Справа №487/7492/25
Провадження №1-кп/490/795/2026
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року м. Миколаїв

Центральний районного суду м. Миколаєва в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .?

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши матеріали кримінального провадження, внесеному 11.07.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000187, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувальний акт, пред`явлений ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, відповідає вимогам КПК України і не підлягає поверненню прокурору.

Дане кримінальне провадження підсудне Центральному районному суд м. Миколаєва. Не існує підстав для закриття провадження на підставі пунктів 4-1 - 10 ч. 1 або ч. 2 статті 284 КПК України.

Прокурор в своїй доповіді вказав на можливість призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 висловили думку про можливість призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта.

За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні за №0000187, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.27 КПК України слідчий суддя, суд може прийняти рішення про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні впродовж усього судового провадження або його окремої частини лише у разі якщо здійснення провадження у відкритому судовому засіданні може призвести до розголошення таємниці, що охороняється законом.

З урахуванням викладеного, по справі може бути розголошена таємниця, що охороняється законом, суд прийшов до переконання про закритий розгляд справи.

Також від прокурора надійшло клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, без визначення розміру застави.

Прокурор обґрунтовує клопотання наявністю ризику, передбаченого п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу відсутні, оскільки він не зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого та запобігти вищевказаним ризикам.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав подане клопотання та просив продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки ризики на які вказує прокурор нічим не доведено.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 199 КПК України суд продовжує строк тримання обвинуваченого під вартою, якщо на момент розгляду клопотання про продовження цього строку ризики, враховані при застосуванні запобіжного заходу, не зменшилися.

Відповідно до п. 79 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва 13.06.2025 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 10.08.2025 року без визначення розміру застави. Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 07.08.2025 року продовжено строк тримання під вартою до 05.10.2025 року без визначення розміру застави. Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 01.10.2025 року продовжено строк тримання під вартою до 12.10.2025 року без визначення розміру застави. Ухвалою колегії суддів Заводського районного суду м.Миколаєва суду від 08.10.2025 року продовжено строк тримання під вартою до 06.12.2025 року включно, без визначення розміру застави. Ухвалою колегії суддів Заводського районного суду м.Миколаєва суду від 04.12.2025 року продовжено строк тримання під вартою до 01.02.2026 року включно, без визначення розміру застави.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

При вирішення питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує, що обставини у справі з часу обрання запобіжного заходу не змінилися, ризики, передбачені п.1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України не зменшились.

Суд враховує, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України, за яке законом передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк 15 років або довічним позбавленням волі. Тобто, у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк 15 років або довічним позбавленням волі, а тому, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, що загрожує йому, в разі визнання винуватою у його вчиненні, обвинувачений може переховуватись від суду.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Зокрема, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Санкція ч.2 ст. 111 КК України, по якій обвинувачується ОСОБА_6 , передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна.

Суд враховує, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, раніше не судимий, не працює, не одружений, що вказує на відсутність стійких соціальних зв`язків.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Клоот проти Бельгії» ризик вчинення нових правопорушень має місце. Коли попередня поведінка особи дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятись у своїх злочинних діях, коли небезпека має бути явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи.

Будь яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не має, підстав для застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не встановлено і застосування більш м`ягких запобіжних заходів на думку суду не забезпечать його належної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

З урахуванням обставин справи та враховуючи те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 111 КК України, суд вважає за можливе не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110, 131, 176-178, 182-183, 194, 196-197, 314-317, 369-372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта по кримінальному провадженню, внесеному 11.07.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000187, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України, у закритому судовому засіданні у приміщені Центрального районного суду м. Миколаєва на 09.03.2026 року о 14 год. 00 хв.

Про дату та місце судового засідання повідомити прокурора, обвинуваченого, захисника.

Клопотання прокурора Миколаївської обласної прокуратури про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обрану обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження за №0000187 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.07.2025 року, на 60 днів, до 28 березня 2026 року включно, без права внесення застави.

Копію ухвали негайно вручити учасникам кримінального провадження.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення за кримінальним провадженням.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3