Справа № 489/7696/25
Провадження № 1-кс/489/2645/25
У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

20 листопада 2025 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Інгульського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_6 , погодженого із прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.03.2025 за №0002101, щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Заводи Ізюмського району Харківської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, дітей на утриманні не маючого, офіційно не працевлаштованого, військовослужбовця, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального Кодексу України,

в с т а н о в и в:

Слідчий звернувся з клопотанням, погодженим з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що Першим слідчим відділом ТУ ДБР у м. Миколаєві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_1 , 14.01.2025 самовільно залишив місце служби місце тимчасової дислокації військової частинита незаконно перебував поза її межами, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням військової служби, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце служби.

28.08.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а саме самовільному залишені місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану.

В клопотанні слідчого зазначено, що на даний час існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки може не прибувати на виклики, посилаючись на різні форс-мажорні чи поважні обставини, таким чином затягуючи хід досудового розслідування; залишаючись на волі підозрюваний має можливість вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити вчиняти правопорушення, у вчиненні якого підозрюється.

В судовому засіданні прокурор підтримала подане клопотання просила його задовольнити.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заперечувала проти клопотання слідчого, посилаючись на те, що підозрюваний залишив місце служби через сімейні обставини, від органів досудового розслідування не переховувався, має намір продовжувати військову службу, у зв`язку чим відсутній ризик переховування. Клопотання не містить доказів, що підозрюваний протягом досудового розслідування намагався впливати на свідків. Ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином також є необґрунтованим та не доведеним доданими до клопотання документами. Крім того, оскільки підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення також є необґрунтованим.

Захисник просила відмовити у задоволенні клопотання або застосувати більш м`який запобіжний захід.

Підозрюваний всудовому засіданні не заперечував факту самовільного залишення військової частини. Пояснив, що у жовтні 2024 року був призваний на військову службу за мобілізацією, а у січні 2025 самовільно залишив військову службу через необхідність догляду за дружиною, з якою проживає без реєстрації шлюбу, після перенесеної нею операції. Чи телефонували йому з місця служби чи правоохоронних органів після залишення військової служби не пам`ятає. Зазначив, що бажає продовжити військову службу, при цьому причин чому самостійно не повернувся до військової частини пояснити не може.

Заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання в їх сукупності, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 статті 177 КПК України встановлено, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Щодо обґрунтованості підозри.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник не спростовували доводи клопотання про обґрунтованість підозри щодо самовільного залишення ним військової частини.

На підтвердження обґрунтованості підозри до клопотання слідчим надано в копіях такі документи: витяг з ЄРДР за № 0002101 від 24.03.2025 у якому викладено обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме, що військовослужбовець ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_4 17.01.2025 самовільно залишив тимчасове розташування військового підрозділу ВЧ НОМЕР_1 та незаконно перебуває поза його межами; повідомлення командира ВЧ НОМЕР_1 від 24.01.2024 №182/917 про те, що 17.01.2025 військовослужбовець ОСОБА_4 самовільно залишив військову частину, станом на 22.01.2025 не прибув в розташування військової частини та його місцезнаходження не відоме; акт службового розслідування щодо самовільного залишення військової частини ОСОБА_4 №185/88 від 22.01.2025; наказ командира військової частини НОМЕР_1 №140 від 19.01.2025 про призначення службового розслідуваннята наказ командира ВЧА4548 №99 від 23.01.2025, складені за фактом самовільного залишення 17.01.2025 військової частини ОСОБА_4 ; довідка-доповідь командира ВЧ НОМЕР_1 №182/703 від 17.01.2025, складена за фактом самовільного залишення військової частини військовослужбовцем ОСОБА_4 ; рапорт командира 92 ротиВЧ А4548 від 17.01.2025 про доповідь командиру ВЧ НОМЕР_1 про те, що 17.01.2025 під час контрольної перевірки проживання особового складу 92 запасної роти ВЧ НОМЕР_1 на території тимчасового місця розташування підрозділу виявлено, що ОСОБА_4 вчинив самовільне залишення військової частини; військовий квиток ОСОБА_4 серії НОМЕР_2 ; витяг з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 №316 від 05.11.2024 про призначення ОСОБА_4 на посаду матроса резерву запасного взводу запасної роти ВЧ НОМЕР_1 з 05.11.2024; службова характеристика ОСОБА_4 ; протоколи допиту свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , в яких останні надали пояснення про виявлення відсутності ОСОБА_4 під час перевірки наявності особового складу ВЧ НОМЕР_1 , протокол затримання ОСОБА_4 від 19.11.2025; повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 28.08.2025 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КПК України.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи з наданих стороною обвинувачення до клопотання документів, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ним злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КПК України.

Щодо наявності ризиків.

Слідчий суддя вважає, що з огляду на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, і суспільну небезпечність самого кримінального правопорушення, слідчим та прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що на даний час існує ризик, передбачений пунктом 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема ризик переховування підозрюваного від суду підтверджується тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів та передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, при цьому не передбачає можливості звільнення від відбування покарання, що може бути достатньою підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

При цьому суд також враховує, що ОСОБА_4 підозрюється у залишенні військової частини січні 2025 року. З того часу підозрюваний до військової частини не повернувся, до правоохоронних органів не з`являвся. Вказані обставин також свідчать про існування ризику переховування.

Натомість прокурором не доведені ризики незаконного впливу на свідків та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки, в клопотанні не вказані конкретні свідки, на яких може вплинути підозрюваний та яким саме чином, враховуючи факт його постійного перебування поза межами військової частини, яку він самостійно залишив. Крім того, не надані докази того, що з часу вчинення підозрюваним відповідного кримінального правопорушення він намагався вплинути на свідків в даному провадженні або перешкоджав кримінальному провадженню іншим чином. Також факт залишення підозрюваним місця служби задокументований відповідними письмовими доказами, в тому числі матеріалами службового розслідування військової частини, тому показання свідків в такій категорії справ не є визначальними, а, отже, і ризик впливу на таких свідків несуттєвий для даного кримінального провадження.

Оцінюючи ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 , суд враховує, що підозрюваний раніше не судимий. Обставин, які дають слідчому судді підстави вважати наявним ризик вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення або продовжити вчинення злочину, у якому він підозрюється, не встановлені.

Отже, на даному етапі кримінального провадження, враховуючи наявність у ОСОБА_4 статусу підозрюваного у вчиненні тяжкого злочину та доведеного ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, відомостей щодо особи підозрюваного, який має постійне місце проживання, проте не одружений, не має на утриманні дітей, офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність тісних соціальних зв`язків, застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

Щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Слідчий суддя враховує дані про ОСОБА_4 , його вік, стан здоров`я, відсутність тісних соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, і з урахуванням встановлених обставин, які доводять наявність вказаного вище ризику, вважає, що для його запобіганню на даний час є недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому адекватним запобіжним заходом для підозрюваного буде тримання під вартою.

Крім того, згідно ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Розмір застави, у відповідності до ч. 5 ст.182 КПК України, визначається у таких межах: щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання переховуватися, перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжувати кримінальне правопорушення у якому він підозрюється.

Вирішуючи питання про визначення застави та її розміру, слідчий суддя враховує обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, інші дані про його особу, ризик, передбачений статтею 177 КПК України.

Висновки суду.

Слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно задовольнити, та з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню ризику, передбаченому ст. 177 КПК України, необхідно обрати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та застосувати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560,00 грн, якого буде достатнього для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК України.

Даних щодо неможливості застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я суду не надано.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на п`ятдесят дев`ять днів з моменту затримання до «16» січня 2026 року включно.

Визначити підозрюваному ОСОБА_4 розмір застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн 00 коп.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 , обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, проходження служби;

- утриматись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (у випадку їх наявності).

Роз`яснити, що в разі невиконання таких обов`язків щодо нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Роз`яснити, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі оригінал документу із відміткою банку має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення, яка після його отримання та перевірки має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Копію ухвали вручити підозрюваному, слідчому, прокурору.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1