Справа № 346/3362/25
Провадження № 1-кп/346/625/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2025 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000461 від 13.06.2025 р. відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Матеївці Коломийського району Івано-Франківської оласті, українця, громадянина України, неодруженого, на утриманні нікого немає, з середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , депутатом не являється, раніше не судимого в силу ст.89 КК України

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 13.06.2025 близько 03:20 год. перебуваючи в с.Корнич Коломийського району Івано-Франківської області неподалік кафе «Зруб», в період дії воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 та продовженого на 90 діб відповідно до Указу Президента України № 235/2025 від 15.04.2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16.04.2025, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, маючи умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поряд із ОСОБА_6 , підійшов ближче до нього з-заду та непомітно розчепив застібку, наявну на сумці (бананці), після чого ривком вихопив з плеча ОСОБА_6 його чоловічу сумку червоного кольору (бананку) із логотипом та маркуранням «ADIDAS» бувшої у використанні вартістю 136 гривень, в якій знаходилися грошові кошти в сумі 11000 гривень, які належать ОСОБА_6 , після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення із викраденими речами, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 11136 грн.

Злочинні дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.4 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та підтвердив обставини вчиненного ним злочину, вказані в обвинувальному акті. Показав, що познайомився з потерпілим ОСОБА_6 13.06.2025 року біля АЗС «Стел» в м.Коломия, де вони спільно розпивали алкогольні напої. Близько 02:00 годин потерпілий попросив провести його до військової частини в с.Корнич, оскільки він був військовослужбовцем, за що пообіцяв заплатити. Вони пройшли до кафе «Зубр» в с.Корнич, де обвинувачений вирішив заволодіти сумкою потерпілого з грошовими коштами, які потерпілий показував обвинуваченому раніше. Він вихопив сумку-бананку, яка, була на плечі потерпілого та пішов додому. По путі забрав з сумки гроші, а сумку викинув. Потерпілий кричав в слід та просив повернути речі, але він не реагував. При цьому розумів, що вчиняє злочин, а сумка з грошима йому не належать, але вчинив це, оскільки був п`яний. Наступного дня працівники поліції знайшли його вдома, де він добровільно видав викрадені грошові кошти в сумі 5600 грн, решту грошових коштів загубив по дорозі. Розкаюється у вчиненому, засуджує свій вчинок, вважаючи його неправильним. Під час судового засідання при обранні йому запобіжного заходу був присутній потерпілий, перед яким він вибачився. З моменту затримання визнавав свою вину та давав покази слідчому. В майбутньому має намір не вчиняти злочини, планує йти на військову службу та приносити користь державі. Просив врахувати, що потерпілому відшкодовано шкода і він не має претензій та насудити його суворо.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час, день та місце судового засідання, про причину неявки суд не повідомив. На досудовому слідстві 14.06.2025 розписку про відшкодування йому завданої матеріальної шкоди в повному обсязі та відсутності претензій до ОСОБА_4 . З урахуванням думки учасників судового провадження відповідно до ст.325 КПК суд вважає за можливе проведення судового розгляду без потерпілого, оскільки за його відсутності можливо з`ясувати всі обставини під час судового розгляду.

Отже, в судовому засіданні сторони не оспорювали обставини, при яких вчинено кримінальне правопорушення, тому суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Суд вважає, що вина обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, а саме у вчинені відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого в умовах воєнного стану, за що передбачена відповідальність за ч.4 ст.186 КК України, знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду справи.

Вирішуючи питання про наявність або відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання відповідно до ст..66, 67 КК України, суд зважає на наступне.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 р. № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася. Активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи. Повне відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди полягає в добровільному задоволенні винним або іншими особами, зокрема батьками чи близькими родичами, обґрунтованих претензій потерпілого щодо відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди, загладжуванні її в інший спосіб,

наприклад, шляхом прилюдного вибачення за завдану образу.

Суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 18.09.2019 р. у справі №166/1065/18, відповідно до якої щире каяття - це обставина, яка відображає психічний стан особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, і передбачає глибокі внутрішні переживання особою того, що сталося, моральне засудження своєї кримінально караної поведінки, почуття сорому, докорів сумління і готовність нести кримінальну відповідальність, проявляється у самозасудженні особою вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, прагненні усунути нанесену шкоду та рішенні не вчиняти більше кримінальних правопорушень.

Вказана форма посткримінальної поведінки особи свідчить про те, що в особи відбулися суттєві позитивні зміни соціальних орієнтацій, які знижують ступінь її соціальної небезпечності.

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 визнавав свою вину у вичиненому кримінальному правопорушенні, щиро розкаявся у вчиненому, засудив свій вчинок, визнав негативні наслідки злочину для потерпілого, відшкодував шляхом повернення викраденого потерпілому на досудовому розслідування та вибачився перед потерпілим, тобто не тільки бажав виправити наслідки, а і вчинив активні дії в цьому напрямку. Таку посткримінальну поведінку суд розцінює як щире каяття.

Крім того, обвинувачений протягом досудового розслідування та судового розгляду визнавав свою вину та давав визнавальні покази (а.пр.31), в яких повідомляв органам слідства обставини, не відомі їм раніше, тобто активно сприяв розкриттю злочину.

Також судом встановлено, що обвинувачений повернув потерпілому викрадене майно, чим відшкодував матеріальну шкоду. Претензії потерпілого щодо відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди відсутні на час досудового розслідування ( а.пр.30,35) та на час розгляду справи судом.

Отже, обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому суд відповідно до ст..66 КК України визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Судом також встановлено, що обвинувачений вчинив злочин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що підтвердив в своїх показах обвинувачений, а також підтверджується результатом аналізу №7 від 13.06.2025 про перебування ОСОБА_4 в стані алкогольного сп`яніння (0,52%) (а.пр.40), що є обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст.67 КК України.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд виходить із такого.

У ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) як джерело права.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002 року ЄСПЛ зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

У справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03) та у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до ч.6 ст.368 КПК України обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, в ухвалі Верховного Суду від 30 квітня 2021 року в справі № 325/1421/18 зазначено, що питання призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер злочину, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч.1 ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст..12 КК України є тяжким злочином, характер діяння і спосіб його вчинення, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність кваліфікуючих ознак та кількість епізодів.

Суд також враховує особу обвинуваченого, який вважається раніше не судимим (а.пр.39,44-46), неодружений та не має утриманців, не працює, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.пр.47,48), проживає з матір`ю та за місцем проживання характеризується негативно (а.пр.41). Суд враховує ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину та повне відшкодування ним завданого збитку потерпілому, відсутність претензій з бору потерпілого, наявність трьох обставин, що пом`якшують покарання та наявність однієї обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого, позицію сторони обвинувачення та захисту щодо виду та розміру покарання і вважає, що виправлення обвинуваченого неможливо без ізоляції від суспільства, та йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, але з урахуванням наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням особи винного, його ставлення до вчиненого, відповідно до вимог ч.1 ст.69 КК суд вважає за можливе призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст.186 КК України. Таке покарання, на переконання суду, буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим так і іншими особами.

Приймаючи таке рішення, суд виходить з того, що міра покарання навіть в найменшому розмірі, передбаченому ч.4 ст.187 КК, що становить 7 років позбавлення волі, буде занадто суворою та несправедливою, враховуючи обставини кримінального правопорушення та особу обвинуваченого.

Запобіжний захід обвинуваченому у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.

Відповідно до правил ч. 4 ст. 174 КПК України скасуванню підлягають арешт, накладені ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16.06.2025 року справа №346/3008/25 на майно, з метою забезпечення збереження речових доказів (а.пр.50,55) .

Долю речових доказів в кримінальному провадженні вирішити відповідно до вимог ст..100 КПК України (а.пр.53,54,56,57).

Судові витрати на залучення експерта при проведенні товарознавчої експертизи №СЕ-19/109-25/9375-ТВ від 19.06.2025 в розмірі 1782,80 гривень слід покласти на обвинуваченого (а.пр.49).

Цивільні позови не заявлялися.

Керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

Строк відбуття покарання рахувати з дня його фактичного затримання, тобто з 13 червня 2025 року.

Зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання строк тримання під вартою з 13 червня 2025 року до набрання вироком законної сили із розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави судові витрати на залучення експерта при проведенні товарознавчої експертизи в розмірі 1782,80 гривень.

Скасувати заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайнного суду Івано-Франківської області від 16.06.2025 року (справа №346/3008/25).

Речові докази:

- Мобільний телефон марки «Redmi» чорного кольору IMEI1: НОМЕР_1 ; IMEI2: НОМЕР_2 із сім-картою НОМЕР_3 повернути обвинуваченому ОСОБА_4 за належністю,

- чоловічу сумку червоного кольору (бананку) червоного кольору з логотипом «ADIDAS» та грошові кошти у сумі 5620 гривень купюрами номіналом 20, 50, 500 та 1000 грн. - повернути потерпілому ОСОБА_6 за належністю;

- Відео файли з записом за період з 12.06.2025 22:53 год. по 13.06.2025 00:51 год, вилучені за адресою м.Коломия, вул..Мазепи, 303а, відеозапис з камери відео спостереження, встановленої в с.Королівка в період часу з 03:05 год по 03:25год 13.06.2025 залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Коломийський міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копії вироку вручити сторонам під розписку.

Суддя: ОСОБА_1