У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2025 року м. Полтава

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Решетилівка, Решетилівського району, Полтавської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, по матеріалам досудового розслідування №0001188, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.09.2025 року,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до суду з вищезазначеним клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , яке мотивує наступним.

У провадженні СВ Полтавського РУП ГУ НП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001188 від 16.09.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у період часу з червня по вересень 2012 року, точної дати та час встановити не представилося можливим, в нічний час доби, в ОСОБА_4 , який перебував в гостях у родини ОСОБА_7 в домоволодінні АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел на вчинення дій сексуального характеру (зґвалтування), пов`язаних із анальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди (зґвалтування) відносно малолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, ОСОБА_4 , з метою порушення статевої недоторканості малолітньої, реалізуючи свій злочинний умисел на вчинення дій сексуального характеру з ОСОБА_9 , перебуваючи в спальній кімнаті житлового будинку АДРЕСА_2 , використовуючи свої фізичні та психологічні переваги, безпорадний стан малолітньої, який виразився у тому що остання не могла розуміти зовнішню фактичну сторону скоєних відносно неї дій в силу свого віку та не чинила опору, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на задоволення статевої пристрасті, посягаючи на загальноприйняті засади суспільства в частині зв`язків між людьми та їх статевих потреб, достовірно знаючи, що ОСОБА_9 є малолітньою особою, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, оголив свої генеталії (статевий член) та здійснив ним анальне проникнення в тіло малолітньої ОСОБА_9 , яка не чинила жодного супротиву, тим самим здійснив дії пов`язані з анальним проникненням в тіло останньої, тим самим зґвалтувавши її.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України ( в редакції Кримінального кодексу України від 11.01.2019 року, зі змінами внесеними Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» № 2227-УІІІ від 06.12.2017), а саме вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із анальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди (зґвалтування).

Також, досудовим розслідуванням встановлено, що в період часу з червня по вересень 2012 року, точної дати встановити не представилося можливим, але після вчинення протиправних дій проти малолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в нічний час доби, точний час встановити не представилося можливим, в ОСОБА_4 , який перебував в гостях у родини ОСОБА_7 в домоволодінні АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел на вчинення дій сексуального характеру (зґвалтування), пов`язаних із анальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди (зґвалтування) відносно малолітньої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Так, ОСОБА_4 , з метою порушення статевої недоторканості малолітньої, реалізуючи свій злочинний умисел на вчинення дій сексуального характеру з ОСОБА_10 , перебуваючи в спальній кімнаті житлового будинку АДРЕСА_2 , використовуючи свої фізичні та психологічні переваги, безпорадний стан малолітньої, який виразився у тому що остання не могла розуміти зовнішню фактичну сторону скоєних відносно неї дій в силу свого віку та не чинила опору, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на задоволення статевої пристрасті, посягаючи на загальноприйняті засади суспільства в частині зв`язків між людьми та їх статевих потреб, достовірно знаючи, що ОСОБА_10 є малолітньою особою, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, оголив свої генеталії (статевий член) та здійснив ним анальне проникнення в тіло малолітньої ОСОБА_10 яка не чинила жодного супротиву, тим самим здійснив дії пов`язані з анальним проникненням в тіло останньої, тим самим зґвалтувавши її.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України (в редакції Кримінального кодексу України від 11.01.2019, зі змінами внесеними Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» № 2227-УІІІ від 06.12.2017), а саме вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із анальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди (зґвалтування).

26.09.2025 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.152 КК України.

На підставі наведеного, посилаючись на наявність ризиків переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання та просила його задовольнити.

Підозрюваний в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

Захисник в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання. Зазначила, що обґрунтованість підозри викликає питання, ризики не доведені. Просила врахувати зізнання підозрюваного у скоєному, те, що він має постійне місце проживання, раніше не притягувався до кримінальної, адміністративної відповідальності, та застосувати до нього цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Встановлено, що 26.09.2025 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

В матеріалах провадження містяться достатні дані, які переконують слідчого суддю у тому, що підозрюваний міг вчинити інкриміноване йому кримінальне правопорушення, висунута підозра є обґрунтованою. При цьому, слідчим суддею при обранні запобіжного заходу лише перевіряється наявність вагомих доказів, що можуть свідчити про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Питання щодо доведеності чи недоведеності вини підозрюваного не є предметом розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Так, в судовому засіданні сторонами кримінального провадження надані докази, які на думку слідчого судді свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.152 КК України, що підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 16.09.2025 року у потерпілої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 16.09.2025 ркоу; протоколом огляду мобільного телефону потерпілої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 16.09.2025 року; протоколом огляду вилучених аудіозаписів (стенограма) від 16.09.2025 року; протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по АДРЕСА_1 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від 20.09.2025 року; протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 20.09.2025 року; протоколом огляду місця події в домоволодінні АДРЕСА_2 ; протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; висновком експерта №СЕ-19/117-25/20922-ВЗ від 22.09.2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; іншими матеріалами досудового розслідування в їх сукупності;

- наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення;

- жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним ризикам.

Слідчий суддя, у відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, враховує дані про особу підозрюваного в їх сукупності, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, вік та стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків в місці його проживання, репутацію, майновий стан.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого та необхідність застосування щодо підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У відповідності до ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Враховуючи зазначене та передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України обставини, а також те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину вчиненого із застосуванням насильства, слідчий суддя не визначає розмір застави.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 131, 132, 176-179, 182-183, 193-194,196-197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку тримання під вартою, передбаченого ч. 1 ст. 197 КПК України, строком на 60 днів, який обчислювати з 16 год. 07 хв. 26 вересня 2025 року.

Кінцевим днем тримання під вартою визначити 24.11.2025 року, 16 год. 07 хв.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з часу проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1