ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/4229/20 Номер провадження 11-кп/814/1695/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000875, за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_8 захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_9 на вирок Хорольського районного суду Полтавської області від 08 липня 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком суду

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хитці Лубенського району, Полтавської області, українця, гр. України, з середньою-спеціальною освітою, пенсіонера, одруженого, не судимого, мешканця АДРЕСА_1 , визнано винуватим та засуджено:

- за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання (як основного так і додаткового), у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

До набрання вироком законної сили обвинуваченому запобіжний захід не обирався.

Задоволено частково цивільний позов ОСОБА_9 та стягнуто з ОСОБА_7 19054 грн. 92 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди. У іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.

Задоволено цивільний позов прокурора та стягнуто з ОСОБА_7 на користь фінансового управління виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області витрати на стаціонарне лікування та надання медичної допомоги особі, яка потерпіла від злочину в розмірі 2342 грн 40 коп.

Вирішено порядок стягнення судових витрат та долю речових доказів.

Згідно з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 20.07.2020 року близько 13:00 год, керуючи власним, технічно справним транспортним засобом марки «Volkswagen Caddy», державний номер НОМЕР_1 , здійснюючи виїзд із прилеглої території на проїзну частину проспекту Володимирівський в м. Лубни Полтавської області в районі житлового будинку № 115, в порушення п.п.10.1, 10.2 та п. 1.3 розділу 34 Правил дорожнього руху України, виконуючи маневр повороту ліворуч в неустановленому для цього місці, перетнув лінію 1.3 ПДР України та допустив зіткнення із мотоциклом марки «Spark» державний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_9 , що рухався по головній дорозі прямолінійно, в результаті чого ОСОБА_9 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, що спричинили тривалий розлад здоров`я, у вигляді лівостороннього після травмуючого брахіоплексіту ( патологія гілок нервового сплетіння неспецифічного запального характеру) з переважним враженням середнього та верхнього стовбуру лівого плечового сплетіння, закритого перелому основи проксимальної фаланги 1 пальця правої стопи без зміщення, струсу головного мозку, гематоми правої сідниці, рубців по передній поверхні лівого плеча в верхній третині, які є наслідком загоювання забитих ран, рубця по передній поверхні живота зліва, який є наслідком загоювання забито-рваної рани, забою м`яких тканин 2-го пальця лівої кисті.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_9 просить вирок суду змінити в частині стягнення з ОСОБА_7 19054 грн. 92 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди та стягнути з ОСОБА_7 на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 200 000 гривень.

В іншій частині вирок Хорольського районного суду залишити без змін.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що місцевим судом не було надано належної оцінки заподіяній йому моральної шкоди отриманої внаслідок злочинних дій ОСОБА_7 .

Вказує, що відповідно до довідки КП «Лубенська лікарня інтенсивного лікування» Лубенської міської ради (т.1 а.с.76) він перебував на лікуванні у неврологічному відділенні 8 ліжкоднів з 20.07.2020 по 29.07.2020 з діагнозом ЧМТ, струс головного мозку (ДТП 20.07.2020), забита рана лівого плеча, закритий апікальний перелом основи фаланги, надрив сухожилка обертальної манжети лівого плеча, гематома правої сідниці, синовіт лівого плечового суглобу.

Зазначає, що відповідно до протоколу обстеження станом на 12.12.2020 проведеного в «Лікувально-діагностичному центрі «Медіон» в нього до цього часу існує аксонально-демієлінізуюче ураження волокон переважно середнього та верхнього стовбуру лівого плечового сплетіння із порушенням скоротливої здатності м`язів лівого плеча (дельтоподібного та трапецієподібного до 32% від норми.

Вказує, що в результаті отриманих тілесних ушкоджень, на сьогоднішній день його ліве плече не функціонує належним чином та в повному обсязі.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України є недоведеною, а висновок судової автотехнічної експертизи № 545 від 25.08.2020, на який посилається місцевий суд, є помилковим і не грунтується на матеріалах справи та ПДР.

Вказує, що підстави для визнання висновку експертизи незаконним, наведені у клопотанні про призначення додаткової судової автотехнічної експертизи, але місцевий суд по надуманим підставам відмовив у її призначенні.

Зазначає, що відповідно до показань ОСОБА_7 , будь-яких транспортних засобів на проїзній частині в напрямку руху до автовокзалу від світлофора поблизу магазина АТБ до місця зіткнення в його полі зору не було, що підтверджується всіма іншими доказами у справі, в тому числі показаннями потерпілого ОСОБА_9 .

Вказує, що потерпілий ОСОБА_9 не зміг пояснити, чому він рухався по лівій смузі ближче до центральної лінії 1.3. ПДР, якщо права смуга була вільною від ТЗ, як того вимагають пункти 11.2, 11.5 ПДР та підтвердив, що він не виконував випередження інших транспортних засобів, не здійснював об`їзд інших ТЗ.

Зазначає, що судовим експертом проаналізовано і досліджено лише дії водія ОСОБА_9 дуже вузько та необ`єктивно, лише щодо дотримання вимог п. 12.3 ПДР. Що ж стосується дослідження дій мотоцикліста щодо можливого порушення пунктів 11.2, 11.5 ПДР, то ці суттєві порушення залишилися поза увагою експерта, хоча, якби ОСОБА_9 рухався відповідно до вимог цих правил, то зіткнення не відбулося б взагалі.

Також вказує, що водій ОСОБА_7 дійсно допустив порушення ПДР, здійснюючи виїзд із прилеглої території на головну дорогу з метою виконання маневру повороту ліворуч, перетнув лінію 1.3 ПДР, проте, це порушення не знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди, якби ОСОБА_9 , в свою чергу, рухався дотримуючись вимог пунктів 11.2, 11.5 ПДР.

Зазначає, що експертом не проводилося визначення швидкості руху мотоцикліста по довжині гальмівного шляху, а під час допиту в суді експерт ОСОБА_10 не зміг підтвердити чи роз`яснити своїх висновків.

Крім того вказує на неточності, допущені у вироку суду, а саме: на першому аркуші в показаннях ОСОБА_7 помилково зазначено, що мотоцикліст рухався в правій смузі, а повинен був рухатися в лівій смузі, хоча насправді в суді він говорив, що ОСОБА_11 рухався по лівій смузі ближче до центру, а повинен був рухатися по правій смузі, як це передбачено ПДР.

Також зазначає, що у вироку вказано, що потерпілий став гальмувати та намагався уникнути зіткнення, але не встиг, в той же час ні на досудовому слідстві ні в суді такі обставини він не вказував, а в показаннях свідка ОСОБА_12 , що автомобіль «Volkswagen caddy» виїхав перед мотоциклістами впритул, хоча в суді нічого подібного він не свідчив.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 підтримали вимоги апеляційної скарги захисника і просили її задовольнити, заперечили проти задоволення апеляційних вимог потерпілого. Прокурор заперечив проти задоволення апеляційних скарг захисника та потерпілого, вважав рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим.

Мотиви суду.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції не у повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, та кваліфікація вчиненого за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження - є правильним, оскільки ґрунтується на зібраних під час досудового розслідування та перевірених у суді належних та допустимих доказах.

Всупереч доводам апеляційної скарги сторони захисту, вина обвинуваченого доведена належними та допустимими доказами, дослідженими судом як кожен окремо так і в їх сукупності:

- показаннями в суді потерпілого ОСОБА_9 ,. який пояснив, що він 20.07.2020 близько 13 години рухався на власному мотоциклі марки «Spark» державний номер НОМЕР_2 зі сторони центру в м. Лубни по проспекту Володимирівському в напряму залізнодорожнього вокзалу. Доїхавши до перехрестя біля 8 школи, перетнув його першим на зелений сигнал світлофора, продовживши рух прямо, рухався по лівій смузі руху ближче до центру дороги зі швидкістю близько 50 км/год. За ним їхав на своєму мотоциклі його товариш ОСОБА_13 . Раптово побачив перед собою білий автомобіль «Volkswagen Caddy», що пересікаючи подвійну суцільну лінію розмітки, перегородив йому дорогу впоперек. Став гальмувати та намагався уникнути зіткнення, але не встиг. Прийшов до тями лежачим на асфальті коли йому надавали допомогу якісь люди. Мотоцикл був на відбійнику. Біля дерева чекав на швидку допомогу. У подальшому лікувався, так як отримав тілесні ушкодження. На лікування затратили гроші, квитанції на ліки і обстеження є у справі. Отримав моральні страждання, так як відчував біль, довго лікувався. Мотоцикл «Spark» був новий, справний;

- показаннями в суді свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що 20.07.2020 в районі обіду він рухався на своєму автомобілі по проспекту Володимирівському в м. Лубни в сторону залізнодорожного вокзалу зі швидкістю близько 40 км/год. Зупинився на світлофорі, бачив у зеркало заднього виду мотоциклістів, що їхали один за одним. З перехрестя рушили майже одночасно, коли загорівся зелений сигнал світлофора, рухався прямо, майже по центру дороги. Мотоциклісти обігнали його, спочатку один, потім - інший. Мотоциклісти рухалися один за одним на невеликій відстані. Побачив, що попереду автомобіль «Volkswagen Caddy», виїжджаючи з прилеглої території, перетнувши подвійну суцільну лінію розмітки, виїхав перед мотоциклістами, повертаючи ліворуч по напрямку руху мотоциклістів. Той із мотоциклістів, що їхав попереду, зіткнувся із автомобілем «Volkswagen Caddy» переднім колесом в правий бік автомобіля в районі переднього пасажирського сидіння, інший встиг загальмувати та зманеврував уникнувши зіткнення. Потерпілий лежав на асфальті без свідомості, мотоцикл був у кюветі. Надаючи допомогу потерпілому, відвів його в тінь до дерева. Вважає, що мотоциклісти їхали зі швидкістю близько 60 км/год, автомобіль «Volkswagen Caddy» виїхав перед мотоциклістами впритул. Зіткнення відбулося через декілька секунд після того, як його обігнали мотоциклісти;

- показаннями в суді свідка ОСОБА_14 , який пояснив, що потерпілий ОСОБА_9 є його сином. 20.07.2020 в обідній час від старшого сина ОСОБА_15 дізнався, що менший син ОСОБА_16 потрапив в ДТП на мотоциклі. Коли приїхав на місце побачив на місці мотоцикл, що був в правому кюветі. Сина не було, бо його забрала вже швидка. Машина обвинуваченого стояла посередині дороги. Син отримав переломи, розриви зв`язок, порізи, довго лікувався. Мотоцикл був застрахований, новий;

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 20.07.2020, схемою та фототаблицею до нього, у якому зафіксована обстановка дорожньо-транспортної пригоди, ширина правої смуги руху становить 3.9 метра, ширина лівої смуги руху становить 3.3 метра, смуги руху розділені дорожньою розміткою 1.5. Ліва смуга руху з лівої сторони обмежена дорожньою розміткою 1.3, права смуга руху з правої сторони обмежена бордюром, за яким знаходиться металева огорожа. Наявний безперервний слід гальмівного шляху (як встановлено в ході досудового розслідування) залишений шинами мотоцикла під керуванням свідка ОСОБА_17 , довжиною 17.1 метра, який має дещо видовжену дугоподібну форму, початок якого знаходиться на лівій смузі руху на відстані 2.5 метра від лівого краю вказаної смуги руху та закінчується на правій смузі руху на відстані 3.5 метра від лівого краю лівої смуги руху. Осип скла і уламків транспортних засобів знаходиться на правій смузі руху ближче до її правого краю. Зафіксовано місце розташування автомобіля «Volkswagen Caddy», який стоїть прямолінійно майже по центру дорожньої розмітки 1.5, зафіксовано відсутність гальмівного шляху по напрямку руху автомобіля «Volkswagen Caddy». Уривчатий початок юзу мотоцикла «Spark» починається на відстані 3.5 метра від правого узбічча, проходить по правій смузі руху під кутом до бордюра, закінчується на відстані 1.5 метра від бордюра. Мотоцикл «Spark» знаходиться за межами проїзної частини, переднім колесом на металевій огорожі. Також під час огляду зафіксовано пошкодження транспортних засобів /т. 2, а.с. 27-40/;

- згідно з довідкою КП «Лубенська лікарня інтенсивного лікування» Лубенської міської ради ОСОБА_9 госпіталізований 20.07.2020. Діагноз 6ЗЧМТ, струс головного мозку. Забійна рана лівого плеча. Клінічно тверезий. Алкотест 0.00 проміле. / т. 2 а.с. 49/, що спростовує показання обвинуваченого ОСОБА_7 про керування потерпілим ОСОБА_9 мотоциклом в стані алкогольного сп`яніння;

- копією «Карти виїзду швидкої медичної допомоги № 70000 від 20.07.2020'', згідно з якою: Адреса виклику: м. Лубни, проспект Володимирівський, біля Лубнимаш. Привід до виклику:.. ДТП; ПІБ: ОСОБА_9 .. вік 22 роки..; Прийом виклику 12:41 год. Прибуття на місце 21:46 год. Виїзд на госпіталізацію 13:00 год. Тип виїзду нещасний випадок. Алкоголь: (зі слів) не вживав ; /т. 2, а.с. 110/;

- протоколом слідчого експерименту від 05.08.2020, схемою та фототаблицею до нього за участю потерпілого ОСОБА_9 в частині даних щодо напрямку руху транспортних засобів, їх розташування на проїзжій частині в момент виникнення небезпеки для руху, відстані та часу від момент виїзду до моменту зіткнення/т. 2, а.с. 56-61/;

- протоколом слідчого експерименту від 05.08.2020 зі свідком ОСОБА_18 , схемою та фототаблицею до нього, в частині даних щодо напрямку руху транспортних засобів, їх розташування на проїзжій частині в момент виникнення небезпеки для руху, відстані та часу від момент виїзду до моменту зіткнення / т.2 а.с. 62-68/;

- протоколом слідчого експерименту від 24.11.2020 зі свідком ОСОБА_12 та фототаблицею до нього, в частині даних щодо місця зіткнення транспортних засобів / т.2 а.с. 127-131/;

- протоколом огляду від 06.08.2020 з водієм ОСОБА_7 в присутності його захисника ОСОБА_8 схемою до нього, в частині даних щодо напрямку руху транспортних засобів, їх розташування на проїзжій частині в момент виникнення небезпеки для руху, відстані та часу від момент виїзду до моменту зіткнення / т.2 а.с. 69-73/;

- висновком судової автотехнічної експертизи № 545 від 25.08.2020 року, з якого слідує, що в заданій дорожній обстановці в діях водія автомобіля «Volkswagen Caddy» д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_7 вбачаються невідповідності з вимогами п.п. 10.1, 10.2 та 1.3 розділу 34 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.

В умовах заданої пригоди водій автомобіля «Volkswagen Caddy» д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути зіткнення, шляхом виконання п.п. 10.1, 10.2 та 1.3 розділу 34 Правил дорожнього руху України.

У заданій дорожній обстановці в діях водія мотоцикла «Spark» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_9 будь яких невідповідностей з вимогами Правил дорожнього руху Украни, які б з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням обставин даної пригоди, не вбачається.

В умовах заданої пригоди водій мотоцикла «Spark» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_9 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «Volkswagen Caddy» д.н.з. НОМЕР_3 / т.2 а.с. 79-85/;

- висновком судової транспортно-трасологічної експертизи № 540 від 18.08.2020, з якої вбачається, що в момент первинного контакту автомобіль марки «Volkswagen Caddy» д.н.з. НОМЕР_3 своєю правою боковою частиною був повернутий до лівої бокової частини мотоцикла «Spark» д.н.з. НОМЕР_2 , при цьому кут між повздовжньою лінією автомобіля марки «Volkswagen Caddy» д.н.з. НОМЕР_3 та повздовжньою віссю переднього мотоцикла макри «Spark» д.н.з. НОМЕР_2 , складав близько 15 градусів плюс,мінус 10 градусів / т. 2 а.с. 90-94/;

- висновком судової транспортно-трасологічної експертизи № 541 від 20.08.2020 згідно якого місце зіткнення автомобіля «Volkswagen Caddy» д.н.з. НОМЕР_3 та мотоцикла «Spark» д.н.з. НОМЕР_2 знаходиться на проїздній частині дороги просп. Володимирівський, в смузі руху в напрямку залізничного вокзалу, перед кінцевим розташуванням транспортних засобів, в районі подряпин на дорожньому покритті, позначка 4 / т. 2 а.с. 99-102/;

- висновком судово-медичної експертизи № 254 від 26.08.2020, згідно з якою у потерпілого ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження у вигляді лівостороннього післятравмуючого брахіоплексіту (патологія гілок нервового сплетіння неспецифічного запального характеру) з переважним враженням середнього та верхнього стовбуру лівого плечового сплетіння, закритого перелому основи проксимальної фаланги 1 пальця правої стопи без зміщення, струсу головного мозку, гематоми правої сідниці, рубців по передній поверхні лівого плеча в верхній третині, які є наслідком загоювання забитих ран, рубця по передній поверхні живота зліва, який є наслідком загоювання забито-рваної рани, забою м`яких тканин 2-го пальця лівої кисті, ушкодження утворилися від дії тупого (тупих) предмету (предметів) або при ударі об такий, всі вищевказані тілесні ушкодження могли утворитися при ДТП в указаний в постанові строк і по ступеню тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОГО ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я / т. 2 а.с.105-106/.

Слід звернути увагу, що позиція сторони захисту в суді апеляційної інстанції є аналогічною тій, якої обвинувачений та захисник дотримувалися в суді першої інстанції.

Судом першої інстанції ретельно досліджувалося ствердження як обвинуваченого ОСОБА_7 так і його захисника ОСОБА_8 про відсутність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, та обгрунтовано визнано їх безпідставними.

Судом спростовано ствердження сторони захисту, у яких він ставить під сумнів висновки експерта-автотехніка ОСОБА_10 , викладених ним в судовій автотехнічній експертизі, з тих підстав, що останній при проведенні експертизи не врахував, що потерпілий порушив вимоги п.п. 11.2, 11.5 ПДР, так як перед зіткненням рухався в крайній лівій смузі, а не в крайній правій, як цього вимагають вищевказані норми.

Так судом був допитаний в судовому засіданні експерт-автотехнік ОСОБА_10 , який повністю підтвердив свої висновки. При цьому пояснив, що дорожня обстановка, яка передувала ДТП, має ту особливість, що обвинувачений ОСОБА_7 взагалі не мав права перетинати подвійну лінію розмітки 1.3 та виїжджати на смугу руху мотоциклістів. ПДР категорично забороняє перетинати лінію розмітки 1.3 і винятків для цього немає. При цьому пояснив, що експерт аналізує лише ті порушення правил дорожнього руху допущені водіями, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням обставин конкретно визначеної пригоди.

Отже експерт чітко та ясно пояснив, що саме дії ОСОБА_7 були в причинному зв`язку із настанням ДТП.

За цих обставин, відсутні підстави вважати висновок автотехнічної експертизи № 545 від 25.08.2020 неналежним або недопустимим доказом.

Поряд із цим, суд помилково послався як на доказ на протокол письмового допиту свідка ОСОБА_18 від 05.08.2020.

Так, згідно з вимогами ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу.

Своє рішення про можливість врахування показань свідка ОСОБА_18 , наданих слідчому під час здійснення досудового розслідування та зафіксованих у протоколі допиту від 05.08.2020, суд умотивував неможливість допитати зазначеного свідка безпосередньо, через його перебування за межами України.

Однак, така підстава врахування письмових показань свідка без безпосереднього його допиту в судовому засіданні не відповідає вимогам закону, а отже посилання суду на вказаний доказ підлягають виключенню з мотивувальної частини вироку на підставі ст. 404 КПК України, що не впливає на переконання суду апеляційної інстанції про доведеність поза розумним сумнівом вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, іншими зібраними у справі доказами у їх сукупності, визнаними судом належними та допустимими.

Стаття 65 КК України передбачає, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (далі Постанова Пленуму №7) зазначено про те, що, досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Суд першої інстанції, при призначенні покарання виконав вказані вимоги закону та роз`яснення Постанови Пленуму №7, зокрема врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують покарання - перше притягнення до кримінальної відповідальності та відсутність обставин, що обтяжують покарання. Призначив покарання в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України.

Разом з тим, зважаючи на те, що обвинувачений та його захисник під час судового розгляду заперечували проти застосування строків давності щодо обвинуваченого та звільнення його від кримінальної відповідальності, в зв`язку з тим, що ОСОБА_7 вважав себе невинуватим та просив постановити виправдувальний вирок, судом встановлено сплив строків давності притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за вчинення нетяжкого злочину, а тому суд на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України правильно прийняв рішення про звільнення обвинуваченого як від основного, так і додаткового покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_9 про неправильне вирішення судом першої інстанції цивільного позову потерпілого колегія суддів вважає обґрунтованими.

За змістом приписів ст.ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини та громадянина захищаються судом; юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення; законом може бути визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

У ч. 2 ст. 127 КПК України визначено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

На підставі ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Під час вирішення цивільного позову суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати учасників та характер правовідносин, що склалися між ними, встановити розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також визначити порядок її відшкодування.

Однак, місцевий суд зазначених вище вимог закону не дотримався.

Згідно з ч. 1 п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, потерпілий ОСОБА_9 з метою відшкодування заподіяної внаслідок вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, моральної шкоди в сумі 200 000 гривень звернувся з цивільним позовом до ОСОБА_7 (т.1 а.с. 77-78).

В обґрунтування суми моральної шкоди потерпілий вказав, що в результаті злочинних дій ОСОБА_7 він не міг користуватися всіма благами та перевагами пошкодженого майна, а отримані в результаті ДТП травми завдали йому нестерпного фізичного болю та потребують великих витрат на медикаментозне лікування, потребують тривалої реабілітації.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про доведеність підстав позову і вини обвинуваченого ОСОБА_7 в спричиненні моральної шкоди потерпілому злочинними діями обвинуваченого, а також із порядком її розрахунку.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що розмір моральної шкоди, що підлягає до відшкодування ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 - 19054 грн., визначений судом першої інстанції, не відповідає вимогам розумності і справедливості.

Так, відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пункт 9 зазначеної Пленуму Верховного Суду України передбачає, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд першої інстанції, ухвалюючи вирок щодо частково задоволення позову потерпілого в супереч керівним роз`ясненням Пленуму, взагалі не врахував характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо).

Колегія суддів враховує, що отримання тілесних ушкоджень середньої тяжкості потерпілим ОСОБА_9 , внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 , значною мірою вплинули на його звичний спосіб життя, потерпілий був вимушений проходити тривале лікування та реабілітацію та на теперішній час його ліве плече не функціонує належним чином.

На переконання апеляційного суду, наслідки вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_7 значною мірою завдали фізичних та душевних страждань потерпілому та на тривалий час змінили його звичайний спосіб життя.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що протиправними діями обвинуваченого безсумнівно були завдані моральні страждання потерпілому, при цьому, суд, керуючись засадами розумності, виваженості та справедливості, враховуючи ступінь глибини та тривалості душевних страждань потерпілого ОСОБА_9 , характер, обставини скоєного кримінального правопорушення, дійшов висновку про необхідність змінити вирок суду першої інстанції, шляхом збільшення суми стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 моральної шкоди в розмірі 149 054 грн.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Хорольського районного суду Полтавської області від 08 липня 2025 року в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 змінити.

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 149 054 (сто сорок дев`ять тисяч п`ятдесят чотири) грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

На підставі ст. 404 КПК України виключити із мотивувальної частини вироку суду посилання на протокол допиту свідка ОСОБА_18 від 05.08.2020.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4