Справа № 405/68/26
провадження № 1-кс/405/147/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2026 м. Кропивницький

Слідчий суддя Подільського районного суду м. Кропивницького ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором відділу Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 08.08.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000111 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Лозова Харківської області, українцю, особі без громадянства, офіційно не працевлаштованому, не одруженому, маючому середню технічну освіту, фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

до Подільського районного суду м. Кропивницького старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 надійшло клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання про застосування запобіжного заходу слідчим мотивовано тим, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України; існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість їх запобігання в разі застосування менш суворого запобіжного заходу.

В судовому засіданні прокурор просив задовольнити клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за викладених у клопотання підстав.

Захисник заперечила відносно задоволення клопотання слідчого про застосування до її підзахисного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки вважає, що підозра про яку повідомлено ОСОБА_4 є необґрунтованою, докази винуватості це лише припущення прокурора; заявлені ризики є непідтвердженими і доказів їх існування не надано. На думку захисника стороною обвинувачення не надано доказів неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому просить застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту із цілодобовою забороною покидати житло або визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави у мінімальному розмірі.

Підозрюваний підтримав позицію захисника та пояснив, що не одружений, але має доньку 2017 року народження, однак він не записаний її батьком; з приводу того, що в машині, якою він користується, з`явились гроші, то він не знає яким чином; вважає підозро необґрунтованою.

Вивчивши клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, дослідивши матеріали, якими стороною обвинувачення обґрунтовано клопотання, заслухавши доводи прокурора, думку підозрюваного, захисника, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 08.08.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000111 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

За підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, 13.01.2026 о 16 год. 11 хв., затримано ОСОБА_4 на підстав ст. 208 КПК України.

14.01.2026 слідчим, у порядку та в строки передбачені 277 КПК України, повідомлено ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 189 КК України. Згідно повідомлення про підозру від 14.01.2026, ОСОБА_4 підозрюється у тому, що: на початку червня 2025 року, більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, житель м. Олександрії Кіровоградської області, ОСОБА_7 , не займаючись і не бажаючи займатись суспільно-корисною працею, настирливо виношуючи наміри щодо здійснення злочинної діяльності з метою збагачення за рахунок чужої власності, достовірно знаючи про введення із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на всій території України воєнного стану у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, обрав предметом протиправних посягань чуже майно, а способом заволодіння ним висунення власникам вимог передачі належного їм майна чи права на майно з погрозою застосування насильства над власниками та застосуванням такого насильства.

Продовжуючи реалізацію свого плану злочинної діяльності, на початку листопада 2025 року, більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , залучив до реалізації злочинного задуму в якості співучасників ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 , визначивши чітку роль кожного в досягненні результату злочинної діяльності.

Поінформувавши вказаних осіб, щодо своїх злочинних намірів, ОСОБА_7 запропонував останнім спільну участь у їх реалізації шляхом вчинення вимагання із застосуванням при цьому до власників майна насильницьких дій та погроз вчинення насильницьких дій.

Усвідомлюючи протиправність пропозиції ОСОБА_7 , спонукані корисливим мотивом та метою незаконного збагачення, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 надали свою згоду на участь у спільній злочинній діяльності.

З метою реалізації свого злочинного наміру, ОСОБА_7 , діючи спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , відповідно до заздалегідь обумовленого плану злочинної діяльності групи, визначив ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_5 як особу, до якої можна вчинити вимогу з погрозою застосування насильства та/або насильство з метою отримання належного йому майна (грошових коштів), а підставою вимог підозру на здійснення даною особою злочинної діяльності, а саме здійснення збуту наркотичних засобів та психотропних речовин на території м. Олександрія.

Так, вдень 13.11.2025, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено ОСОБА_9 , на виконання власної ролі в заздалегідь обумовленому з іншими учасниками групи плані злочинної діяльності, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , спонуканий злочинним умислом і корисливим мотивом, прибув на зустріч із ОСОБА_10 та одразу наніс йому удар кулаком в область черевної порожнини, висловивши претензію в тому, що останній нібито є продавцем наркотичних засобів.

Отримавши негативну відповідь від ОСОБА_10 , ОСОБА_9 надав йому вказівку сідати до нього в автомобіль, після чого відвіз його у невстановлене ході досудового розслідування точне місце, у приміщення житлової квартири, де, на виконання власних ролей в заздалегідь обумовленому з іншими учасниками групи плані злочинної діяльності, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , їх чекали ОСОБА_8 та ОСОБА_7 для продовження спілкування з ОСОБА_10 .

У ході спілкування ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_4 , в присутності та за мовчазної підтримки ОСОБА_9 , повідомили ОСОБА_10 про те, що їм нібито відомо, що він здійснює збут наркотичних речовин на території м. Олександрії, а тому, для «подальшого спокійного життя» він має заплатити грошові кошти, розмір суми яких озвучить ОСОБА_9 .

Покинувши приміщення даної квартири, ОСОБА_9 , на виконання власної ролі в заздалегідь обумовленому з іншими учасниками групи плані злочинної діяльності, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , повідомив ОСОБА_10 про необхідність виплати ним грошових коштів в розмірі 3000 (трьох тисяч) доларів США для забезпечення його подальшої безпеки.

У подальшому, 14.11.2025 о 15 год. 19 хв., ОСОБА_10 зустрівся з ОСОБА_9 біля кафе «Chef-Chick», що знаходиться по вул. Софіївській в м. Олександрії, який з метою продовження реалізації заздалегідь обумовленого з іншими учасниками групи плані злочинної діяльності, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , повідомив, що нібито домовився з іншими учасниками групи про зменшення суми грошових коштів, яку має їм заплатити ОСОБА_10 до 1500 (однієї тисячі п`ятисот) доларів США.

Переслідуючи мету незаконного збагачення в рамках заздалегідь обумовленого з іншими учасниками групи плану злочинної діяльності, ОСОБА_9 висловлював погрози ОСОБА_10 нанесенням тілесних ушкоджень ним особисто або ОСОБА_8 , в разі не виплати ним вказаних коштів частково чи повністю, здійснюючи таким чином на останнього психологічний тиск, внаслідок чого ОСОБА_10 здійснив переказ грошових коштів в розмірі 500 (п`ятсот) гривень на банківську картку « НОМЕР_1 », надану ОСОБА_9 , таким чином виплативши частину неіснуючого боргу перед ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 .

У подальшому, 28.11.2025 о 16 год. 05 хв., ОСОБА_10 зустрівся з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , біля гриль-бару «Дикий Кабан», що знаходиться за адресою м. Кіровоградська область, м. Олександрія, просп. Соборний, буд. 92, які, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , повідомили, що ОСОБА_10 має можливість прямо зараз виплатити їм грошові кошти в розмірі 1000 (одна тисяча) доларів США для вирішення питання власної безпеки. Дізнавшись, що такими грошима ОСОБА_10 не володіє, вони запропонували йому придбати побутову техніку для них в кредит в магазині «Комфі», на що останній вимушено погодився та вирушив додому по паспорт громадянина України, який був необхідний для оформлення кредиту.

Того ж дня, 28.11.2025 о 17 год. 22 хв. ОСОБА_10 повернувся до попереднього місця біля гриль-бару «Дикий Кабан», де знаходились ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , які, з метою продовження реалізації заздалегідь обумовленого з іншими учасниками групи плану злочинної діяльності, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_9 , діючи спільно та узгоджено, продовжили наполягати на наявності у них інформації про те, що ОСОБА_10 здійснює збут наркотичних речовин, за що має борг перед ними, здійснюючи таким чином на останнього психологічний тиск, що супроводжувався фізичним тиском, який здійснював ОСОБА_8 шляхом відтягування аксесуару у вигляді сережки, яка знаходилася у вусі ОСОБА_10 , що супроводжувалось погрозами нанесення тілесних ушкоджень, в тому числі відриву вуха. Отримавши завдяки своїм неправомірним діям вимушену згоду ОСОБА_10 на придбання побутової техніки в кредит з їх подальшою передачею ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , дані особи на автомобілі Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 вирушили до магазину «COMFY», що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, пл. Соборна, буд. 2, куди увійшли о 17 год. 38 хв.

Однак у подальшому, перебуваючи у приміщенні вищевказаного магазину, спроби придбати побутову техніку в кредит не вдались у зв`язку з відмовою банківських установ у наданні кредиту ОСОБА_10 , після чого, ОСОБА_8 з метою продовження реалізації заздалегідь обумовленого з іншими учасниками групи плану злочинної діяльності, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , повідомив ОСОБА_10 що тепер свій «борг» він віддаватиме працюючи різноробочим у визначеному ним банному комплексі.

Крім цього в ході досудового розслідування встановлено, що на початку листопада 2025 року, більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжуючи реалізацію свого плану злочинної діяльності, залучив до реалізації злочинного задуму в якості співучасників ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 , визначивши чітку роль кожного в досягненні результату злочинної діяльності.

Поінформувавши вказаних осіб, щодо своїх злочинних намірів, ОСОБА_7 запропонував останнім спільну участь у їх реалізації шляхом вчинення вимагання із застосуванням при цьому до власників майна насильницьких дій та погроз вчинення насильницьких дій.

Усвідомлюючи протиправність пропозиції ОСОБА_7 , спонукані корисливим мотивом та метою незаконного збагачення, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 надали свою згоду на участь у спільній злочинній діяльності.

З метою реалізації свого злочинного наміру, ОСОБА_7 , діючи спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , відповідно до заздалегідь обумовленого плану злочинної діяльності групи, визначив ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_6 як особу, до якої можна вчинити вимогу з погрозою застосування насильства та/або насильство з метою отримання належного йому майна (грошових коштів), а підставою вимог підозру на здійснення даною особою злочинної діяльності, а саме здійснення збуту наркотичних засобів та психотропних речовин на території м. Олександрія.

Так, 08.11.2025, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , діючи спільно та відповідно до заздалегідь обумовлених ролей в плані злочинної діяльності, спонукані злочинним умислом і корисливим мотивом, зустрілись із ОСОБА_11 поблизу культурно-спортивного комплексу «Ніка», що знаходиться за адресою: м. Олександрія, вул. Шевченка, 58б.

У ході спілкування ОСОБА_8 , в присутності ОСОБА_9 та за його підтримки, з метою здійснення фізичного тиску на ОСОБА_11 , наніс декілька ударів кулаком в область обличчя останнього, висловивши йому претензію в тому, що він нібито є продавцем наркотичних засобів. Отримавши негативну відповідь від ОСОБА_11 на це твердження, ОСОБА_8 продовжив фізичний тиск на нього шляхом нанесення ще декількох ударів.

Через деякий час, того ж дня, 08.11.2025, на місце події приїхав автомобіль Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_7 , в якому знаходився ОСОБА_4 , після чого ОСОБА_12 надали вказівку сідати в автомобіль, якій він підкорився.

У ході спілкування ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , на виконання власної ролі відповідно до заздалегідь обумовленого плану діяльності злочинної групи, висловив останньому претензію в тому, що він нібито є продавцем наркотичних засобів, а тому для уникнення отримання тілесних ушкоджень в якості покарання має виплатити їм грошову суму в розмірі 10000 (десять тисяч) доларів США. Крім цього, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , за їх підтримки, погрожував ОСОБА_13 нанесенням тілесних ушкоджень останньому та його дружині, а також пошкодженням будинку, де вони проживають шляхом підриву за допомогою грнати, здійснюючи таким чином психологічний тиск на нього, а також на підтвердження своїх намірів, з метою посилення фізичного тиску, наносив удари кулаками в область голови та тулубу ОСОБА_11 .

Розцінюючи слова ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 як реальні, побоюючись за життя та здоров`я свої та своєї дружини, а також цілісність майна, ОСОБА_11 , внаслідок психологічного та фізичного тиску з боку вказаних осіб, вимушено погодився з «боргом», однак повідомив що такої суми не має, після чого його розмір було знижено вищевказаними особами до 6000 (шести тисяч) доларів США за умови виплати частини «боргу» того ж дня.

У подальшому того ж дня, 08.11.2025 дружина ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , обготівкувала в банкоматі АТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти в розмірі 20000 (двадцять тисяч) гривень, які ОСОБА_11 передав ОСОБА_9 в якості оплати частини неіснуючого боргу перед ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Наступного дня, 09.11.2025, ОСОБА_9 , на виконання власної ролі відповідно до заздалегідь обумовленого плану діяльності злочинної групи, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_15 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , зустрівся у невстановленому в ході досудового розслідування та місці та у невстановлений в ході досудового розслідування час, із ОСОБА_11 , який передав йому ще 60000 (шістдесят тисяч) гривень, які було попередньо отримано ОСОБА_14 в якості кредитних та обготівковано, відповідно, в якості оплати частини неіснуючого боргу перед ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Після передачі ОСОБА_9 грошових коштів, ОСОБА_11 повідомив йому, що більше грошей він не має і відсутні можливості для їх отримання, у відповідь на що ОСОБА_9 почав погрожувати ОСОБА_11 прибуттям на місце події ОСОБА_8 , який дотримає свої обіцянки та нанесе тілесні ушкодження ОСОБА_11 та ушкодження його будинку, якщо останній не виплатить решту «боргу».

Розцінюючи погрози ОСОБА_9 як реальні, побоюючись за своє життя та здоров`я, а також цілісність майна, ОСОБА_11 , на вимогу ОСОБА_9 , який діяв за попередньою змовою із ОСОБА_15 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , склав письмову розписку відповідно до якої він продає ОСОБА_9 належний йому автомобіль марки BMW 319і д.н.з. НОМЕР_4 за грошові кошти в сумі 120000 (сто двадцять) тисяч гривень. Таким чином, передавши ОСОБА_9 вказаний автомобіль, ОСОБА_11 оплатив ще частину неіснуючого боргу боргу перед ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Крім цього в ході досудового розслідування встановлено, що в листопаді 2025 року, більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжуючи реалізацію свого плану злочинної діяльності, залучив до реалізації злочинного задуму в якості співучасників ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_7 , визначивши чітку роль кожного в досягненні результату злочинної діяльності.

Поінформувавши вказаних осіб, щодо своїх злочинних намірів, ОСОБА_7 запропонував останнім спільну участь у їх реалізації шляхом вчинення вимагання із застосуванням при цьому до власників майна насильницьких дій та погроз вчинення насильницьких дій.

Усвідомлюючи протиправність пропозиції ОСОБА_7 , спонукані корисливим мотивом та метою незаконного збагачення, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_7 надали свою згоду на участь у спільній злочинній діяльності.

З метою реалізації свого злочинного наміру, ОСОБА_7 , діючи спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_16 , відповідно до заздалегідь обумовленого плану злочинної діяльності групи, визначив ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , як особу, до якої можна вчинити вимогу з погрозою застосування насильства та/або насильство з метою отримання належного йому майна (грошових коштів), а підставою вимог підозру на здійснення даною особою злочинної діяльності, а саме здійснення збуту наркотичних засобів та психотропних речовин на території м. Олександрія.

Так, 23.11.2025, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , діючи спільно та відповідно до заздалегідь обумовлених ролей в плані злочинної діяльності, спонукані злочинним умислом і корисливим мотивом, зустрілись із ОСОБА_17 у приміщенні кафе «У Миши», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де в ході спілкування висловили останньому претензію в тому, що він нібито є продавцем наркотичних засобів, а тому в якості покарання має виплатити їм грошову суму в розмірі 10000 (десять тисяч) доларів США. Крім цього, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , за їх підтримки, повідомив ОСОБА_17 , що у разі відмови від виплати вказаної суми, він отримає тяжкі тілесні ушкодження, а також пошкодження автомобіля, яким він користується, та будинку, де він проживає.

Розцінюючи слова ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 як реальні, побоюючись за своє життя, здоров`я та цілісність майна, ОСОБА_17 вимушено погодився з «боргом», однак повідомив що такої суми не має, після чого його розмір було знижено вищевказаними особами до 5000 (п`яти тисяч) доларів США за умови виплати частини «боргу» того ж дня.

У подальшому ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 застосували до ОСОБА_17 психологічний тиск шляхом демонстрації фізичної та кількісної переваги, що супроводжувалась вказаними погрозами, підштовхнули ОСОБА_17 до продажу через цифровий сервіс «Дія» належного йому автомобіля марки Audi A5 д.н.з. НОМЕР_5 VIN: НОМЕР_6 нібито третій особі ОСОБА_16 , який насправді діяв за попередньою змовою із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , на виконання власної ролі відповідно до заздалегідь обумовленого плану діяльності злочинної групи, за грошові кошти в розмірі 5000 (п`ять тисяч) із можливістю його зворотного викупу за ту ж суму.

Однак оформлення даного правочину через цифровий сервіс «Дія» не вдалось у зв`язку з наявними у ОСОБА_17 обтяженнями, що виникли через його заборгованості мікрофінансовим установам, тому за вказівкою ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , за попередньою змовою із ОСОБА_16 , ОСОБА_17 склав письмову розписку відповідно до якої він бере у ОСОБА_16 в борг грошові кошти в розмірі 3000 (три тисячі) доларів США, під заставу яких залишає власний автомобіль марки Audi A5 д.н.з. НОМЕР_5 .

У подальшому, того ж дня, 23.11.2025 у невстановлений у ході досудового розслідування точний час, перебуваючи на території АЗС «БРСМ», що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Гетьмана Мазепи, буд. 16, передавши ОСОБА_16 свій автомобіль, ОСОБА_17 передав ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 отримані від ОСОБА_16 грошові кошти в розмірі 3000 (три тисячі) доларів США., в якості оплати частини неіснуючого боргу перед ними.

Після цього, 03.12.2025 у невстановлений у ході досудового розслідування точний час, але не пізніше 10 год. 42 хв., ОСОБА_17 зустрівся з ОСОБА_16 , передав йому грошові кошти в розмірі 3000 (три тисячі) доларів США та отримав від нього належний йому автомобіль, що зберігався ОСОБА_16 у невстановленому в ході досудового розслідування гаражі гаражного кооперативу № НОМЕР_7 , що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, просп. Соборний, 129.

Водночас ОСОБА_16 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , на виконання власної ролі відповідно до заздалегідь обумовленого плану діяльності злочинної групи, шляхом здійснення телефонного дзвінка ОСОБА_7 о 10 год. 42 хв. 03.12.2025 повідомив про факт отримання автомобіля ОСОБА_17 , запропонував йому під`їхати до ОСОБА_17 для отримання додаткових грошових коштів від нього та, отримавши згоду, переслідував останнього на власному транспортному засобі аж до моменту прибуття на місце події ОСОБА_8 .

У подальшому, того ж дня, 03.12.2025, о 10 год. 46 хв. ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_7 , ОСОБА_16 та ОСОБА_4 , на виконання власної ролі відповідно до заздалегідь обумовленого плану діяльності злочинної групи, прибув на автомобілі Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_2 на територію автомийки «LuxWash», що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Гетьмана Мазепи, буд. 16а, та побіг до ОСОБА_18 , який, побачивши ОСОБА_8 почав тікати.

У цей час на місце події прибули ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , які, разом із ОСОБА_8 , з метою продовження реалізації плану злочинної діяльності групи, почали розмову із ОСОБА_18 , у ході якої здійснювали на нього психологічний тиск, направлений на отримання від нього решти «боргу», а саме, грошової суми в розмірі 2000 (дві тисячі) доларів США, що супроводжувалось погрозами та демонстрацією фізичної та кількісної переваги.

Внаслідок даного тиску, сприймаючи погрози реальними та побоюючись за своє життя, здоров`я та цілісність майна, того ж дня, 03.12.2025 ОСОБА_19 , перебуваючи у приватного нотаріуса оформив генеральну довіреність на належний йому автомобіль марки Audi A5 д.н.з. НОМЕР_5 VIN: НОМЕР_6 на ім`я третьої особи, фактично продавши його таким чином за грошові кошти в розмірі 9000 (дев`ять тисяч) доларів США.

Отримавши грошові кошти за продаж автомобіля, ОСОБА_18 повністю виконав вимоги ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 передавши їм 2000 (дві тисячі) доларів США в якості оплати частини неіснуючого боргу перед ними.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Так, діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Рішенням ЄСПЛ у справі "Кавала проти Туреччини" (заява №28749/18) встановлено відсутність потреби, щоб особі, яку затримали, в кінцевому рахунку було пред`явлено обвинувачення або представлено перед судом. Метою затримання є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування.

Разом із тим, "обґрунтованість" підозри, на якій засновується арешт, є важливою частиною гарантії, встановленої у п. 1 (с) ст. 5. Слова "обґрунтована підозра" означають наявність фактів чи відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення. Однак те, що може бути визнано "розумним", залежить від усіх обставин. Відповідно, оцінюючи обґрунтованість підозри, необхідно встановити, чи забезпечена сутність гарантії, передбаченої п. 1 (с) ст. 5. Отже, повинні існувати факти чи відомості про те, що заарештовану особу обґрунтовано підозрюють у вчиненні передбачуваного злочину.

Обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Термін "обґрунтованість" також означає поріг, який підозра повинна подолати, щоб задовольнити об`єктивного спостерігача щодо ймовірності звинувачень.

Надані стороною обвинувачення докази, а саме: протокол допиту потерпілого ОСОБА_10 від 17.11.2025, протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.11.2025, протокол про результати проведення НСрД аудіо-, відеоконтроль особи від 29.12.2025 відносно ОСОБА_9 , протокол за результатами проведення заходу оперативного документування від 30.12.2025, протокол про результати проведення НСрД аудіо-, відеоконтроль особи від 28.11.2025 відносно ОСОБА_10 , протокол про результати проведення НСрД аудіо-, відеоконтроль особи від 28.11.2025 відносно ОСОБА_8 , протокол допиту потерпілого ОСОБА_20 від 09.01.2026, протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.01.2026, протокол проведення НСрД від 02.01.2026 у формі зняття інформації з електронних комунікаційних мереж відносно ОСОБА_16 , протокол допиту потерпілого ОСОБА_11 від 05.01.2026, протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.01.2026, протокол про результати проведення НСрД зняття інформації з електронних комунікаційних мереж відносно ОСОБА_7 від 30.12.2025, протокол допиту потерпілого ОСОБА_21 від 12.12.2025 протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.12.2025, протокол про результати проведення НСрД аудіо-, відеоконтроль особи від 07.01.2026 відносно ОСОБА_4 , протокол про результати проведення НСрД аудіо-, відеоконтроль особи від 08.01.2026 відносно ОСОБА_7 , в своїй сукупності свідчать про обґрунтованість підозри про яку повідомлено ОСОБА_4 за ч.4 ст. 189 КК України.

Вирішуючи питання про встановлення ризиків, які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається сторона обвинувачення, слідчим суддею наголошується, що при встановлення наявності/відсутності таких ризиків, слідчий суддя має виходити виключно з конкретної оцінки фактів, сукупність яких може доводити або спростовувати вірогідність вчинення підозрюваним протиправних дій. При цьому, оцінка до вчинення підозрюваним таких дій виходить із: суворості можливого покарання, особи підозрюваного, характеризуючих даних, та інших обставин, які в кожному випадку є індивідуальними та давали слідчому судді прийти до обґрунтованого переконання, що такі дії підозрюваним можуть бути вчиненні, і без застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як запобіжний захід, його неможливо уникнути, і така поведінка підозрюваного є потенційно можливою та прогнозованою.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме або вже здійснив відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Ризики, які наведені слідчим в клопотанні та підтримані прокурором у судовому засіданні, які передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає доведеними, за наступного:

- щодо ризику передбаченого п. 1 кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 , є особливо тяжким кримінальним правопорушенням, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від семи до дванадцяти років. Означене покарання в разі визнання ОСОБА_4 винуватим повинне бути призначене до реального відбування без можливості застосування правил ст. 75 КК України (пільговий інститут призначення покарання), що в сукупності з іншими обставинами може свідчити про існування мотивів та підстав для підозрюваного переховуватися від суду. Така позиція відповідає практиці ЄСПЛ. Зокрема в рішенні від 26.06.2001 у справі «Ilijkov v. Bulgaria» (§ 80, заява № 33977/96) суд зазначив, що суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений.

Співставлення можливих негативних наслідків для підозрюваного у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим безвідносно стадії кримінального провадження;

-щодо ризику передбаченого п. 3 протокол допиту потерпілих, які дають викривальні покази, разом з її анкетними даними та місцем їх проживання, відкриті стороні захисту, оскільки додані до клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що створює передумови для можливої спроби поза процесуального впливу на потерпілих. Окрім цього, організована група осіб, до складу якого згідно підозри входив ОСОБА_4 , вчиняли злочини із погрозою застосування та застосуванням насильства до потерпілих, їх майна. Отже, загроза того, що підозрюваним може здійснити дії, спрямовані на вплив у поза процесуальний спосіб на потерпілих у цьому кримінальному провадженні з метою ненадання суду достовірних показань щодо обставин можливого вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення для уникнення останнім кримінальної відповідальності.

Ризик впливу на свідка та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, але й на стадії судового провадження до моменту його безпосереднього допиту в суді.

- щодо ризику передбаченого п. 5 те, що: ОСОБА_4 неодноразово судимий, зокрема за вчинення умисних, корисливих особливо тяжких злочинів, поєднаного з вчинення насильства, тобто проти життя та здоров`я особи; кримінальне правопорушення, яке ставиться в провину ОСОБА_4 вчинене неодноразово, супроводжувалось погрозами та фізичним насильством над потерпілим, вчинене з корисливих мотивів, в сукупності з тим, що підозрюваний офіційно не працевлаштований, тобто не має сталого доходу, характеризує ОСОБА_4 , як особу, що може продовжити вчинення кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчим та прокурором не доведено.

Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголошено на тому, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості підозри та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до 12 років, раніше судимий, а тому, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, до нього може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При застосуванні відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує також обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 не одружений, зі слів має на утриманні малолітню доньку, не працевлаштований, характеризуючих даних та відомостей про стан здоров`я відносно підозрюваного не надано, міцність соціальних зв`язків, наявність доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, та тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, у вчиненні якого він підозрюється.

Отже, наведені вище обставини свідчать, що стороною обвинувачення надано достатньо доказів, які б свідчили про наявність підстав та необхідність застосування до ОСОБА_4 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки менш суворий запобіжний захід не може гарантувати належну поведінку підозрюваного, строк якого слід обліковувати з моменту затримання підозрюваного.

Водночас, стороною захисту не спростовано тих доказів та фактів, на які посилаються слідчий та прокурор, а отже не доведено підстав для застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, як того просила сторона захисту, шляхом застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Серйозність висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, враховуючи доведеність стороною обвинувачення ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, унеможливлюють застосування слідчим суддею до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, та вважає, що саме шляхом ізоляції від суспільства можливо уникнути встановленим ризикам і саме запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить належну поведінку підозрюваного.

Таким чином, враховуючи ту обставину, що сторонами кримінального провадження не надані докази, які б свідчили про достатність застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання зазначеним вище ризикам, суд дійшов висновку, що до підозрюваного необхідно застосувати винятковий запобіжний захід тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи положення частини четвертої статті 183 КПК України, а також встановлені у даному кримінальному провадженні обставини, характер інкримінованого кримінального правопорушення, спосіб його вчинення та наявність обґрунтованих ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, слідчий суддя доходить висновку, що визначення ОСОБА_4 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного та не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Отже, наведені вище обставини свідчать про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри, існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає про обґрунтованість клопотання слідчого та наявність підстав для його застосування.

На підставі викладеного, керуючись вимогами статей 131-132, 176-178, 182-183, 194, 196 - 197, 309, 369-372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 16 год. 11 хв. 13.01.2026 хв. до 13.03.2026 включно, в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

Вручити копію цієї ухвали прокурору, підозрюваному, захиснику негайно після її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_22