Справа № 526/3187/25
Провадження № 1-кс/526/363/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2025 року м. Гадяч

слідча суддя Гадяцького районного суду ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Гадяч клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000048 від 07.04.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно підозрюваного

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1 та ч.1 ст.129 КК України,

в с т а н о в и в:

09 жовтня 2025 року до Гадяцького районного суду звернувся старший слідчий СВ ВП №1 Миргородського РВП в Полтавській області ОСОБА_5 з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання на час досудового слідства, який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1 та ч.1 ст.129 КК України, вказуючи, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ст. 126-1, ч. 1 ст. 125 КК України, за наступних обставин:

1.Вчинення домашнього насильства щодо колишнього подружжя ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 (ст.126-1 КК України).

09.02.1986 ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у встановленому законом порядку уклали шлюб.

09.02.2013 шлюб між даними особами було розірвано, проте вони продовжили проживати спільно в одному будинку по АДРЕСА_1 . При цьому у подальшому ОСОБА_6 став поводитися до колишнього подружжя більш агресивно, що врешті-решт призвело до застосування ним стосовно ОСОБА_7 у період з 30.04.2024 по 06.04.2025 психологічного, економічного та фізичного насильства.

У цей період ОСОБА_6 регулярно та з прямим умислом застосовував щодо ОСОБА_7 фізичне насильство що полягало у штовханні, хапанні за волосся, нанесенні ударів, яке спричиняло фізичний біль та страждання ОСОБА_7 ; психологічне насильство що полягало у моральному пригніченні, словесних образах та погрозах фізичною розправою; економічне насильство що полягало у позбавленні ОСОБА_6 можливості нормально проживати ОСОБА_7 в спільному житлі (позбавлення права перебувати в будинку шляхом вигнання із нього, позбавлення можливості користуватися водопроводом тощо).

Так, 30.06.2024 близько 20 год. за місцем проживання колишнього подружжя в будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_6 в порушення вимог ст. 28 Конституції України та норм Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству» вчинив щодо колишньої дружини ОСОБА_7 дії психологічного та фізичного насильства, що виразилися у безпричинному, не маючому на те підґрунтя, конфлікті, у словесних образах, висловлюваннях в її адресу словами нецензурної лайки, погрозою фізичною розправою, витягуванні та хапанні за волосся. Такі протиправні дії ОСОБА_6 призвели до психологічних та фізичних страждань ОСОБА_7 та погіршення якості її життя, у зв`язку з чим його за постановою Гадяцького районного суду Полтавської області від 30.07.2024 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства), з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, в розмірі 170 (сто сімдесят) гривень (судова справа №526/2574/24).

05.04.2025 близько 22 год. за місцем проживання колишнього подружжя в будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_6 вчинив щодо колишньої дружини ОСОБА_7 дії психологічного та фізичного насильства. Психологічне насильство виразилися у безпричинному, не маючому на те підґрунтя, конфлікті, у словесних образах, висловлюваннях в її адресу словами нецензурної лайки, погрозою фізичною розправою (яке потерпіла оцінила як реальну погрозу вбивством), штовханні та побитті. У цей момент ОСОБА_6 застосував щодо ОСОБА_7 фізичне насильство, яке полягало у нанесенні близько двох ударів мобільним телефоном по її голові, а також близько одного удару в область черевної порожнини, внаслідок чого ОСОБА_7 за висновком судово-медичного експерта № 53 від 09.04.2025 отримала розлади здоров`я тілесні ушкодження у вигляді: синців тім`яної ділянки голови по середній лінії, синця зовнішнє-бокової поверхні середньої третини правого плеча, синця внутрішнє-бокової поверхні середньої третини правого плеча, садна зовнішнє-бокової поверхні середньої третини правого плеча та синця правої бокової поверхні живота на 7,5 см ліворуч від середньої лінії, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Вищезазначені протиправні дії ОСОБА_6 призвели до психологічних та фізичних страждань ОСОБА_7 , до погіршення якості її життя та тимчасової втрати нею працездатності.

06.04.2025 близько 16 год. 10 хв. за місцем проживання колишнього подружжя в будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_6 вчинив щодо колишньої дружини ОСОБА_7 дії психологічного та фізичного насильства, що виразилися у безпричинному, не маючому на те підґрунтя, конфлікті, словесних образах, висловлюваннях в її адресу словами нецензурної лайки, погрозою фізичною розправою та у штовханні.

Дані протиправні дії ОСОБА_6 призвели до психологічних та фізичних страждань ОСОБА_7 , до погіршення якості її життя, у зв`язку з чим його за постановою Гадяцького районного суду Полтавської області від 28.04.2025 за наведені дії його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП (вчинення повторно протягом року домашнього насильства) із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі сімдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян 1900 (одна тисяча дев`ятсот) гривень ( справа № 526/1146/2025).

Зазначені умисні дії з боку ОСОБА_6 вчинювалися систематично, були тотожними та об`єднаними спільним умислом, направленим на вчинення домашнього насильства щодо особи, з якою винний перебував у сімейних та близьких відносинах (колишньої дружини ОСОБА_7 )

2.Погроза вбивством, з наявністю реальних підстав побоюватися здійснення цієї погрози, щодо колишнього подружжя ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 (ч.1 ст.129 КК України).

05.04.2025 близько 22 год. за місцем проживання колишнього подружжя в будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_6 під час вчинення щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дій психологічного та фізичного насильства, на ґрунті особистих неприязних стосунків, маючи перевагу в антропометричних даних та у фізичній силі, діючи з прямим умислом, спрямованим на залякування ОСОБА_7 для появи в неї страху за своє життя та здоров`я, висловив на її адресу усні погрози вбивством, що полягали у висловлюваннях грубим гучним тоном на її адресу слів: «я тебе щас кончу, я тебе зразу кончу», при цьому остання мала реальні підстави побоюватися її здійснення, оскільки така погроза була поєднана із заподіянням ОСОБА_6 тілесних ушкоджень останній.

Так, під час висловлення таких погроз ОСОБА_6 застосував щодо ОСОБА_7 фізичне насильство, яке полягало у нанесенні близько двох ударів мобільним телефоном по її голові, а також близько одного удару в область черевної порожнини, внаслідок чого ОСОБА_7 за висновком судово-медичного експерта № 53 від 09.04.2025 отримала розлади здоров`я тілесні ушкодження у вигляді: синців тім`яної ділянки голови по середній лінії, синця зовнішнє-бокової поверхні середньої третини правого плеча, синця внутрішнє-бокової поверхні середньої третини правого плеча, садна зовнішнє-бокової поверхні середньої третини правого плеча та синця правої бокової поверхні живота на 7,5 см ліворуч від середньої лінії, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Своїми умисними протиправними діями, що виразилися в умисному систематичному вчиненні у АДРЕСА_1 у період часу з 30.06.2024 по 06.04.2025 фізичного, психологічного та економічного насильства щодо колишнього подружжя, з якою винний перебував у сімейних та близьких відносинах, що призвело до фізичних та психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності та погіршення якості життя потерпілої особи колишнього подружжя ОСОБА_7 , ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, яке кваліфікується як нетяжкий злочин, передбачений ст. 126-1 КК України.

Своїми вищевказаними умисними протиправними діями, що виразилися у погрозі 05.04.2025 в АДРЕСА_1 вбивством ОСОБА_7 , за наявності реальної підстави побоюватися здійснення цієї погрози, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, яке кваліфікується як кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 129 КК України.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з урахуванням ризиків визначених у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні категорично заперечував проти пред`явленої підозри, вказуючи, що ніякого насильства відносно дружини він не вчиняв. Вона постійно провокує його на конфлікти, потім знімає на телефон та викликає поліцію. Останнім часом він взагалі уникає з нею зустрічей, хоча вона продовжує його провокувати. На засіданнях суду при розгляді справ про адміністративні правопорушення він не був, оскільки працює, з постановами не згоден, однак їх не оскаржував, бо йому легше було сплатити штрафи, ніж оплачувати роботу адвоката, про наслідки не задумувався. Заперечував проти обрання йому запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та проходження програми для кривдників, оскільки він працює на об`єкті критичної інфраструктури, на даний час на роботі складна ситуація, тому він не має змоги відволікатися на проходження такої програми. На всі виклики слідчого він з`являвся і перешкоджати слідству не має наміру.

Адвокат ОСОБА_4 заперечував проти обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу, посилаючись на недоведеність ризиків, зазначених у клопотанні.

Слідча суддя, перевіривши матеріали клопотання та заслухавши думку прокурора, доводи захисника та підозрюваного, приходить до наступних висновків.

Відомості про дану подію внесені до ЄРДР 07.04.2025 за № 0000048.

30.09.2025 року ОСОБА_6 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1 та ч.1 ст.129 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1 та ч.1 ст.129 КК України підтверджується доданими до клопотання доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною другою статті 177 КПК України також передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 статті 179 КПК України - особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати покладені на нього судом обов`язки.

Прокурор у судовому засіданні, підтримуючи клопотання, вказав на тяжкість вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_6 , за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до 2 років, тому з метою стимулювання його належної процесуальної поведінки та забезпечення виконання процесуальних рішень вважає необхідним обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Разом з цим слідча суддя звертає увагу на те, що відомості про дану подію внесені до ЄРДР 07.04.2025 за № 0000048, а клопотання про застосування запобіжного заходу скеровано до суду лише 09 жовтня 2025 року аж через 6 місяців.

Будь яких даних про продовження домашнього насильства чи вчинення інших протиправних дій ОСОБА_6 відносно ОСОБА_7 протягом цього періоду часу немає, тому відповідно не знаходять свого підтвердження заявлені ризики щодо вчинення іншого кримінального правопорушення насамперед до потерпілої та здійснення на неї впливу щодо надання неправдивих показів. ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що з колишньою дружиною у нього напружені стосунки до цього часу, вона продовжує його провокувати на конфлікти, однак він намагається уникати з нею зустрічей. Відповідно за наведених обставин приходжу до висновку, що переконати ОСОБА_7 у зміні показів шляхом впливу на неї різними способами нереально, зважаючи на послідовну поведінку потерпілої у даному кримінальному проваджені.

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення слід зазначити, що ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання та роботи характеризується виключно позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, знаходиться у зрілому віці, а кримінальне правопорушення за ст. 129 ч.1 КК України внесено прокурором до ЄРДР за власною ініціативою на підставі тих же подій за ст. 126-1 ККУ, які мали місце у незначний проміжок часу: 5 та 6 квітня 2025 року.

При розгляді даного клопотання враховую правову позицію ЄСПЛ в справі «Клішин проти України», де зазначено, що наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Як зазначено в п. 111-112 Рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії» - обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції.

Сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу та обмеження її прав.

У рішенні Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року №14рп/2003 зазначено, що тяжкість злочину законом не визначається як підстава для

застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки

взяття під варту.

Зважаючи на недоведеність у судовому засіданні прокурором ризиків, зазначених слідчим у клопотанні, слідча суддя приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання та не вбачає необхідності обмежувати права особи, що притягується до відповідальності, у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст. 176-179, 193, 194, 196 КПК України, слідча суддя

у х в а л и л а :

Клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000048 від 07.04.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з часу проголошення, а підозрюваній з часу отримання її копії.

Повний текст ухвали проголошено о 16 год 40 хв 13.10.2025.

Слідча суддя: ОСОБА_1