Справа № 466/40/26 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/44/26 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючої судді ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , захисника обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 16 січня 2026 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, раніше не судимому, відносно якого на розгляді Пустомитівського районного суду Львівської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000014 від 13.01.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.4 ст. 28, ч.3 ст. 307 КК України, який утримується у державній установі «Львівська установа виконання покарань №19»

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянину України, раніше не судимому, відносно якого на розгляді Шевченківського районного суду м.Львова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000150 від 27.04.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України, який утримується у державній установі «Львівська установа виконання покарань №19»

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянці України, раніше не судимій, відносно якої на розгляді Жовківського районного суду Львівської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000200 від 14.06.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України, та на розгляді Шевченківського районного суду м.Львова, перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001668 від 29.09.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, яка утримується у державній установі «Львівська установа виконання покарань №19»,

обвинуваченим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 307, ч.4 ст.369 КК України,-

встановила:

оскарженою ухвалою, клопотання від 14.01.2026 року прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_11 про продовження строку тримання під вартою задоволено.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення застави, з 17 січня 2026 року і до 17 березня 2026 року включно.

У задоволенні клопотання від 16.01.2026 захисника адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу відмовлено.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції, зокрема, вказав, що вирішуючи питання доцільності продовження обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховується те, що вони обвинувачуються у скоєнні умисних тяжкого та особливо тяжкого злочинів, за які передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі, тому з врахуванням тяжкості інкримінованих обвинуваченим злочинів і суворості покарання, яке може бути призначено обвинуваченим судом в разі доведення їх винуватості, зважаючи на принцип безпосередності дослідження доказів, існують обґрунтовані ризики можливості переховування обвинувачених від суду з метою уникнення покарання, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та можливості вчинення іншого злочину, продовження злочинної діяльності. Такі ризики існували на час обрання та продовження запобіжного заходу обвинуваченим, не зменшилися та продовжують мати місце на даний час.

На вказану ухвалу захисники обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_10 подали апеляційні скарги.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просить в апеляційній скарзі скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 16.01.2026, якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави щодо обвинуваченому ОСОБА_6 та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання сторони обвинувачення відмовити та обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту (за адресою: АДРЕСА_1 ) або інший запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

У разі відмови у скасуванні оскаржуваної ухвали суду першої інстанції застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з альтернативою визначення застави у розмірі не більше 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, зокрема зазначає, що прокурором не долучені до клопотання матеріали, які б підтверджували наявність обставин, що свідчать про існування хоча б одного ризику, передбаченого ст.177 КПК України. ОСОБА_6 має стійкі соціальні зв`язки, а саме з 2004 року перебуває в незареєстрованому шлюбі з громадянкою ОСОБА_12 . У вказаному цивільному шлюбі народилось двоє дітей: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та неповнолітній ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Усі зазначені вище особи, як і обвинувачений ОСОБА_6 до свого затримання, об`єднані спільним побутом та є сім`єю у розумінні ст. З Сімейного кодексу України, проживали та проживають спільно за адресою: АДРЕСА_1 . Спільно з ними проживає громадянка ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка є матір`ю обвинуваченого ОСОБА_6 . ОСОБА_15 є особою пенсійного віку та перебуває на повному утриманні та фактичному догляді обвинуваченого ОСОБА_6 , позаяк страждає на катаракту. Фактично ОСОБА_6 є єдиним повнолітнім чоловіком у вказаній сім`ї, оскільки його батько - ОСОБА_16 , чоловік ОСОБА_15 , помер. Дружина обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_12 на даний час страждає на ряд ендокринних захворювань щитовидної залози, постійно змушена приймати гормональні препарати, оскільки прооперована з приводу багатовузлового колоїдного зобу. Враховуючи майновий стан обвинуваченого ОСОБА_6 та його родини вони у змозі внести мінімально визначений розмір застави, тобто вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Захисник обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 в апеляційній скарзі просить скасувати оскаржену ухвалу в частині продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Змінити запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визначивши заставу, як альтернативний запобіжний захід, у розмірі вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що відносно обвинуваченої ОСОБА_17 , суд першої інстанції не врахував, що обвинувачена ОСОБА_8 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_18 , що підтверджується.У шлюбі народилось двоє дітей: малолітній ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та малолітня ОСОБА_20 ІНФОРМАЦІЯ_8 . До свого затримання обвинувачена ОСОБА_8 проживала спільно із чоловіком та двома малолітніми дітьми за адресою своєї реєстрації: АДРЕСА_2 . Також важливою обставиною на які захист наголошує є поганий стан здоров`я ОСОБА_17 , а саме ОСОБА_8 страждає на тривожний синдром (по шкалі HADS: 146). Астенійний синдром, злоякісне утворення молочної залози, протокова карцинома, кісти нирок.

Враховуючи майновий стан обвинуваченої ОСОБА_8 він та його родина вони в змозі внести мінімально визначений розмір застави, тобто вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_9 , суд першої інстанції не врахував те, що обвинувачений одружений з ОСОБА_21 та проживає в зареєстрованому шлюбу з 1993 року, що підтверджується. На даний час вони разом проживають у квартирі АДРЕСА_3 . Спільно з ними проживає їхній повнолітній син ОСОБА_22 , який був інвалідом дитинства і на даний час потребує сторонньої допомоги оскільки хворіє на ряд тяжких хронічних захворювань. Окрім того у ОСОБА_9 є ще двоє повнолітніх дітей: ОСОБА_23 і четверо внуків: ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_12 .

Усі ці дані свідчать про міцні соціальні зв`язки обвинуваченого ОСОБА_9 , що в свою чергу дає підстави обґрунтовано припустити, що він буде у належний спосіб виконувати процесуальні обов`язки у Кримінальному провадженні.

Також захист наголошує на паганий стан здоров`я. За час перебування в умовах Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_9 погіршився.

Враховуючи майновий стан обвинуваченого ОСОБА_9 він та його родина вони в змозі внести мінімально визначений розмір застави, тобто вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Зважаючи на відсутність клопотань сторін кримінального провадження про розгляд апеляційної скарги за їх участі, колегія суддів вважає за можливе провести розгляд апеляційної скарги без участі сторін.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення з таких підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Встановлено, що на розгляді у Шевченківського районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 307, ч.4 ст.369 КК України.

Обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Строк тримання обвинувачених під вартою без визначення розміру застави неодноразово продовжувався у встановленому порядку та завершується 21.01.2026 р.

Колегія суддів наголошує, що такі обвинувачуються у вчиненні, в тому числі, умисного тяжкого та особливо тяжкого передбаченого ч.4 ст.369, ч.3 ст.307 КК України, санкція частини статті якої передбачає позбавлення волі на строк від дев`яти і до дванадцяти років.

Так, за злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі. З врахуванням тяжкості інкримінованих обвинуваченим злочинів і суворості покарання, яке може бути призначено судом в разі доведення їх винуватості, зважаючи на принцип безпосередності дослідження доказів, існують обґрунтовані ризики можливості переховування обвинувачених від суду з метою уникнення покарання, незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та можливості вчинення іншого умисного злочину, продовження злочинної діяльності. Такі ризики не зменшилися та продовжують мати місце на даний час.

Суд виходить із принципу забезпечення захисту інтересів суспільства, які переважують правило поваги до особистої свободи, оскільки життя людини є найвищою цінністю, а ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 обвинувачуються, в тому числі, у вчиненні злочину, як незаконний збут наркотичних засобів в особливо великих розмірах, вчиненому повторно, організованою групою.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, задовольняючи клопотання прокурора та продовживши обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, вірно враховував дані про особи обвинувачених, щодо яких наявні на розгляді у інших судах кримінальні провадження з аналогічною кваліфікацією ч.ч. 2,3 ст. 307 КК України) відомості про їх стан здоров`я, приймаючи до уваги, що ризики, які стали підставою для обрання щодо обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовження такого, існують на даний час і не зменшилися, а також те, що останні обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, за які передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна, є підстави вважати, що обвинувачені можуть переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, які в даному провадженні не допитані, тому слід продовжити строк тримання під вартою, натомість застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Так, на переконання колегії суддів, запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення та наявної обґрунтованої підозри на даний час не виходить за межі розумного строку.

При цьому, апеляційним судом не отримано відомостей щодо комплексу обставин, які би переважили ризики передбачені ст. 177 КПК України.

На думку колегії суддів ризики, встановлені стороною обвинувачення та судом, продовжують існувати.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками місцевого суду про те, що до обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з урахуванням інтересів суспільства у відношенні до суспільної небезпеки та неможливості застосування їм більш м`якого, не пов`язаного з триманням під вартою, що не зможе запобігти доведеним прокурором ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На переконання колегії суддів, підстави для зміни запобіжного заходу відсутні, а апелянтами не підтверджено, що більш м`які запобіжні заходи зможуть запобігти зазначеним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

З матеріалів провадження вбачається, що при розгляді клопотання суддя врахував передбачені КПК України обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою без визначення розміру застави обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Покликання захисників на те, що судом не були враховані наявність у ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 міцних соціальних зв`язків не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки дані обставини були предметом дослідження суду, у відповідності до вимог ст. 178 КПК України та не спростовують висновків суду про ризики неналежної процесуальної поведінки, навіть з урахуванням наявних у обвинуваченого соціальних зв`язків.

За таких обставин, судом першої інстанції зроблено вірний висновок про те, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним в ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ухвала Шевченківського районного суду м. Львова від 16 січня 2026 року про продовження ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованою та вмотивованою й підстав для її скасування немає.

Також колегія суддів вважає, що враховуючи вимоги п.5 ч. 4 ст. 183 КПК України, при постановленні ухвали про продовження строку тримання під вартою, судом першої інстанції обґрунтовано не визначено розмір застави, оскільки ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Наведені прокурором підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися та не зменшилися.

Окрім цього, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи захисників, про застосування запобіжного заходу з альтернативою внесення застави, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які встановлені ухвалами при обранні запобіжного заходу та подальшого продовження його строку, не зменшились.

Інші доводи апелянтів правильних висновків суду першої інстанції не спростовують, є необґрунтованими і безпідставними.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала суду є законною й обґрунтованою, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог захисників не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів

постановила:

ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 16 січня 2026 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , захисника обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4