УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

адвоката ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , в рамках кримінального провадження № 0000057 внесеного до ЄРДР 26.05.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209 КК України, про тимчасовий доступ до речей та документів ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , в режимі відеоконференцзв`язку,

ВСТАНОВИВ:

31.10.2025 адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 звернулася до суду з клопотанням, про тимчасовий доступ до речей та документів ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

Клопотання мотивовано тим, що слідчими четвертого СВ (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000057 від 26.05.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209 КК України за підозрою ОСОБА_5 .

Під час розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що за версією сторони обвинувачення, що викладена в тексті повідомлення про підозру від 07.05.2025, ОСОБА_5 будучи Генеральним директором ПрАТ ІНФОРМАЦІЯ_2 не пізніше січня 2023 року створив організовану групу, залучивши своїх підлеглих, а саме начальника відділу публічних закупівель ОСОБА_6 та викопуючого обов`язки інженера проектно-кошторисної роботи технічного відділу ОСОБА_7 , з метою розтрати майна очолюваного ним товариства у спосіб завищення ціни будівельних матеріалів, що були використані для цілей будівництва, яке здійснювалося на договірних засадах, внаслідок чого державі в особі ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » заподіяно матеріальну шкоду у великих розмірах.

Викладені обставини, па думку сторони обвинувачення, підтверджуються, зокрема, висновком товарознавчої експертизи, проведеної експертом з використанням порівняльного методичного підходу на основі аналізу наданих у відповідь на запит цінових пропозицій щодо вартості конкретного товару у суб`єктів господарювання, які пропонували до продажу аналогічний товар.

Враховуючи надані експертом висновки, сторона обвинувачення вважає доведеним, що ОСОБА_5 , організувавши групу та координуючи дії своїх підлеглих, шляхом зловживання своїм службовим становищем, вчинив розтрату ввіреного йому майна, а саме грошових коштів у вигляді різниці між ринковою вартістю будівельних матеріалів, встановленою експертом, та завищеною вартістю, за якою було укладено договори між ПрАТ ІНФОРМАЦІЯ_2 та її підрядниками.

Однак підозрюваний ОСОБА_5 категорично не погоджується із вищевикладеними обставинами та заперечує свого причетність до протиправних дій, наведених в тексті повідомлення про підозру.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, повідомлена ОСОБА_5 підозра ґрунтується, зокрема, па висновках експертів щодо нібито завищеної вартості товарно-будівельних матеріалів у порівнянні з ринковою вартістю цих матеріалів.

Водночас достовірність і об`єктивність такого висновку викликає обґрунтовані сумніви у сторони захисту.

Так, висновки експерта в рамках товарознавчої експертизи були зроблені на основі повідомлених на запит експерта суб`єктами господарювання, які пропонували до продажу аналогічні матеріали, ціпових пропозицій щодо вартості конкретних матеріалів.

При цьому, звертаємо увагу суду, що у ході експертного дослідження експерт не володів відомостями щодо фактичних обсягів наявних у таких суб`єктів господарюванням товарно-будівельних матеріалів, а також обсягів реалізованих матеріалів.

Між тим, ця інформація є ключовою для констатації того, що продажі за відповідними цінами, які повідомлені суб`єктами господарюванням, могли відбутись і таки відбувалися, а відтак ці ціни можуть відноситись до категорії ринкових.

Експертом також не досліджено відповідність повідомленої суб`єктами господарювання вартості товарів у відповідях па запит їхній реальнії! вартості, зокрема тій, що відображена у первинних бухгалтерських та податкових документах (зокрема, договорах, податкових накладних, звітності тощо).

Таким чипом, експертом фактично проведено експертне дослідження та зроблено висновки (які в подальшому покладено в основу підозри про причетність особи до протиправних дій) па основі не підтверджених достовірно відомостей.

01.08.2025 з мстою спростування необґрунтованих тверджень з боку сторони обвинувачення та для підтвердження відповідності цін у договорах між ПрАТ ІНФОРМАЦІЯ_3 та її підрядниками нормальним ринковим ціпам, стороною захисту засобами поштового зв`язку AT « ІНФОРМАЦІЯ_4 » було направлено запит до суб`єктів господарювання, а саме: ТОВ ІНФОРМАЦІЯ_5 , ТОВ ІНФОРМАЦІЯ_6 , ТОВ ІНФОРМАЦІЯ_7 , ТОВ ІНФОРМАЦІЯ_8 , ТОВ ІНФОРМАЦІЯ_9 в порядку статті 93 КПК України з проханням повідомити відомості про фактичну наявність у товариств конкретних товарів станом па конкретні дати, повідомити відомості про фактичну кількість реалізованих конкретних товарів у конкретні періоди, надавши копії договорів і інших фінансово-господарських документів, що підтверджують таку реалізацію, а також повідомити вартість конкретного товару з урахуванням вартості доставки станом на конкретні дати.

Однак отримання лише цих відомостей є недостатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки вони не підтверджуватимуть у повному обсязі відповідність повідомленої суб`єктами господарювання вартості товарів їхній реальній вартості, зокрема тій, що відображена у первинних бухгалтерських та податкових документів (зокрема, договорах, податкових накладних, звітності тощо).

Натомість відповідно до ст. 61 Податкового кодексу України (далі - ПКУ), податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з мстою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у статті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.

У зв`язку із повноваженнями здійснювати податковий контроль, податкові органи мають у своєму розпорядженні відомості, що подаються платниками податків у складі: податкової звітності, звітності з єдиного соціального внеску та інших обов`язкових платежів, статистичної та фінансової звітності тощо.

Згідно з положеннями статті 72 ПКУ контролюючим органом використовується інформація, що надійшла від платників податків та податкових агентів, зокрема інформація, що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах; про фінансово - господарські операції платників податків; що міститься у звітних документах (крім персоніфікованої статистичної інформації), які подаються платником податків органам виконавчої влади та/або органам місцевого самоврядування тощо.

До прикладу, відповідно до підпунктів "е", "є" пункту 201.1 статті 201 ПКУ, у податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціпа постачання без урахування податку.

Крім того, відповідно до Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 № 73, підприємства подають дані про собівартість реалізованої продукції, обсяг- доходів від реалізації, валовий прибуток гоню.

Таким чином, саме органи податкової служби мають в своєму розпорядженні інформацію щодо обсягів реалізованих підприємствами товарів; цін, за якими здійснювалась реалізація; собівартості реалізованих товарів; фінансових результатів діяльності платників податків, яка є належною, достовірною та може бути використана в якості допустимих доказів в рамках кримінального провадження, зокрема в аспекті доведення невідповідності висновку товарознавчої експертизи дійсним обставинам та спростування нібито встановленої на основі такого висновку невідповідності пін у договорах між ПрАТ ІНФОРМАЦІЯ_2 та її підрядниками нормальним ринковим цінам.

Відповідно до ч. 3 ст. 93 КПК України сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Отже, з метою отримання повної та достовірної інформації стороні захисту необхідно отримати копії податкових накладних, податкових декларацій, а також іншої наявної в розпорядженні контролюючого органу інформації, що підтверджує фактичну реалізацію конкретних товарів у конкретних обсягах певними суб`єктами господарювання, а також ціни, за якими здійснювалась така реалізація у певні періоди та собівартість реалізованих товарів.

Зазначену інформацію об`єктивно неможливо отримати самостійно, оскільки вона не розголошується контролюючим органом за запитом приватних осіб, якою є сторона захисту, у зв`язку з чим існує необхідність в отриманні тимчасового доступу.

Частиною 1 статті 20 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право па захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

У відповідності до частин 2, 6 ст. 22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також па реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 та п. 5 ч. 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Зокрема, заходом забезпечення кримінального провадження є тимчасовий доступ до речей і документів.

Статтею 159 КПК встановлено, що тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку). Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали суду.

Статтею 160 КПК передбачено, що сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу.

Отримати податкову інформацію, що підтверджує фактичну реалізацію конкретних товарів у конкретних обсягах певними суб`єктами господарювання, ціни, за якими здійснювалась така реалізація у певні періоди та собівартість реалізованих товарів, у будь-який інший спосіб, окрім як за ухвалою слідчого судді, сторона захисту не має можливості, оскільки гака інформація є інформацією з обмеженим доступом, яка не розголошується контролюючим органом за запитом приватних осіб. Жодна правова процедура отримання від контролюючого органу податкової інформації щодо третіх осіб чинним законодавством не передбачена, способи витребування документів, що містять таку інформацію, законом не закріплені.

Враховуючи викладене, з огляду на необхідність здобуття стороною захисту доказів, які мають важливе значення для об`єктивного розслідування даного кримінального провадження, беручи до уваги об`єктивну неможливість отримати такі докази в будь-який інший спосіб, окрім як на підставі вмотивованого рішення суду про тимчасовий доступ до них, дотримуючись принципів змагальності та верховенства права, вважаємо, що наявні правові підстави для задоволення відповідного клопотання сторони захисту.

Разом з цим, наголошуємо, що правова оцінка доказового матеріалу обома сторонами кримінального провадження, сприятиме встановленню дійсних обставин провадження та в подальшому стануть проявом об`єктивності під час судового розгляду по суті.

Таким чином, з метою повного, всебічного, об`єктивного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального правопорушення, отримання доказової бази, адвокат ОСОБА_3 просила слідчого суддю клопотання задовольнити.

В судовому засіданні, в режимі відеоконференцзв`язку адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 клопотання про тимчасовий доступ підтримала за обставин викладених у ньому.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечила щодо задоволення клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також зазначила, що сторона захисту до органу досудового розслідування з аналогічним питанням не зверталась, тож просила відмовити адвокату ОСОБА_3 у повному обсязі.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи вищенаведене, судовий розгляд здійснювався за фіксації процесу технічними засобами.

Відповідно до ст. 160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються: 1) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання; 2) правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати; 4) підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 5) значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; 6) можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю; 7) обґрунтування необхідності вилучення речей і документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.

Частиною 2 ст. 160 КПК України передбачено, що у клопотанні про тимчасовий доступ до речей і документів має бути зазначено, крім іншого, короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається це клопотання, значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Пунктом 1 ч. 5 ст. 163 КПК України передбачено, що ухвала про надання тимчасового доступу до речей і документів постановляється, якщо сторона кримінального провадження доведе наявність підстав вважати, що ці речі або документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної юридичної особи.

Відповідно ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Всупереч наведених норм дане клопотання не містить ні чіткого викладу обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким воно подається, достатнього для здійснення слідчим суддею у порядку, передбаченому КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, ні обґрунтування необхідності тимчасового доступу до документів, які перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , а також неможливості іншим способам довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей.

А також, судом встановлено, що заявник з клопотаннями до слідчого, який провадить досудове розслідування кримінального провадження про отримання вказаної інформації не звертався.

Крім того, відповідно до п. 5, 6 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходами забезпечення кримінального провадження є тимчасовий доступ до речей та документів, тимчасове вилучення майна.

Згідно ч. 5 ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

В даному конкретному випадку адвокатом ОСОБА_3 не доведено в клопотанні, що вказана ступінь втручання в права та свободи осіб, можуть виправдати потреби досудового розслідування.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , не довела підстав для його задоволення, у зв`язку з чим дане клопотання є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ч. 6 ст. 9, ст. 159 163 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , про тимчасовий доступ до речей та документів ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя