року о 09:05:13, 09:05)16, 09:05:18, 09:05:20.

Оцінюючи їх зміст, суд приходить до висновку, що розмови які відбувалися між іншою особою та обвинуваченою, можуть підтвердити лише факт їх спілкування, зокрема і з професійних питань.

Зміст розмов між іншою особою та ОСОБА_19 , свідчать про їх як особисте спілкування так і стосовно її (свідка) професійних обов`язків, а також стосовно можливого сприяння ОСОБА_19 іншій особі в отриманні процесуальних документів у справах.

Зміст розмов іншої особи з ОСОБА_10 , свідчить про їх домовленість про зустріч, з метою отримання потерпілим судових рішень.

Зміст розмови іншої особи з ОСОБА_15 , свідчить про їх домовленість щодо спільної зустрічі з ОСОБА_10 під час якої інша особа отримала грошові кошти у розмірі 167700 грн..

Протоколи огляду цифрових носіїв інформації від 12.12.2013 року та 09.12.2013 року є похідними від протоколів проведення НСРД, та містить відомості тотожні первиннии доказам.

Надані стороною обвинувачення Протоколи про результати проведення візуального спостереження за ОСОБА_8 та іншою особою від 25.09.2013 року, не містять будь-яких фактичних даних, щодо інкримінованого обвинуваченій кримінального правопорушення.

Враховуючи вищевикладені обставини, на переконання суду, зазначені Протоколи складені за результатами проведення НСРД, за своїм змістом не є беззаперечними та достатніми доказами та не можуть бути беззастережно покладені в основу доведення вини ОСОБА_8 у скоєні інкримінованого їй кримінального правопорушення.

При наданні оцінки Протоколу обшуку, проведеного 29-30.08.2013 року за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_2 , під час проведення якого у ОСОБА_18 , дочки ОСОБА_8 , виявлено та вилучено долари США, з яких три купюри номіналом по 100 доларів США, серії та номеру НІ02775359А, НВ 01289613Q, НВ 34022376А, які за своїм номіналом, серіями та номерами співпадають із серіями та номерами купюр, зазначених у Протоколі огляду та вручення грошових коштів ОСОБА_10 19.08.2013 року, суд зазначає наступне.

Так за положеннями ч.ч.1,2 ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Обшук за місцем мешкання ОСОБА_8 було проведено на підставі Ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29.08.2013 року у справі №757/18555/13-к.

Відповідно до резолютивної частини ухвали, слідчому було надано дозвіл на проведення обшуку з метою виявлення та вилучення носіїв електронних та письмових даних з інформацією, що пов`язана з судовим розглядом Біляївським районним судом Одеської області позову ОСОБА_27 , ОСОБА_20 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 до ТОВ «Експрес», ОСОБА_21 , третя особа УДАІ ГУМВС України в Одеській області. У задоволенні клопотання слідчого щодо надання дозволу на вилучення грошових коштів було відмовлено.

За положеннями ч.5 ст.236 КПК України обшук на підставі ухвали слідчого судді повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети обшуку. За рішенням слідчого чи прокурора може бути проведено обшук осіб, які перебувають в житлі чи іншому володінні, якщо є достатні підстави вважати, що вони переховують при собі предмети або документи, які мають значення для кримінального провадження.

Так відповідно до протоколу та дослідженого судом відеозапису, під час проведення обшуку житла, слідчим фактично було проведено особистий обшук ОСОБА_18 , в ході якого у сумці останньої були виявлені вищезазначені грошові кошти, які фактично були предметом кримінального правопорушення, а отже підлягали безумовному вилученню, з метою належного забезпечення їх збереження як речових доказів.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що слідчим були дотриманні приписи ст.236 КПК України, будь-якого істотного порушення прав людини при його проведенні допущено не було, підстав для визнання даного протоколу обшуку недопустимим доказом, судом не встановлено.

При цьому суд констатує, що після проведення огляду вилучених грошових коштів, за результатами якого 02.09.2013 року було складено відповідний протокол, слідчим не було прийнято рішення, щодо визнання їх речовими доказами та долучення до матеріалів кримінального провадження. Однак вказана обставина не свідчить про порушення кримінально-процесуального закону при здобутті вищезазначених доказів (протоколу обшуку та похідного від нього протоколу огляду), а лише позбавляє суд об`єктивної можливості прийняти процесуальне рішення про долю вказаних грошових коштів.

Таким чином, оцінка означеному протоколу обшуку, надається судом у сукупності з іншими наданими стороною обвинувачення та дослідженими доказами у справі.

Так, при наданні показів у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_8 підтвердила той факт, що у серпні 2013 року інша особа повернув їй борг у розмірі 4000 доларів США, які вона йому позичала раніше. Та певну суму з яких вона передала доньці ОСОБА_18 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_19 , будучи приведеною до присяги та повідомленою про кримінальну відповідальність за дачу суду завідомо неправдивих показів, підтвердила свої покази у тій частині, що була з іншою особою у дружніх стосунках, та з його слів, їй було відомо, що він близько року, що передував даним подіям позичив у ОСОБА_8 гроші на придбання автомобілю.

Таким чином, відомості про вилучення у ОСОБА_18 зазначених грошових коштів, які містяться у протоколі обшуку, за відсутності сукупності відомостей, які б містилися у інших наданих суду стороною обвинувачення доказах, не підтверджують, той факт, що вказані грошові кошти були отримані ОСОБА_8 у якості неправомірної вигоди від ОСОБА_10 при пособництві іншої особи, за прийняття нею рішень по цивільним справам №496/4006/13-ц та № 496/3801/13-ц.

З урахуванням зазначеного, даний протокол обшуку не є достатнім доказом на підтвердження вини ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення.

Наданий стороною обвинувачення Протокол обшуку, який було проведено 29.08.2013 року у службовому кабінету №5 судді ОСОБА_8 в приміщенні Біляївського районного суду Одеської області, під час якого було виявлено та вилучено матеріали цивільних справ №496/4006/13-ц, №496/4006/13-ц, містить лише відомості, які свідчать про той факт, що дані справи знаходилися у провадженні судді, що не спростовується сторонами.

Посилання прокурора на те, що справи не були передані до канцелярії суду, а отже копію рішення по ним інша особа отримав саме у помічника судді, що свідчить про заінтересованість ОСОБА_8 щодо даних справ, суд вважає лише припущенням, оскільки органом досудового розслідування не встановлено обставин отримання іншою особою 28.08.2013 року копій судових рішень. Перебування справ у службовому кабінеті судді, може свідчити лише про факт їх несвоєчасної передачі до канцелярії суду.

При наданні оцінки Протоколу обшуку, який було проведено 29.08.2013 року у належному іншій особі транспортному засобі «AUDI A6», державний номерний знак НОМЕР_1 , під час якого було виявлено та вилучено грошові кошти та речі, належні іншій особі та свідку ОСОБА_15 .. А також посвідчені копії судових рішень у цивільних справах №496/4006/13-ц та №496/3801/13-ц, які виявили у іншої особи, суд виходить з наступного.

Факт виявлення у іншої особи копій судових рішень у цивільних справах №496/4006/13-ц та № 496/3801/13-ц, не свідчить про існування достатніх підстав вважати, що у ОСОБА_8 та іншої особи була злочинна домовленість на отримання неправомірної вигоди за їх винесення суддею ОСОБА_8 , оскільки, за відсутності інших відомостей у наданих суду доказах на підтвердження вказаного факту, такий висновок буде носити характер припущення.

Інші, вилучені під час проведення обшуку речі та документи не містять будь-яких фактичних даних, які мають значення для кримінального провадження.

Наданий стороною обвинувачення Протокол обшуку, який було проведено 29-30.08.2013 року за місцем проживання іншої особи у квартирі АДРЕСА_7 , яка на праві власності належить ОСОБА_22 , під час якого було вилучено грошові кошти у розмірі 60000 грн., свідчить лише про отримання іншою особою вказаних грошових коштів 28.08.2013 року від ОСОБА_10 .

Разом з тим, протокол, не містить даних про те, що виявлені під час обшуку кошти, є коштами які безпосередньо призначалися для передачі їх іншою особою судді ОСОБА_8 у якості неправомірної вигоди за прийняття рішення у цивільних справах, відповідно до їх спільної злочинної домовленості. Та не може підтверджувати що дії іншої особи з отримання даних коштів від ОСОБА_10 охоплювалися умислом ОСОБА_8 ..

Протокол огляду документів від 12.12.2013 року, є похідним від Протоколу обшуку проведеного 29.08.2013 року у службовому кабінеті судді ОСОБА_8 №5 у приміщенні Біляївського районного суду Одеської області, за адресою вул.Кіпенко, 1 м.Біляївка Одеська область

Протокол огляду грошових коштів від 02.09.2013 року, є похідним від Протоколу обшуку проведеного 29-30.08.2013 року за місцем проживання ОСОБА_8 , за адресою АДРЕСА_2 .

Протокол огляду грошових коштів та документів від 30.08.2013 року, є похідним від Протоколу обшуку проведеного 29-30 серпня 2013 року за місцем проживання ОСОБА_16 за адресою АДРЕСА_5 та від Протоколу обшуку транспортного засобу «AUDI A6», державний номерний знак НОМЕР_1 , проведеного 29.08.2013 року. Вказані письмові докази містять відомості, оцінку яким було надано судом при оцінці первинних доказів.

Протоколи від 16.08.2013 року, 28.08.2013 року за результатами огляду та вручення ОСОБА_10 грошових коштів; Протоколи від 26.09.2013 року, за результатами тимчасового доступу до інформації, яка перебуває у володінні АТ «КБ Приватбанк», а саме до особових рахунків іншої особи та ОСОБА_22 ; Протокол обшуку від 28.08.2013 року, за результатами обшуку квартири АДРЕСА_6 , яка належить на праві власності ОСОБА_23 , не містять будь-яких фактів та обставин на підтвердження вини обвинуваченої.

За положеннями ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Так стороною обвинувачення перед судом було ініційовано клопотання про допит потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_28 , ОСОБА_15 , ОСОБА_23 , ОСОБА_22 , ОСОБА_18 ..

Суд сприяв стороні обвинувачення у реалізації її права допитати вказаних осіб, шляхом здійснення їх неодноразового виклику у призначені судові засідання.

Окрім того за клопотання прокурора, ухвалою суду від 22.02.2024 року від Головного Центру обробки спеціальної інформації ДПС України, було витребувано інформацію щодо перетинання державного кордону України потерпілим та свідками; та здійснено запити до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Одеській області, з метою отримання оновленої інформації щодо адрес зареєстрованого місця проживання вказаних осіб.

За результатами отриманої від Головного Центру обробки спеціальної інформації ДПС України інформації встановлено, що свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_23 , ОСОБА_22 , ОСОБА_18 , перетнули державний кордон та перебувають за межами України.

Потерпілому ОСОБА_10 , свідками ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_28 на адресу зареєстрованого місця проживання, інформацію щодо якої було отримано судом від Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Одеській області, неодноразово направлялися судові виклики, які були повернуті, з відміткою «про відсутність адресата за вказаною адресою».

За клопотанням прокурора, ухвалами суду від 30.05.2024 року, 05.09.2024 року, 21.10.2024 року, 08.04.2025 року до свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_28 було застосовано примусовий привід. Який уповноваженими особами Національної поліції виконано не було.

За приписами ч.ч.1, 3 ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.

Таким чином, суд констатує, що стороною обвинувачення не була забезпечена присутність свідків під час судового розгляду, з урахуванням чого суд був обмежений у можливості дослідити їх покази та надати їм оцінку у якості доказів на пред`явлене ОСОБА_8 обвинувачення.

Як зазначив Верховний Суд у Постанові від 21.01.2020 року у справі №754/17019/17: «Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням».

Проаналізувавши встановлені фактичні обставин кримінального провадження на підставі відомостей, які містяться у наданих стороною обвинувачення доказах, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення, не спростовано версію сторони захисту про те, що ОСОБА_8 отримала від іншої особи у серпні 2013 року грошові кошти у розмірі 4000 доларів США в рахунок виконання ним боргових зобов`язань, про існування яких між обвинуваченою та іншою особою зазначала і свідок ОСОБА_19 .. З яких 300 доларів і було вилучено у доньки обвинуваченої ОСОБА_18 під час проведення обшуку.

Окрім того, пред`явлене ОСОБА_8 обвинувачення ґрунтується на тому, що наприкінці липня 2013 року, у неї та іншої особи виник спільний злочинний умисел на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_10 у розмірі 25000 доларів США за прийняття нею судового рішення у справі за позовом ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 до ТОВ «Експрес» про визнання договорів удаваними, визнання права власності на транспортні засоби, та зняття арешту з транспортних засобів. В подальшому 08-09 серпня 2013 року у обвинуваченої та іншої особи виник спільний злочинний умисел на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_10 у збільшеному розмірі 35000 доларів США за прийняття рішення у ще одній справі за позовом ОСОБА_11 до ТОВ «Експрес» про визнання договорів удаваними, визнання права власності на транспортні засоби, та зняття арешту з транспортних засобів.

Разом з цим цивільний позов ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 було подано до Біляївського районного суду Одеської області 01.08.2013 року, та шляхом розподілу через автоматизовану систему документообігу Біляївського районного суду під реєстраційним номером цивільної справи №496/3801/13-ц передано для розгляду судді ОСОБА_8 .

Цивільний позов ОСОБА_11 до ТОВ «Експрес» про визнання договорів удаваними, визнання права власності на транспортні засоби, та зняття арешту з транспортних засобів було подано до Біляївського районного суду Одеської області 09.08.2013 року, та шляхом розподілу через автоматизовану систему документообігу Біляївського районного суду під реєстраційним номером цивільної справи №496/4006/13-ц передано для розгляду судді ОСОБА_8 .

Відповідно до п.1, ч.1 ст.11-1 ЦПК України (у редакції Закону №2453-VI від 07.07.2010 року) у загальних судах України функціонувала автоматизована система документообігу суду, що забезпечувала об`єктивний та неупереджений розподіл справ між суддями з додержанням принципів черговості та рівної кількості справ для кожного судді.

Відповідно до ч.3 ст.11-1 ЦПК України (у редакції Закону №2453-VI від 07.07.2010 року) визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснювалося автоматизованою системою документообігу суду під час реєстрації відповідних документів за принципом вірогідності.

Згідно ч.5 ст.11-1 ЦПК України (у редакції Закону №2453-VI від 07.07.2010 року) несанкціоноване втручання в роботу автоматизованої системи документообігу суду має наслідком відповідальність, установлену законом.

При цьому, звинувачуючи ОСОБА_8 у спільному умислі з іншою особою на отримання неправомірної вигоди, за прийняття рішень про задоволення позовів у цивільних справах, який за версією органу обвинувачення виник до моменту подачі їх до суду, органом досудового розслідування не здійснювалась перевірка та не надавалась оцінка можливого несанкціонованого втручання в роботу автоматизованої системи документообігу Біляївського районного суду Одеської області, обвинуваченою, чи іншими особами.

З урахуванням чого слід констатувати, що справи №496/3801/13-ц, №496/4006/13-ц, були розподілені та передані для розгляду судді ОСОБА_8 з дотриманням положень ст.11-1 ЦПК України (у редакції Закону №2453-VI від 07.07.2010 року), що також ставить під сумнів версію сторони обвинувачення, щодо наявності у ОСОБА_8 умислу на отримання від ОСОБА_10 неправомірної вигоди за прийняття рішення у даних справах, яякий виник до звернення позивачів з позовами до суду..

З урахуванням вищезазначених обставин та мотивів, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення за ч.4 ст.368 КК України (в редакції Закону №221-VII від 18.04.2013 року), відповідно до обвинувального акту, проаналізувавши докази, зібрані на досудовому розслідуванні, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення не доведено, винуватість ОСОБА_8 поза розумним сумнівом у вчинені кримінального правопорушення за ч.4 ст.368 КК України (в редакції Закону №221-VII від 18.04.2013 року), що з урахуванням п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, є підставою для її виправдання за пред`явленим обвинуваченням.

Питання щодо речових доказів у кримінальному проваджені, слід вирішити з урахуванням приписів ст..100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні

Відповідно до ч.3 ст.129 КПК України цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 слід залишити без розгляду.

З урахуванням положень ч.4 ст..174 КПК України, слід скасувати арешти з майна ОСОБА_8 накладений ухвалами слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 16.10.2013 у справі № 757/22554/13-к; №757/22563/13-к, №757/22562/13-к,

На підставі викладеного, керуючись ст..ст.2,7,368,369,373,374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 визнати невинуватою у скоєнні кримінального правопорушення (злочину) за ч.4 ст. 368 КК України (в редакції Закону №221-VII від 18.04.2013 року) та виправдати у зв`язку з недоведеністю вчинення нею вказаного кримінального правопорушення (злочину).

Скасувати арешти накладені відповідно до Ухвал слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 16.10.2013 у справах № 757/22554/13-к; №757/22563/13-к; №757/22562/13-к на, майно належне ОСОБА_8 , а саме:

двокімнатну квартиру АДРЕСА_8 ;

будинок АДРЕСА_2 ;

автомобіль марки «Toyota camri» номер кузова НОМЕР_20 , номер двигуна НОМЕР_21 , державний реєстраційний номер НОМЕР_22 .

Речові докази у у кримінальн6ому провадженні - грошові кошти в сумі 71500 грн., які перебувають на відповідальному зберіганні у сховищі ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» відповідно до прибуткового позабалансового ордеру №16132 від 04.10.2013 року - повернути законному власнику державі.

Речові докази у справі відеокасети, які є додатками до протоколів обшуку, в кількості шести штук від 29-30 серпня 2013 року, проведених за місцем проживання ОСОБА_8 ОСОБА_23 автомобіля іншої особи залишити у матеріалах судової справи №469/1753/13-к

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 залишити без розгляду.

На вирок може бути подана апеляція до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченій.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3