Провадження № 1-кс/643/6671/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2025 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду скарги ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області по кримінальному провадженню № 0000492 від 10.02.2023 та тимчасовий доступ до речей і документів,

ВСТАНОВИВ:

24.11.2025 року до Салтівського районного суду міста Харкова надійшла скарга ОСОБА_4 , в якій остання просить суд:

- визнати бездіяльність слідчого ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області по кримінальному провадженню № 0000492 від 10.02.2023 року;

- прийняти клопотання про проведення слідчих дій та задовольнити;

- здійснити тимчасовий доступ до речей і документів, зокрема: витребувати у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 ) засвідчені належним чином матеріали нотаріальної справи, щодо укладання правочину, вчиненого 29 грудня 2021 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 , який посвідчив нотаріальну довіреність в інтересах громадянки України, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 на здійснення повноважень ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та посвідчив 29.12.2021 року договір довічного утримання (догляду) між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , в тому числі нотаріальну довіреність в інтересах громадянки України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 на здійснення повноважень ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані в реєстрі за № 1099, № 1100.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.11.2025, вищевказану скаргу передано на розгляд слідчому судді ОСОБА_3 .

24.11.2025 року слідчою суддею ОСОБА_8 подано заяву про самовідвід від розгляду скарги ОСОБА_4 з тих підстав, що нею 02.09.2025 року було ухвалено рішення у справі № 643/20763/25, яким позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_9 було задоволено та визнано недійсним договір позики, укладений 27.12.2021 між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_10 за № 1506. Водночас, у своїй скарзі ОСОБА_4 оскаржує бездіяльність слідчого, просить зобов`язати вчинити певні дії та надати тимчасовий доступ до матеріалів нотаріальної справи щодо нерухомого майна, який був предметом договору у вищевказаній цивільній справі, а також до нотаріальної довіреності від імені особи, котра виступала власником нерухомого майна, що становило предмет дослідження у справі № 643/6294/24. Крім того, ОСОБА_4 звернулася до Вищої ради правосуддя щодо вчинення суддею ОСОБА_3 дисциплінарного проступку, яка на даний час не розглянута.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.11.2025 для розгляду заявленого суддею ОСОБА_3 самовідводу визначено суддю ОСОБА_1 , розгляд заяви про самовідвід призначено на 27.11.2025 року.

У судове засідання ОСОБА_4 не з`явилася, подала заяву про проведення судового засідання без її участі.

Розглянувши подану слідчим суддею ОСОБА_3 заяву про самовідвід суд зазначає наступне.

Інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Запровадження законодавцем інституту відводу, унормованого в положеннях статей 75-83 КПК України, мало на меті в першу чергу уникнення будь-яких ризиків можливості порушення основних засад (принципів) кримінального провадження, задекларованих у статті 7 КПК України, якими є: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; забезпечення права на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла чи іншого володіння особи; таємниця спілкування; невтручання у приватне життя; недоторканність права власності; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; свобода від самовикриття та право не свідчити проти близьких родичів та членів сім`ї; заборона двічі притягувати до кримінальної відповідальності за одне і те саме правопорушення; забезпечення права на захист; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності; публічність; диспозитивність; гласність і відкритість судового провадження та його повне фіксування технічними засобами; розумність строків; мова, якою здійснюється кримінальне провадження, а також забезпечення гарантії дотримання декларованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року прав на судовий захист при зверненні особи до суду з метою їх реалізації.

У зв`язку з цим було визначено перелік випадків, за наявності яких може виникати можливість порушення наведених принципів та гарантій, які було унормовано, зокрема, у статтях 75, 76 КПК України.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

За змістом статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року суд у межах своїх повноважень має бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення Європейського суду з прав людини «Ветштайн проти Швейцарії»).

Європейський Суд з прав людини у п. 49 рішення у справі «Білуха проти України» зазначив, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Окрім того, за практикою Європейського Суду з прав людини при вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумніватися у неупередженості конкретного судді позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованого сумніву в неупередженості суду. Особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного.

Отже, при об`єктивному підході до встановлення наявності/відсутності упередженості суду (суддів) необхідно визначити, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність, зважаючи на безпосередню поведінку судді. Суб`єктивний критерій, у свою чергу, вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи, й лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна було б кваліфікувати як прояв упередженості, можливо ставити під сумнів його безсторонність.

Положеннями частини 1 статті 21 КПК України визначено, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Згідно з приписами частин 1, 2 статті 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Стаття 75 КПК України визначає обставини, які виключають участь судді в кримінальному провадженні та підстави для його відводу.

Так, частиною першою статті 75 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

У провадженні судді Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_3 перебувала цивільна справа № 643/6294/24, провадження № 2/643/450/25 за позовною заявою ОСОБА_7 до ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_9 , про визнання недійсним правочину, вчиненого під впливом тяжкої обставини.

Рішенням ІНФОРМАЦІЯ_3 від 02.09.2025 позовну заяву задоволено, визнано недійсним договір позики, укладений 27.12.2021 між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_10 , за реєстровим номером 1506.

Водночас у своїй скарзі ОСОБА_4 оскаржує бездіяльність слідчого, просить зобов`язати вчинити певні дії та надати тимчасовий доступ до матеріалів нотаріальної справи щодо нерухомого майна, який був предметом договору у вищевказаній цивільній справі, а також до нотаріальної довіреності від імені особи, котра виступала власником нерухомого майна, що становило предмет дослідження у справі № 643/6294/24.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинного визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (рішення по справі «Фей проти Австрії» від 24.02.1993, пп.27, 28 і 30, Series А, no.255, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії», заява №33958/96, п.42, ECHR2000ХІІ).

Отже, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» від 10.06.1996, п.38).

Поняття «інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості» (п.4 ч.1 ст. 75 КПК України), є оціночними, використання яких залежить від правосвідомості особи, яка їх застосовує та з`ясовує їх сутність, виходячи із свого внутрішнього переконання.

У п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення по справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Зважаючи на те, що судовий розгляд повинен відбуватися за умов дотримання балансу інтересів сторін, рівності учасників судового процесу, довіри учасників провадження до складу суду, який розглядає справу та за результатами розгляду ухвалює відповідне рішення, з метою дотримання норм кримінального процесуального законодавства в системному взаємозв`язку із засадами судочинства, забезпечення об`єктивності та неупередженості розгляду справи, для усунення будь-яких суб`єктивних сумнівів учасників справи, з урахуванням підстав, передбачених ст. 75 КПК України, суд дійшов висновку про задоволення заяви слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_3 від розгляду скарги ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області по кримінальному провадженню № 0000492 від 10.02.2023 та тимчасовий доступ до речей і документів.

Керуючись ст. ст. 75, 80, 81, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву про самовідвід слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_3 від розгляду скарги ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області по кримінальному провадженню № 0000492 від 10.02.2023 та тимчасовий доступ до речей і документів.

Матеріали справи № 643/20763/25 передати до канцелярії Салтівського районного суду міста Харкова для подальшого розподілу відповідно до ч. 3 ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1