В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" жовтня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002595 від 04.08.2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, працюючого апаратником приготування сумішів та розчинів ПрАТ «Індар», не одруженого, зареєстрованого як внутрішньо-переміщена особа за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

03.08.2025 року близько 16 години ОСОБА_3 перебував у парку неподалік житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , де до нього підійшов ОСОБА_5 , з яким у нього виник словесний конфлікт, у ході якого у ОСОБА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій умисел, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх дій та їх наслідки у вигляді можливості спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому і бажаючи настання таких наслідків, дістав з сумки зв`язку ключів, перекинув один ключ між пальців руки та наніс один удар рукою, стиснутою в кулак, у ліву скроню потерпілому ОСОБА_5 , спричинивши тому відкриту черепно-мозкову травму: перелом лівої скроневої кістки, струс головного мозку, рану м`яких тканин лівої скроневої ділянки, що за критерієм небезпеки для життя відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, після чого ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, а потерпілого ОСОБА_5 з отриманими тілесними ушкодженнями було доставлено до лікарні, де надано медичну допомогу.

Допитаний в судовому засіданні, ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушення, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав в повному обсязі, щиро розкаявся та показав, що 03.08.2025 року близько 16 години він перебував у парку неподалік житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3, де до нього підійшов ОСОБА_5 , який був у стані алкогольного сп`яніння, почав до нього чіплятися, у них виник словесний конфлікт, у ході якого він (Ремез) дістав з сумки зв`язку ключів, перекинув один ключ між пальців руки, стиснув руку в кулак, та наніс один удар в ліву скроню потерпілому ОСОБА_5 , спричинивши тому тілесні ушкодження, після чого з місця пішов, був схвильований. Окрім того, ОСОБА_3 додав, що жалкує про свій вчинок та добровільно відшкодував потерпілому заподіяну матеріальну шкоду.

Таким чином, показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який працює, не одружений, не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, позитивно характеризується з місця роботи, а також враховує його вік та стан здоров`я.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку потерпілому.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а тому суд вважає за доцільне призначити йому покарання у межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі.

Крім того, з урахуванням обставин справи, наявності обставини, що пом`якшує покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, думку потерпілого, який вказав, що пробачив ОСОБА_3 , просив не позбавляти його волі, шкода йому відшкодована, претензій до ОСОБА_3 він не має, суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення можливе без ізоляції від суспільства та вважає за можливе застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та покласти на обвинуваченого обов`язки, визначені ст. 76 КК України. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Також підлягає вирішенню питання щодо майна, на яке накладено арешт. У порядку ст. 100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів. Процесуальні витрати відсутні. Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Арешт, накладений:

- ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 08.08.2025 року на: джинсові штани зі слідами речовини бурого кольору, мобільний телефон «Motorola Moto G32», imei1: НОМЕР_1 ;

- ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 08.08.2025 року на: кепку білого кольору зі слідами речовини бурого кольору, футболку чорного кольору «Найк», скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

- джинсові штани зі слідами речовини бурого кольору, кепку білого кольору зі слідами речовини бурого кольору, знищити;

- мобільний телефон «Motorola Moto G32», imei1: НОМЕР_1 , зв`язку ключів, футболку чорного кольору «Найк», повернути власнику ОСОБА_3 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасникам кримінального провадження роз`яснюється право звернутися із заявою про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, учасниками в якому вони були.

Суддя: