В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2025 року Справа № 608/1799/25

Номер провадження1-кп/608/402/2025

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорткові в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів за допомогою онлайн сервісу відеозв`язку «ЕASYCON» кримінальне провадження № 0000122, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 16 червня 2025 року щодо обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, військовозобов`язаного, з середньою освітою, не одруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , солдата, не судимого в силу ст. 89 КК України, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

16 червня 2025 року близько 00 год. 30 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні будинку АДРЕСА_1 в ході словесної суперечки, яка виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, розпочав словесну суперечку із ОСОБА_5 , в ході якої, маючи умисел на заподіяння останній тілесних ушкоджень, діючи із прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, схопив обома руками за плечі ОСОБА_5 , стиснув їх та відштовхнув, внаслідок чого остання втратила рівновагу та впала на ліжко. В той час коли ОСОБА_5 лежала на ліжку, ОСОБА_3 схопив її обома руками за шию, стиснувши. Далі ОСОБА_3 , продовжуючи свої протиправні дії, кулаком правої руки наніс два удари у ділянку грудей ОСОБА_5 , а також кулаком правої руки один удар у ділянку лівого стегна останньої.

Внаслідок своїх умисних протиправних дій ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді синця на шиї, грудях, правому плечі, в ділянці лівого плечового суглоба, на лівому плечі та лівому стегні, садна на шиї, грудях, в ділянці правого плечового суглоба, на правому плечі. За ступенем тяжкості вищезазначені тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.,

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме: у спричиненні умисних легких тілесних ушкоджень.

04 листопада 2025 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 на підставі статей 468, 469, 471, 473, 474 КПК України укладено угоду про примирення у кримінальному провадженні № 0000122, внесеному в ЄРДР 16 червня 2025 року. Згідно з даною угодою, сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.125 КК України та щодо істотних для даного кримінального провадження обставин. Також, вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, оскільки обвинувачений беззаперечно визнав свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, у скоєному щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, .потерпіла претензій до нього не має.

Вказані вид, міра покарання визначені сторонами угоди з врахуванням обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого.

Також з угоди вбачається, що потерпіла та обвинувачений були ознайомлені з наслідками укладення та затвердження угоди, передбаченими ст. 473 КПК України, а також з наслідками невиконання угоди, передбаченими ст.476 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , підтримавши угоду про примирення, яку просив затвердити, повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та пояснив, що він розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, а також наслідки невиконання угоди.

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні підтвердила, що обвинувачений примирився та вибачився перед нею та просить затвердити укладену між нею та обвинуваченим ОСОБА_3 угоду про примирення від 04.11.2025 та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами угоди покарання.

Прокурор ОСОБА_4 вважає за доцільне затвердити угоду про примирення, укладену між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 , оскільки така відповідає вимогам закону.

Вислухавши прокурора, потерпілу, обвинуваченого, вивчивши та перевіривши на відповідність вимогам закону угоду про примирення, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, в тому числі узгоджене сторонами угоди покарання відповідає вимогам закону про кримінальну відповідальність, з огляду на наступне.

КПК України передбачає два види угод: угода про примирення та угода про визнання винуватості. Перша з них може бути укладена між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим, друга між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим. В обох випадках зміст угоди має містити узгоджене покарання та згоду сторін на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням.

Правила призначення покарання встановлені Кримінальним кодексом України. Відповідно до ч.5 ст.65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди. Отже, закон дозволяє зазначеним вище суб`єктам кримінального провадження самостійно визначити вид покарання, яке понесе винна особа. Суд, при ухваленні вироку на підставі угоди та призначенні покарання, зобов`язаний перевірити угоду на відповідність вимогам кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність. За таких обставин сторони угоди, визначаючи покарання, зобов`язані дотримуватись положень розділу ХІ «Призначення покарання» Загальної частини КК України.

Відповідно до п.12 постанови Пленуму ВССУ № 13 від 11.12.2015 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», сторони мають право узгоджувати покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (п.3 ч.1 ст.65 КК України). За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного сторони угоди з огляду на положення статей 65, 75 КК України мають право, використовуючи положенняст.69 КК України, узгоджувати: основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України; або інше основне покарання, більш м`який його вид, не зазначений у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України за цей злочин; або не визначати додаткове покарання, передбачене у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України як обов`язкове, за винятком випадків, встановлених ч.2 ст.69 КК України.

Приймаючи рішення про затвердження угоди про примирення, суд враховує і судову практику щодо угод про примирення.

Так, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 31.03.2016 (справа №5-27кс16), примирення є комплексним міжгалузевим інститутом кримінального та кримінального процесуального законодавства, спрямованим на задоволення/відновлення прав потерпілого та заохочення позитивної посткримінальної поведінки суб`єкта злочину. На забезпечення дієвості правових механізмів інституту примирення, його цілей і мети впливають складні зв`язки між принципами публічності і диспозитивності. Як зазначено в цьому рішенні, суд надає особливого значення існуванню в інституті примирення конкуренції принципів публічності і диспозитивності, яка визначає пріоритети публічного і приватного інтересів та їх взаємозв`язок, і вважає, що для встановлення співвідношення публічних і приватних пріоритетів в інституті примирення сторін визначальною є категорія «інтерес».

Під час примирення сторін у кримінальному судочинстві кожна зі сторін кримінально-правового конфлікту переслідує свої інтереси. Для потерпілого це відновлення порушених прав шляхом відшкодування заподіяної злочином шкоди, для захисту якої він у кримінальному процесі наділений відповідними правами. Для обвинуваченого (підозрюваного) це уникнення кримінальної відповідальності або призначення мінімального покарання. Держава, у свою чергу, будучи носієм публічного інтересу, регулює суспільні відносини, які є предметом кримінального процесуального права. І під час вирішення кримінально-правових конфліктів Європейський суд з прав людини зобов`язує національні суди дотримуватись балансу між приватними і публічними інтересами.

Угода про примирення являє собою ключовий інструмент узгодження інтересів учасників кримінально-правового конфлікту та забезпечення їх балансу, адже сторони шляхом компромісних і взаємовигідних рішень між собою адаптують норму права про примирення щодо конкретного (їх) випадку, чим задовольняють свої інтереси, а в результаті і суспільні (публічні) інтереси.

Тобто, існує така група суспільних відносин, охоронюваних кримінальним правом, у яких приватні інтереси їх учасників можуть переважати над суспільними (публічними) інтересами настільки, що волевиявлення потерпілого може мати вирішальне значення для кримінальної відповідальності винної особи. Без наявності приватних інтересів і вираження волевиявлення до їх реалізації ніякі публічні інтереси не можуть бути досягнуті.

Тому, щодо наданої суду угоди про примирення, суд керується не тільки формальними вимогами норм статей 468, 469, 474 КПК України щодо видів угод про примирення і класифікації злочинів, щодо яких такі угоди можуть укладатися, а й чітко дотримується їх засадничих принципів. Для встановлення співвідношення публічних і приватних пріоритетів в інституті примирення сторін визначальною є категорія «інтерес».

Аналогічна правова позиція викладена в постанові колегії суддів Першої судової палати ККС ВС від 06.12.2018 у справі № 756/11661/17.

Суд вважає, що зміст угоди про примирення, укладеної між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 , жодним чином не суперечить інтересам суспільства, у ній повною мірою забезпечено баланс інтересів сторін угоди про примирення для цілей норм ч.3 ст. 469, п.7 ст. 474 КПК України. Обґрунтованих підстав обмежувати дію принципу диспозитивності у даному кримінальному провадженні суд не встановив. Узгоджене сторонами угоди покарання за видом та розміром відповідає вимогам ст. ст. 65-67 КК України і не виходить за межі загальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність, зокрема ст.58 КК України.

Беручи до уваги, що в діях обвинуваченого є кілька обставин, які пом`якшують покарання, зокрема, щире каяття в скоєному, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, котрі істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, а також враховуючи дані про його особу, наявність постійного місця проживання, позитивну характеристику за місцем проживання, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, є не судимим в силу ст. 89 КК України, суд погоджується з пропозицією сторін угоди про примирення щодо призначення ОСОБА_3 покарання у виді штрафу, яке на думку суду буде необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, затвердити угоду про примирення та ухвалити обвинувальний вирок.

Таким чином, узгоджене сторонами угоди покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбачених КК України.

Підстав, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, для відмови у затвердженні угоди про примирення судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Речових доказів не має.

Процесуальних витрат не має.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про примирення, укладену між потерпілою ОСОБА_5 з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_3 , з другої сторони 04 листопада 2025 року в кримінальному провадженні № 0000122, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 16 червня 2025 року щодо обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 ( вісімсот п`ятдесят ) гривень.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Згідно з оригіналом

Суддя:/підпис/

Вирок набрав законної сили « » року.

Оригінал вироку знаходиться в матеріалах справи № 608/1799/25, яка зберігається в Чортківському районному суді Тернопільської області.

Суддя: ОСОБА_1

Копію вироку видано « » року

Секретар: