Справа № 405/6583/25
УХВАЛА

18 грудня 2025 року Подільський районний суд міста Кропивницького у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого адвоката ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницький у кримінальному провадженні № 0001929 у відношенні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого за ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого за ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 125 КК України,

клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинувачених під вартою,

встановив:

Прокурор в судовому засіданні звернувся до суду з клопотаннями про продовження у відношенні обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 строку дії запобіжних заходів у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що на даний час не зменшилися ризики, які були встановлені під час обрання останнім запобіжних заходів. В обґрунтування заявлених клопотань прокурор посилається на наявність ризиків можливого переховування обвинувачених від суду з метою ухилитися від кримінальної відповідальності з огляду тяжкість можливого покарання; знищення або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки органом досудового розслідування не встановлений предмет злочину - мобільний телефон, яким заволоділи обвинувачені; незаконного впливу на потерпілих, з якими обвинувачені безпосередньо знайомі, та свідків з метою зміни ними раніше наданих показань; вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки ОСОБА_8 раніше вчиняв злочини, передбачені ст. 187 КК України за що відбував покарання у виді позбавлення волі, а ОСОБА_9 схильний до агресії і вчинення насильства, що підтверджується обставинами інкримінованого йому кримінального правопорушення. Враховуючи викладене, прокурор вважає, що обрання обвинуваченим запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, не забезпечить виконання ними покладених на них процесуальних обов`язків та об`єктивно не зможе запобігти наведеним ризикам.

Потерпілий ОСОБА_5 та його представник адвокат ОСОБА_4 вирішення клопотань прокурора залишили на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання прокурора з посиланням на недоведеність перелічених прокурором ризиків. Обвинувачений ОСОБА_8 акцентував на тому, що він має сталі соціальні зв`язки у нього є мати, є сусіди, які надають йому позитивні характеристики, він має постійне місце реєстрації та проживання, яке ніколи не змінював. Звернув увагу, що потерпілі та свідки вже допитані органом досудового розслідування, потерпілий ОСОБА_10 проходить військову службу, що вказує на неможливість здійснення на них впливу. Просив відібрати у нього особисте зобов`язання щодо невтручання у спілкування з потерпілим та свідками, застосувавши до нього більш м`який запобіжний захід домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання прокурора. Захисник мотивував свою позицію тим, що зазначені прокурором ризики належним чином не обгрутовані і не доведені, а лише формально викладені у клопотанні, яке за своїм змістом не відповідає вимогам КПК України. Обґрунтованість пред`явленого обвинувачення, на думку сторони захисту, у даному кримінальному провадженні не підтверджена, дії обвинувачених кваліфіковані невірно. Сама лише тяжкість можливого покарання не може бути безумовною підставою для застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою. Вважає, що цілодобовий домашній арешт з використанням електронних засобів контролю буде достатнім запобіжним заходом, який забезпечить виконання ОСОБА_9 процесуальних обов`язків.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов наступного.

Частиною 2 статті 177 КПК України визначено, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Так, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України) та до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки (п. 5 ч. 2 ст.183 КПК України).

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_8 , ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину (ч. 4 ст. 187 КК України), за вчинення якого кримінальним законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Ухвалою слідчого судді Фортечного районного суду м. Кропивницького від 26.07.2025 у відношенні ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 22.09.2025, строк дії якого в подальшому ухвалою слідчого судді Фортечного районного суду м. Кропивницького від 19.09.2025 було продовжено до 25.10.2025.

Ухвалою слідчого судді Фортечного районного суду м. Кропивницького від 11.09.2025 у відношенні ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 25.09.2025, строк дії якого в подальшому ухвалою слідчого судді Фортечного районного суду м. Кропивницького від 24.09.2025 було продовжено до 25.10.2025.

Ухвалою Подільського районного суду м. Кропивницького від 22.10.2025 дію запобіжного заходу щодо обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 продовжено по 20.12.2025 включно.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

При цьому, судове провадження триває, достатні відомості про усунення та відсутність на теперішній час тих обставин, які раніше стали підставою для обрання та продовження у відношенні ОСОБА_8 , ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відсутні, підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно останніх судом не встановлено.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Вказане свідчить, що більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, а також запобігти встановленим ризикам, а тому не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Враховуючи викладене, стадію судового провадження, суд вважає, що залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , яким інкриміновано вчинення особливо тяжкого злочину проти власності, поєднаного із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, опинившись на волі, зможуть перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження з огляду на тяжкість покарання, що загрожує їм в разі визнання їх винуватими у інкримінованому злочині, та беручи до уваги те, що останні офіційно не працевлаштовані, тобто офіційного та постійного джерела доходу не мають, а отже можуть ухилитися від суду та не виконувати його процесуальні рішення (ризик переховування), незаконно впливати на потерпілих та свідків, які ще не допитані судом. Враховуючи наявність у ОСОБА_8 непогашених та не знятих у встановленому законом порядку судимостей, в тому числі за розбійний напад, що вказує на його схильність до вчинення злочинів, останній може вчинити інше кримінальне правопорушення (ризик вчинення іншого кримінального правопорушення).

При цьому, зазначена обставина (тяжкість покарання, що загрожує в разі визнання обвинувачених винуватими у інкримінованому злочині) сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного (обвинуваченого) переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001, в якій зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, після направлення обвинувального акта до суду, на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Водночас, суд може обґрунтовувати свої висновки лише показаннями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

За таких обставин, ризик впливу свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Тобто, не будучи обмеженими у вільному спілкуванні із свідками по справі, обвинувачені можуть здійснити вплив на свідків, з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі.

Відсутність у обвинувачених постійного законного джерела доходу може спонукати останніх до вчинення інших кримінальних правопорушень, що свідчить про наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Окрім того, суд визнає обґрунтованим наведений прокурором ризик, що передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обставини, за яких він був встановлений та доведений під час обрання запобіжного заходу слідчим суддею, на даній стадії судового провадження не змінились.

За сукупності таких обставин, суд вважає за необхідне продовжити дію раніше обраного щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Також, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, яка є частиною національного законодавства України, та зазначає, що утримання під вартою не є передумовою покарання у виді позбавлення волі, але при збереженні розумної підозри відносно затриманої особи у скоєні злочину є умовою законності та відповідає реальним вимогам суспільного інтересу.

Доводи сторони захисту на користь обвинувачених у даному випадку не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпеченні виконання обвинуваченими процесуальних рішень у справі та запобіганні процесуальних ризиків. Тобто в даному випадку наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинувачених.

При цьому, відповідно до положень п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважає не можливим визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченими обов`язків, передбачених цим Кодексом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 197, 331, 369 КПК України, суд -

постановив:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинувачених під вартою задовольнити.

Дію запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого за ч. 4 ст. 187 КК України, у виді тримання під вартою продовжити на 60 (шістдесят) днів, тобто з 18 грудня 2025 року по 15 лютого 2026 року включно.

Дію запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого за ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 125 КК України, у виді тримання під вартою продовжити на 60 (шістдесят) днів, тобто з 18 грудня 2025 року по 15 лютого 2026 року включно.

Строк дії ухвали визначити по 15 лютого 2026 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченими - в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Суддя Подільського районного суду

міста Кропивницького ОСОБА_11