Суддя ОСОБА_1
Провадження № 1-кп/644/1046/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року м. Харків

Індустріальний районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова кримінальне провадження №0000316 від 23.10.2025 у відношенні :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Іванівка Шевченківського району Харківської області, українця, громадянина України, неодруженого, пенсіонера, освіта повна загальна середня, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст.126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Починаючи з 23.01.2025 обвинувачений ОСОБА_4 перебуває на обліку Відділу поліцейської діяльності №1 Куп`янського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції України, як особа, що вчинила домашнє насильство - сімейний насильник.

В період з 18.01.2025 по 03.11.2025 обвинувачений ОСОБА_4 , діючи умисно, в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», безпричинно, умисно, систематично вчиняє фізичне та психологічне насильство щодо свої співмешканки ОСОБА_5 шляхом нанесенням тілесних ушкоджень, словесних образ у вигляді нецензурної лайки, погроз фізичною розправою, приниженням, вигнання з дому, що призвело до фізичних та психологічних страждань, погіршення якості життя, що виразилося у втомі, втраті повноцінного побуту та відпочинку, втраті позитивних емоцій, наявності негативних переживань, погіршенням стану здоров`я, тощо.

Так, зокрема, ОСОБА_4 18.01.2025 близько 00 год. 14 хв., перебуваючи за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насилля психологічного характеру у відношенні співмешканки ОСОБА_5 , а саме: висловлював погрози, нецензурну лайку, чим завдав шкоди її психологічному здоров`ю.

За даним фактом постановою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 10.03.2025 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме вчинення насильства в родині, та на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 гривень у дохід держави.

Крім того, ОСОБА_4 01.07.2025 близько 18 год. 00 хв. перебуваючи за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , повторно протягом року вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно співмешканки ОСОБА_5 , а саме: ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чим завдав шкоди її психологічному здоров`ю .

За даним фактом постановою Індустріального районного суду м. Харкова від 18.09.2025 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 173-2 КУпАП, а саме вчинення насильства в родині, та на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020,00 гривень у дохід держави.

Крім того, ОСОБА_4 10.07.2025 близько 09 год. 00 хв., перебуваючи за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно співмешканки ОСОБА_5 , а саме: висловлювався нецензурною лайкою в бік потерпілої, погрожував фізичною розправою, чим заподіяв останній психологічних страждань. ОСОБА_4 піддавався адміністративному стягненню на протязі року, правопорушення вчинено повторно.

За даними фактами ОСОБА_4 постановою Індустріального районного суду м. Харкова від 01.10.2025 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 173-2 КУпАП, а саме вчинення насильства в сім`ї, та на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1360,00 гривень у дохід держави.

Окрім вище викладеного, ОСОБА_4 , будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за фактами вчинення домашнього насильства, належних висновків для себе не зробив та відчуваючи свою безкарність, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з особливою зухвалістю, що виразились у завданні тілесних ушкоджень, нецензурних висловах на адресу ОСОБА_5 продовжив вчиняти домашнє насилля за наступних обставин.

19.10.2025 приблизно о 10 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , в ході сварки, яка виникла на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, діючи з умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи небезпечні наслідки, підійшов до ОСОБА_5 , та наніс один удар кулаком в ліву частину обличчя, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: синця вилицевої області обличчя, які згідно з висновком судово-медичної експертизи №12-14-5187-Шв/25 від 23.10.2025, є легкими тілесними ушкодженнями.

Крім того, 03.11.2025 близько 14 год. 30 хв., більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх протиправних дій, спровокував сварку, виказуючи на адресу потерпілої ОСОБА_5 , яка в цей час перебувала з ним в одній кімнаті, словесні образи з використанням ненормативної лексики та виганяв з будинку, тобто вчинив домашнє насильство по відношенню до своєї співмешканки, а саме здійснив умисні дії психологічного характеру.

Внаслідок таких систематичних дій обвинуваченого ОСОБА_4 потерпіла ОСОБА_5 постійно піддається психологічним стражданням, перебуває у стані емоційного пригнічення, що призводить до зниження самооцінки, відчуття власної неповноцінності, втрати впевненість та рішучість, в неї зростає відчуття безпорадності.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за ст.126-1 КК України визнав у повному обсязі, підтвердив фактичні обставини його вчинення, надав пояснення щодо місця, часу, способу його скоєння так, як вони викладені в обвинуваченні. Зазначив, що кваліфікацію не оспорює, щиро покаявся у скоєному, запевнив про неповторення у подальшому тотожних протиправних дій, про відсутність конфліктів та примирення потерпілою. Просив суд під час призначення покарання суворо його не карати. При цьому, просив суд не досліджувати інші докази у кримінальному провадженні, обмежившись його поясненнями та розглянути справу відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участь, в якій вказала, що будь-яких претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має. Зазначила, що з положеннями ст.349 КПК України ознайомлена.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки проти цього не заперечують учасники судового провадження.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в обсязі пред`явленого обвинувачення, є доведеною.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ст. 126-1 КК України як умисне систематичне вчинення фізичного та психологічного насильства щодо особи, з якою ОСОБА_4 перебуває у близьких відносинах, що призводить до фізичних та психологічних страждань, розладів здоров`я, емоційної залежності та погіршення якості життя потерпілої особи.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він є особою пенсійного віку, на обліку нарколога та психіатра не перебуває, у обвинуваченого наявна мотивація до позитивних змін, в т.ч. усвідомлення своєї провини у скоєному ним.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття обвинуваченого, яке виражається у визнанні винуватості у повному обсязі обвинувачення та відвертому визнанні своєї провини, осуду своїх дій.

Обставиною, що обтяжує покарання згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому за вчинене, у відповідності до вимог ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення за ст.126-1 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України віднесено до категорії нетяжких, умисну форму вини, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючу покарання обставину, відсутність обтяжуючих покарання обставин, відношення обвинуваченого до вчиненого і його позицію щодо визнання провини.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому , суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючу та обтяжуючу покарання обставини, вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді пробаційного нагляду у межах санкції ст.126-1 КК України . Саме покарання у виді пробаційного нагляду на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.91-1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені обов`язки, зокрема, направлення для проходження програми для кривдників.

З урахуванням характеристики обвинуваченого, а також думки учасників судового провадження, суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , обмежувальний захід, передбачений п.5 ч.1 ст.91-1 КК України, поклавши обов`язок пройти програму для кривдників, що також сприятиме його виправленню.

По даному кримінальному провадженню запобіжний захід не застосовувався.

Цивільний позов не заявлено.

Строк покарання обчислювати з дня постановки ОСОБА_4 на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Судові витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст.126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.

На підставі п. 1, 2, 3 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту постановки його на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Попередити ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за умисне ухилення засудженого від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, та роз`яснити, що у разі ухилення засудженого від відбування покарання у виді пробаційного нагляду зазначене може мати наслідком кримінальну відповідальність, передбачену ч. 3 ст. 389 КК України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 91-1 КК України направити ОСОБА_4 для проходження програми для кривдників на строк 1 (один) місяць, організацію та виконання якої, її проходження ОСОБА_4 покласти на Шевченківську селищну військову адміністрацію Куп`янського районну Харківської області.

Попередити ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, та роз`яснити, що у разі невиконання п. 5 ч.1 ст. 91-1 КК України зазначене може мати наслідком кримінальну відповідальність, передбачену ст. 390-1 КК України.

Прокурору та обвинуваченому копію вироку вручити негайно після його проголошення, учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку. Учасникам судового провадження, які не були присутні під час проголошення вироку суду - направити його копію.

Вирок може бути оскаржено, з урахуванням ч.2 ст.394 КПК України, до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м. Харкова.

Суддя ОСОБА_1