Провадження № 1-кп/161/345/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 11 грудня 2025 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в колегіальному складі:

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

представника потерпілого ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001018 від 06.04.2023 про обвинувачення

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Луцька, Луцького району Волинської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, особи з інвалідністю ІІ групи з дитинства, раніше не судимого в порядку ст. 89 КК України, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України,

В С Т А Н О В И В

06 квітня 2023 року, близько 05 години 12 хвилин, ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, керуючись метою заподіяння смерті іншій людині, усвідомлюючи протиправність та суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечний наслідок у вигляді заподіяння смерті іншій людині та бажаючи його настання, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин з потерпілим ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , утримуючи у правій руці ніж, умисно наніс останнім одинадцять ударів по тілу ОСОБА_8 , тим самим, виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки потерпілому було надано своєчасно медичну допомогу.

Вищевказаними умисними протиправними діями ОСОБА_10 , потерпілому ОСОБА_8 спричинено тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення грудної клітки по середньо-аксілярній лінії у 8 міжребер`ї зліва з лівобічним пневмотораксом та підшкірною емфіземою; проникаючого поранення грудної клітки в ділянці хребта з правобічним гемоптевмотораксом; колото різаної рани на правій виличній ділянці голови; різаної рани в ділянці шиї зліва; двох колото-різаних ран в ділянці лівого надпліччя; колото-різаної рани в ділянці лівого плеча; колото-різаної рани в проекції лівої ключиці; 3-ьох не проникаючих ран на задній поверхні грудної клітки зліва.

Відповідно до висновку судово-медичного експерта за № 273 від 19.05.2023, за ступенем тяжкості проникаючі рани в ділянці грудної клітки відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, решта тілесних ушкоджень за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, оскільки для їх загоєння необхідний час більше 6 діб.

Згідно висновку судово-медичного експерта №165 від 07.04.2023 у ОСОБА_10 , 1993 року народження виявлено наступні тілесні ушкодження: синець на задній поверхні правого передпліччя, садно видовженої форми на передньо-зовнішній поверхні лівого променево-зап`ясного суглобу та крововилив з дрібною ранкою під слизовою оболонкою верхньої губи справа, що за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_10 своїми умисними діями, спрямованими на протиправне заподіяння смерті іншій людині (умисне вбивство) виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.

Судовий розгляд у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до ч.1 ст.337 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 вину у інкримінованому йому злочині не визнав та показав, що дійсно 06.04.2023 року прибув до будинку АДРЕСА_3 до своїх знайомих у квартиру АДРЕСА_4 із пляшкою коньяку вже будучи у стані сп`яніння. Оскільки, двері вказаної квартири ніхто не відчиняв, то до нього із сусідньої квартири АДРЕСА_5 вийшов свідок ОСОБА_13 та силою запросив випити. Зайшовши до квартири, він побачив потерпілого, який висловив невдоволення, що обвинувачений прийшов до них та почав виштовхувати його та свідка із квартири.

Згодом ОСОБА_13 все ж наполіг на тому, аби обвинувачений зайшов до них випити, та вийшовши в коридор запросив його у квартиру. Пройшовши на кухню, обвинувачений роздягнувся, пляшку коньяку на стіл , а особисті речі на стілець. На столі лежав кухонний ніж. Далі він та свідок ОСОБА_13 почали розпивати алкогольні напої, і як наслідок свідок ОСОБА_13 впав, а він, обвинувачений намагався його підняти, після чого зайшов потерпілий та почав бити , обвинуваченого, в обличчя, груди, живіт, а він, обвинувачений, вдарився об холодильник та кухонний гарнітур. Далі потерпілий підняв його та виштовхнув з квартири.

Оскільки, він, обвинувачений, залишив на кухні свої речі, в тому числі і цінні , то він не хотів йти, однак потерпілий погрожуючи йому ножем вигнав з квартири. Все ж таки повернувшись за своїми речима, він вирішив , крім іншого, взяти ножа з кухні та покласти собі до кишені для самозахисту.

Потерпілий знову почав його бити, душити, внаслідок чого обвинувачений впав та втратив свідомість. Коли він прийшов до тями, то побачив , як потерпілий біжить на нього з ножем, а ОСОБА_13 намагається вирвати ножа з рук потерпілого. Саме тому, він, обвинувачений витягнув ніж з кишені та почав завдавати потерпілому удари, однак куди саме не пригадує. Всього визнав нанесення чотирьох ударів ножем, один із яких був у грудну клітину (вкінці), коли потерпілий сидів на ньому та душив.

Зазначив, що відчував небезпеку для свого життя та здоров`я, оскільки потерпілий бив та душив його, відтак він захищався. Крім того, свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 також були агресивно налаштовані. Розкаюється у тому, що заподіяв потерпілому тілесні ушкодження, однак наміру вбивати його він не мав, а тому просить перекваліфікувати його дії, на заподіяння тілесних ушкоджень вчинених у разі перевищення меж необхідної оборони.

Окрім того, під час проведення слідчого експерименту 15.06.2023 (проведеного за участю понятих, захисника) ОСОБА_10 розповів про обставини вчинення відносно потерпілого кримінального правопорушення (вказав на місце), відтворив та деталізував механізм спричинення тілесних ушкоджень гр. ОСОБА_8 будучи в квартирі АДРЕСА_2 .

Таким чином, показання обвинуваченого, які надані в судовому засіданні, а також під час проведення слідчого експерименту, фактично є аналогічними, однак суд відноситься до таких показань критично, розцінює їх як спосіб його захисту, з метою уникнення відповідальності за фактично вчинені ним дії.

Не зважаючи на невизнання своєї винуватості обвинуваченим ОСОБА_10 його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України підтверджується зібраними на досудовому слідстві та дослідженими за клопотанням учасників судового розгляду доказами.

Потерпілий ОСОБА_8 повідомив суду, що 05.04.2023 року о 21 год 00 хв. перебував у барі «Лучан» у м. Луцьку, де випив 3 літри пива з другом. Згодом приїхав додому на орендовану квартиру. До нього зателефонував знайомий ОСОБА_13 та попросився переночувати із братом. Згодом, приблизно о 23.00 ОСОБА_13 із братом ОСОБА_14 приїхали до нього на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 . В них з собою був літр горілки. Він, потерпілий, трохи випив із ними (50 грам) та пішов у ванну. Вийшовши із ванни, він побачив на своїй кухні незнайому людину - обвинуваченого, який сидів на кухні та випивав із ОСОБА_13 та його братом. Потерпілий зрозумів, що за час його перебування у ванній (приблизно година), його друзі запросили обвинуваченого у гості.

Йому потерпілому, це не сподобалось та він попросив обвинуваченого вийти з квартири, той не погодився, відтак, він шарпнув його за куртку та почав випихати з квартири. Після цього, через пару хвилин, обвинувачений знову увірвався до квартири із ножем та завдав йому тілесних ушкоджень ножем, по легенях, по інших частинах тіла. Кількість ударів не пригадує, однак лікар повідомив, що їх було 11. Він пішов на кухню, взяв телефон аби викликати швидку, однак не міг ввести пін код. Згодом, він вийшов із квартири і почав стукати по дверям до сусідів, аби хтось надав йому допомогу. Він взяв подушку аби закрити рану і ліг на сходовій клітці, оскільки почав втрачати свідомість. Прокинувся вже на операційному столі. На запитання сторони захисту зазначив, що наявність ножиць в руках обвинуваченого пригадати не може, оскільки після нанесення йому тілесних ушкоджень майже нічого не пригадує.

Вказує, що пробачив обвинуваченого, просить суворо його не карати, збитки йому відшкодовані. Відмовляється від цивільного позову. В судові дебати подав заяву згідно якої, просить призначити обвинуваченому покарання із застосуванням іспитового строку.

Потерпілий ОСОБА_8 , як під час досудового розслідування, зокрема і при проведенні слідчого експерименту 28.04.2023, так і в суді послідовно розповідав про обставини вчиненого щодо нього злочину та пояснював, що дійсно обвинувачений заподіяв тілесні ушкодження, при цьому під час слідчого експерименту чітко відтворив місце, механізм та локалізацію нанесення ударів ножем. Зокрема, деталізував, що намагався не впускати обвинуваченого до квартири, коли той увірвався туди вдруге, однак побачив в його правій руці ножа, та обвинувачений одразу наніс ним удар в ліву руку потерпілого зі словами «Я тебе вб`ю», вподальшому витягнув ніж із потерпілого та наніс ще один удар ножем, нижче попереднього поранення, після чого наніс удар у ліве плече. Потерпілий впав на землю обличчям донизу, після чого обвинувачений наніс йому близько трьох ударів ножем у спину. Згодом, потерпілий розвернувся до обвинуваченого обличчям, так обвинувачений здійснив поріз його обличчя та шиї.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 повідомив суду, що в день події він перебував із своїм братом ОСОБА_14 у м. Луцьку та до них зателефонував потерпілий ОСОБА_8 та запропонував приїхати до нього у гості по вул. Волі. Будинок він не пригадує, оскільки вони із братом випили перед цим. Прийшовши до квартири ОСОБА_8 , він, свідок із братом почали розпивати алкогольні напої, ОСОБА_8 при цьому не пив. Згодом ОСОБА_8 пішов у душ, ОСОБА_14 пішов спати, а він , свідок, вийшов покурити на сходову клітку та побачив там обвинуваченого із пляшкою алкоголю. Він вирішив запросити його в гості, завів у квартиру та на кухню, де вони вдвох розпивали алкогольні напої.

Згодом потерпілий вийшов з ванної та йому не сподобалась присутність чужих людей у квартирі, та він попросив ОСОБА_10 піти з квартири, однак обвинувачений не захотів, тоді ОСОБА_8 почав випихати його із квартири. На що, згодом обвинувачений повернувся до квартири , тримаючи в руках ножа та почав наносити тілесні ушкодження потерпілому, робив це в квартирі та згодом у коридорі, сидячи на ньому. Він , свідок, намагався їх розборонити, вирвати ножа у ОСОБА_10 , оскільки у нього на руці залишилась рана, згодом стукав у двері сусідів за допомогою.

Стверджує, що обвинувачений був ініціатором конфлікту, оскільки не захотів йти з квартири, а почав поводити себе агресивно. Жодних тілесних ушкоджень ОСОБА_10 ніхто не наносив, лише намагались вирвати ножа, не виключає, що потерпілий міг відбиватись, коли йому наносили ножові поранення. Вважає, що обвинувачений хотів вбити потерпілого.

Показання свідка ОСОБА_13 відповідають обставинам, які він повідомляв під час проведення слідчого експерименту від 29.06.2023 року , де останній відтворив та деталізував механізм спричинення тілесних ушкоджень гр. ОСОБА_8 . Зокрема, під час проведення слідчого експерименту деталізував, що зайшовши до квартири вдруге, обвинувачений одразу наніс потерпілому ножем один удар в область тулуба, згодом ще один удар в район грудної клітки. Потерпілий попрямував до кімнати, а обвинувачений наніс йому кілька ударів в область спини, внаслідок чого ОСОБА_8 впав, а обвинувачений сів на нього та наніс ще один удар ножем. Свідок ствердив, що намагався роздійняти потерпілого та обвинуваченого.

За висновком судово - медичної експертизи № 163 від 06.04.2023 року, у гр. ОСОБА_13 виявлено наступні ушкодження: зяюча, кровоточива рана на долонній поверхні основної фаланги 2 - го пальця правої кисті, поверхнева ранка на долонній поверхні середньої фаланги 3 - го пальця тієї ж кисті. Дані ушкодження виникли від травмуючої дії гострого, ріжучого предмета, цілком можливо від леза ножа. За ступенем тяжкості зяюча, кровоточива рана на долонній поверхні основної фаланги 2 - го пальця правої кисті належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, по скільки для її загоєння необхідний час більше 6 діб, поверхнева ранка на долонній поверхні середньої фаланги 3 - го пальця тієї ж кисті - відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Свідок ОСОБА_15 повідомила суду, що 06.04.2023 заступила на чергування у складі екіпажу спільно із напарником ОСОБА_16 , будучи інспектором № 2 роти № 4 батальйону УПП у Волинській області. Отримали повідомлення про вчинення адміністративного правопорушення від жінки ( ймовірно сусідки) за адресою пр. Волі 31 та вирушили за вказаним викликом. Приїхавши у двір будинку, до них підійшов гр ОСОБА_13 та сказав, що у під`їзді знаходиться поранена особа, що потребує медичної допомоги. Сам ОСОБА_17 перебував у стані алкогольного сп`яніння, та не міг знайти точний під`їзд. Все ж зайшовши у під`їзд, між першим та другим поверхом побачили обвинуваченого, який спускався до них , в руках якого перебували канцелярські ножиці. Ними, патрульними, йому була надана вказівка опустити ці ножиці, однак він на команди не реагував. В той момент вони помітили , що на його обличчі, штанах і руках є сліди схожі на кров. Вони піднялись на 2 поверх та побачили потерпілого, який лежав на сходовій клітці, на животі та перебував у шоковому стані. На ньому були тілесні ушкодження та спині та лівій руці (глибокі порізи) та також перебував у стані алкогольного сп`яніння. Вони намагались надати йому першу медичну допомогу , викликали швидку. На запитання він не відповідав. Саливончик спустився на 1 поверх та застосував до ОСОБА_10 кайданки, оскільки він міг завдати шкоди оточуючим, перебував у дивному стані- кричав, вживав нецензурну лексику та кликав маму. По приїзді швидкої, потерпілого забрали до карети швидкої допомоги та очікували слідчо - оперативну групу.

Вказані пояснення свідка ОСОБА_15 знайшли своє підтвердження у безпосередньо дослідженому в судовому засіданні відео з нагрудних реєстраторів поліцейських від 06.04.2023.

Показання потерпілого та свідків є чіткими, послідовними та дають змогу відтворити всі обставини кримінального правопорушення, які були до, на момент та після його вчинення. Немає в суду обґрунтованих підстав вважати, що останні оговорюють обвинуваченого, оскільки в суді не було встановлено таких об`єктивних причин, а їхні показання повністю узгоджуються між собою та відповідають і іншим доказам у справі.

Крім того, протоколом огляду місця події від 06.04.2023 року, зафіксовано місце вчинення кримінального правопорушення, в ході якого у під`їзді АДРЕСА_6 було виявлено плями темно-бурого кольору та в квартирі виявлено хаотично розкидані речі із нашаруванням речовини темно-бурого кольору та плями зі слідами РБК. В ході проведення огляду місця події було вилучено ножиці з ручками чорно-жовтого кольору, змиви, мобільний телефон марки «iPhone», ніж чорного кольору зі слідами РБК, кофту рожевого кольору зі слідами РБК, змиви РБК з простині дивану і підлоги кухні з контрольованими змивами, гаманець чорного кольору з банківськими картами і візитками, документами , мобільний телефон марки «Fly», кепку чорного кольору, ключі на в`язці та мобільний телефон марки «Redmi»;

Протоколом огляду місця події із ілюстративними таблицями до нього від 06.04.2023 року, в ході якого у приміщенні КП «Медичне об`єднання Луцької міської територіальної громади», що розташоване за адресою: м. Луцьк, пр. Відродження, 13 виявлено та вилучено штани чорного кольору зі слідами РБК, які належать гр. ОСОБА_8 ;

Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 06.04.2023 року, в ході якого безпосередньо на місці вчинення злочину за адресою: м. Луцьк, пр. Волі, 31 було затримано ОСОБА_10 підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України;

Протоколом огляду предмету (відеозапису) від 12.06.2023 року за участю потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно якого останній описав кожного із учасників події, яка мала місце в під`їзді №2 по АДРЕСА_3 , де перебували ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 . Вказаний відеоносій був безпосередньо оглянутий у судовому засіданні та повністю відображає події, що мали місце у під"їзді з моменту прибуття обвинуваченого до дверей квартири, що межує із квартирою потерпілого ОСОБА_8 , подальшу шарпанину між обвинуваченим та потерпілим у під"зді, а також вихід потерпілого ОСОБА_8 із квартири з наявними тілесними ушкодженнями, спробами дзвонити у двері сусідів за допомогою. Цим же відео зафіксовано, як потерпілий почав підійматись поверхом вище, а обвинувачений ОСОБА_10 вийшов із квартири потерпілого із предметом схожим на ножиці та почав рухатись з поверха на поверх за потерпілим.

Висновком судово-медичного експерта №40/і від 30.05.2023 року, кров підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відноситься до групи АВ (IV) по системі АВ0. Кров ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відноситься до групи А(II) з ізогемаглютиніном анти-В по системі АВ0;

Висновком судово-медичного експерта №46і від 27.06.2023 року, кров підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відноситься до групи АВ (IV) по системі АВ0. Кров ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відноситься до групи А(II) з ізогемаглютиніном анти-В по системі АВ0. У слідах на представленому на дослідження штанах виявлено кров, яка походить від людини та встановлено антиген А по системі АВ0 та виявлено ізогемаглютиніни анти-В по системі АВ0 та може походити від потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чи іншої особи з групою крові А(II) з ізогемаглютиніном анти-В по системі АВ0. Походження крові від підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 не виключається. У слідах на представленій для дослідження кофти виявлено кров, яка походить від людини та встановлено антиген А по системі АВ0 та виявлено ізогемаглютиніни анти-В по системі АВ0 та може походити від потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чи іншої особи з групою крові А(II) з ізогемаглютиніном анти-В по системі АВ0. Походження крові від підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 не виключається;

Висновком судово-медичного експерта №47і від 28.06.2023 року, кров підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відноситься до групи АВ (IV) по системі АВ0. Кров ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відноситься до групи А(II) з ізогемаглютиніном анти-В по системі АВ0. У слідах на представленій кофті виявлено кров, яка походить від людини та встановлено антиген А по системі АВ0 та виявлено ізогемаглютиніни анти-В по системі АВ0 та може походити від потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чи іншої особи з групою крові А(II) з ізогемаглютиніном анти-В по системі АВ0. Походження крові від підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 не виключається. У слідах на представленій для дослідження штанах виявлено кров, яка походить від людини та встановлено антиген А по системі АВ0 та виявлено ізогемаглютиніни анти-В по системі АВ0 та може походити від потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чи іншої особи з групою крові А(II) з ізогемаглютиніном анти-В по системі АВ0. Походження крові від підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 не виключається;

Висновком молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19/103-23/4805-БД від 22.06.2023 року, згідно якого встановлено генетичні ознаки зразка букального епітелію потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та генетичні ознаки зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На наданому для дослідження складному ножі, який вилучений 06.04.2023 року під час огляду місця події в квартирі АДРЕСА_2 , виявлено кров людини та встановлено її генетичні ознаки. На руків`ї та клинку складного ножа виявлено кров людини і клітини з ядрами та встановлено їх генетичні ознаки. Генетичні ознаки слідів крові, виявлених на складному ножі та слідів крові і клітин виявлених на клинку складного ножа, збігаються між собою, збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Генетичні ознаки слідів крові і клітин, виявлених на руків`ї складного ножа, є змішаними, містять генетичні ознаки двох осіб, а саме генетичні ознаки букального епітелію потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

Консультативним висновком спеціаліста №158 від 06.04.2023 року, встановлено алкогольне сп`яніння гр. ОСОБА_10 ;

Висновком судово-медичного експерта №273 від 19.05.2023 року, зафіксовано, що у гр. ОСОБА_8 виявлено слідуючи тілесні ушкодження: проникаюче поранення грудної клітки по середньо-аксілярній лінії у 8 міжребер`ї зліва з лівобічним пневмотораксом та підшкірною емфіземою, проникаюче поранення грудної клітки в ділянці хребта з правобічним гемоптевмотораксом, колото різану рану на правій виличній ділянці голови, різану рану в ділянці шиї зліва, дві колото-різані рани в ділянці лівого надпліччя, колото-різану рану в ділянці лівого плеча, колото-різану рану в проекції лівої ключиці, 3 не проникаючі рани на задній поверхні грудної клітки зліва. Дані тілесні ушкодження виникли в результаті травмуючої дії гострого предмету з колюче-різаними властивостями, цілком можливо в час вказаний в постанові та в медичній документації, за ступенем тяжкості проникаючі рани в ділянці грудної клітки відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, решта тілесних ушкоджень за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, оскільки для їх загоєння необхідний час більше 6 діб.

Враховуючи характер, кількість та анатомічну локалізацію виявлених у гр. ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, можна судити, що для їх утворення необхідно не менше 11 контактів травмуючого чинника, які відбулися в незначний короткий проміжок часу одним між одним.

Враховуючи анатомічну локалізацію виявлених у гр. ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, можна судити, що на момент їх спричинення він міг бути як у вертикальному, так і горизонтальному положенні тіла і взаєморозташування між ними та нападаючою особою - змінювалось.

Не виключається можливість виникнення вищевказаних тілесних ушкоджень за обставин на які вказує гр. ОСОБА_8 під час його допиту від 27.04.2023 року в якості потерпілого та проведення слідчого експерименту 28.04.2023 року за його участі;

Експерт ОСОБА_18 повідомила суду, що до експертної установи надійшла постанова слідчого про призначення експертизи із іншими матеріалами. Додаткових відомостей, вона, як експерт не витребовувала. В медичній карті стаціонарного хворого було вказано - множинні проникаючі поранення , оскільки вона не могла розібратись, які з них проникаючі, в усному порядку узгодила із слідчим про необхідність надання протоколу допиту лікаря, що проводив огляд ОСОБА_19 . Підставою цього, було те, що у медичній документації зазначено , що проникаючі поранення є множинними, а вона побачила - одне. Після допиту лікаря- хірурга, який пояснив , що ушкодження зазначене, як проникаюче, однак вони не бачили чіткого раневого каналу, яке б проникало у грудну порожнину, оскільки почався такий патологічних процес, як накопичення між плеврою, кістами, легенею. І тому пошкодження в ділянці хребта, лікаря сприйняли, як клінічно проникаюче , оскільки з цієї частини грудної клітки легеня розвакуумувалась. З лівої сторони - чітке проникаюче. Одне з ушкоджень було зроблено кінчиком колючо - ріжучого предмету, однак воно розгерметизувало легеню. Тому, нею було оцінене, як два проникаючі ушкодження.

На запитання сторони захисту, зазначила, що підшкірна емфізема може бути наслідком - пошкодження шкірного покриву і надходження туди пухирців повітря, тобто при проникаючому пораненні. В черевну порожнину хірурги поставили блукаючий катетр, аби переконатись , що ушкодження і туди не проникло.

Тяжкими тілесними ушкодженнями для експерта є ті ушкодження, що несуть загрозу людині, небезпечні для життя в момент заподіяння. Загрозу для життя потерпілого зняли, надавши медичну допомогу, і особа проходить реабілітацію індивідуально, це може бути день, або ж 10, отож виписка з лікарні не є показником тяжкості ушкоджень, а індивідуальними особливостями організму.

Лікар ОСОБА_19 (ургентний хірург Луцької міської клінічної лікарні) повідомив суду, що 06.04.2023 був черговим ургентний лікарем у ЛМКЛ , коли вночі поступив потерпілий ОСОБА_8 та він проводив його огляд. Ним, як лікарем перед операцією готуються наступні документи : первинний огляд хворого, обстеження, передопераційний епікриз. Підшкірну емфізему зліва він визначив у потерпілого пульпаційно, переконаний у правильності. Підтвердив у потерпілого правобічний пневмогемоторакс, лівобічний пневмоторакс, які виникли до операції. Перед операцією проводився ренген 06.04.2023. За наслідками проведеної операції склався «Протокол операції» згідно якого ним виявлено одну проникаючу рану в під ребер`ї зліва, торакатомії він не проводив, за відсутністю потреби. Дренажі у 5 міжребер`ях справа та зліва ставились шляхом надрізу грудної порожнини, аби легеня розправилась і людина могла нормально дихати.

На запитання чому під час операції не виявили проникаючого поранення з іншої сторони, відповів, що не завжди при пораненні раневий канал йде рівно.

Історію хвороби вів лікуючий лікар ОСОБА_20 , який і визначав кінцевий діагноз.

В ході судового розгляду кримінального провадження, а також у судових дебатах захисником ставилась під сумнів проведена судово - медична експертиза №273 від 19.05.2023 року потерпілого ОСОБА_8 , із врахуванням розбіжностей щодо кількості проникаючих поранень у потерпілого: до проведення операції 06.04.2023 у ОСОБА_8 було діагностовано лише правобічний пневмоторакс, а після оперативного втручання виник двобічний (правосторонній та лівосторонній).

При цьому, посилання захисника в цій частині є неспроможними, з огляду на наступне.

Відповідно до «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995, небезпечними для життя є ушкодження, що в момент заподіяння чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю. До таких ушкоджень, зокрема належать, поранення грудної клітки, котрі проникли в плевральну порожнину, порожнину перикарду чи клітковину середостіння, у тому

числі і без ушкодження внутрішніх органів.

Допитана експерт ОСОБА_18 та ургентний хірург ОСОБА_19 надали суду чіткі та послідовні показання з приводу наявності у потерпілого саме двох проникаючих поранень, їх виявлення та подальше діагностування.

Вказані пояснення знайшли своє відображення і у Медичній карті стаціонарного хворого № 0007301-23/633 потерпілого ОСОБА_8 , де заключним діагнозом є проникаючі колото-різані рани грудної клітки зліва та справа; правобічний пнемо - гемоторакс, лівобічний пневмоторакс, підшкірна емфізема зліва.

Висновок судово-медичної експертизи тілесних ушкоджень потерпілого є науково-обґрунтованим та піддавати його сумніву в суду підстав немає. Не наведені такі обгрунтовані та мотивовані підстави і учасниками кримінального провадження. Такі висновки суд бере до уваги та оцінює в сукупності зі всіма доказами у справі.

Висновком судово-психіатричного експерта №203 від 01.05.2023 року, підтверджено, що в період вчинення інкримінованих ОСОБА_10 протиправних дій, він не виявляв ознак хронічного психічного захворювання, недоумства чи тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, перебував у стані зміненого за амнестичним типом простого алкогольного сп`яніння на тлі помірних стійких самотогенно обумовлених змін особистості. За своїм психічним станом в кримінальній ситуації ОСОБА_10 міг усвідомлювати свої дії (розуміти їх характер і значення) та керувати ними.

Згідно висновку судово-медичного експерта №165 від 07.04.2023 у ОСОБА_10 , 1993 року народження виявлено наступні тілесні ушкодження: синець на задній поверхні правого передпліччя, садно видовженої форми на передньо-зовнішній поверхні лівого променево-зап`ясного суглобу та крововилив з дрібною ранкою під слизовою оболонкою верхньої губи справа, що за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

На думку суду, встановлений факт незначних тілесних ушкоджень в обвинуваченого беззаперечно підтверджує показання потерпілого та свідка ОСОБА_13 про наявність конфлікту та можливе спричинення їх під час конфлікту.

Окрім того, судом було допитано свідків захисту та перевірено інші доводи сторони захисту подані в ході судового розгляду кримінального провадження.

Свідок ОСОБА_21 ( батько обвинуваченого) повідомив суду, що 06.04.2023 близько 06.22 год. отримав телефонний дзвінок від працівників поліції про те, що його син ОСОБА_10 затриманий по пр. Волі, 31 2 під`їзд за скоєння злочину. Він одразу вирушив на місце події, та побачив сина, у кайданках прикутого до пирил на сходовій клітці, босого в одній футболці та над ним стоять працівники поліції, що проявляють до нього зневажливе відношення . З розповідей сина : він прийшов до знайомого аби випити, в ході того як він випивав у компанії, його пограбували та побили. Зокрема, потерпілий кидався на нього, шарпав, наносив удари, а тому син змушений був захищатись, відмахувався кухонним ножем. Очевидцем подій свідок не був, однак охарактеризував сина, як добросовісну людину. Крім того повідомив суду, що на місці події перебував п`яний свідок ОСОБА_13 у неадекватному стані.

На запитання суду, про те чи зникли будь які речі повідомив, що у квартирі, де відбулась подія , а саме на кухні віднайшли телефон ОСОБА_10 , кросівки, ключі та ніж з дерев`яною рукояткою.

Свідок ОСОБА_22 , що є матір`ю обвинуваченого повідомила суду, що може характеризувати свого сина лише з позитивної сторони. В день події 06.04.2023 вранці зателефонував чоловік та повідомив, що затримали сина за підозрою у злочині. Після 08 год приїхала на місце події - проспект Волі , 31 2 під`їзд. Підійшовши до під`їзду було людно, а її син на 1 поверсі на сходинковій клітці стояв прикутий кайданками до перил, плакав та кричав, що йому боляче та просив послабити кайданки, однак ніхто на це не реагував. Зазначила, що ОСОБА_23 з дитинства страждає на атопічний дерматит, а кайданки затискали руки і викликали біль.

Він стояв босий та напівроздягнений, та розповів, їй, свідкові, що він пізно ввечері прийшов в будинок до друзів, в під`їзді його зустрів незнайомий чоловік , який запросив його у квартиру АДРЕСА_5 випити, де перебувало ще двоє чоловіків.

Вони сиділи на кухні та випивали, аж раптом з`явився третій чоловік - ОСОБА_8 ,і побачивши ОСОБА_24 почав проявляти агресію, ображати, обзивати погрожувати розправою. ОСОБА_24 почав пояснювати, що його запросили, однак ОСОБА_25 почав наносити йому удари в обличчя, потилицю та груди. Розпочалась бійка, однак ОСОБА_24 намагався поговорити. ОСОБА_8 продовжував його бити, та виштовхувати із квартири у коридор на сходинкову клітку, повалив на підлогу та став душити. Після чого потерпілий зупинив свої протиправні дії та пішов.

Однак, ОСОБА_24 вирішив забрати із квартири свої речі ( ключі від авто, мобільний телефон, документи, взуття), і вирішив таки зайти у квартиру, однак ОСОБА_25 знову напав, і схопив зі столу кухонний ніж та почав ним захищатись від агресивних дій ОСОБА_8 , який не дозволяв йому забрати свої речі. До ОСОБА_8 приєднались свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які також били ОСОБА_23 , про що свідчить наявність тілесних ушкоджень.

Оскільки, ОСОБА_24 не зміг забрати свої речі, він змушений був втекти, захищаючись від нападу групи п`яних осіб.

Через деякий час, ОСОБА_8 передзвонив їй , свідкові та запропонував зустрітись. При зустрічі 01.06.2023 він висловив необхідність відшкодувати йому шкоду у розмірі 70 тис грн. Нею та чоловіком виплачено вказану суму грошей потерпілому, про що є нотаріальна розписка.

Через деякий час, ОСОБА_8 почав видзвонювати їй та чоловікові та знову вимагати кошти, інакше він буде свідчити проти ОСОБА_23 . Вони відмовились. Вкінці жовтня 2023 знову телефонував та приходив додому, та знову вимагав кошти, які вони йому не надавали.

По даному факту заяви про вимагання з них коштів, вони до поліції не подавали.

Вподальшому, ОСОБА_8 наполіг на зустрічі у присутності адвокатів. При зустрічі 06.11.2023, вимагав суму 100 тис. грн відшкодування для того, аби розповісти правду, про те, що ОСОБА_23 не нападав, а захищався від його нападу.

Відтак, вони передали ОСОБА_8 100 тис. грн. через його адвоката ОСОБА_9 про що були складені розписки, зокрема і про те, що ОСОБА_25 зобов`язується розповісти в суді лише правду про обставини події.

Однак, суд критично відноситься до показань вказаних свідків, враховуючи те, що останні не були очевидцями події та є батьками обвинуваченого, а відтак їх допит, об`єктивних даних для судового провадження не містить.

Що стосується обставин написання розписки потерпілим ОСОБА_8 про отримання грошової компенсації та відсутність будь яких претензій до обвинуваченого, то вказаний факт знайшов своє підтвердження у заяві потерпілого ОСОБА_8 від 06.11.2023 про закриття провадження за його цивільним позовом, а також у його письмовій заяві про відсутність будь яких претензій до обвинуваченого та не суворого покарання.

В ході судового провадження стороною захисту надано Виписку із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_10 від 13.11.2024 видану Комунальним медичним підприємством «Медичний центр реабілітації учасників бойових дій Луцької міської територіальної громади» мотивуючи тим, що обвинувачений лікувався у вказаний установі, вживав антидепресанти, працював із психологом до події кримінального правопорушення.

Допитана лікар ОСОБА_26 , що є лікуючим лікарем психіатром обвинуваченого повідомила суду, що лікує обвинуваченого з 24.02.2023, за зверненням обвинуваченого у зв`язку із порушенням сну, свербіжем внаслідок дерматиту. В якості лікування нею було призначено лікування у виді препаратів, що є несумісними із вживанням алкогольних напоїв, про що ОСОБА_10 був увідомленим. Ствердила, що у ОСОБА_10 присутній психічний розлад.

Заслухавши показання учасників кримінального провадження, кожного зокрема, суд критично оцінює показання як обвинуваченого, так і суперечливі показання свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_22 а також пояснення обвинуваченого під час слідчого експерименту 15.06.2023, та вважає їх неспроможними, даними з метою зменшення обсягу відповідальності за вчинене, розцінює їх як спосіб захисту, оскільки вони суперечать і спростовуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а також показаннями потерпілого ОСОБА_8 та інших свідків, які є послідовними, узгоджуються з іншими матеріалами кримінального провадження, не суперечать іншим доказам, наявним у матеріалах провадження й дослідженим в судовому засіданні.

Сторона захисту в судових дебатах заперечує наявність у діях обвинуваченого умислу на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_8 . Вважає, що стороною обвинувачення не надано суду достатніх доказів наявності у ОСОБА_10 умислу саме на позбавлення його життя. Вважає, що за таких обставин обвинувачений має відповідати за ту шкоду, яку фактично було заподіяно та просить суд кваліфікувати дії ОСОБА_10 за заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, або ж за заподіяння тілесних ушкоджень, пов`язаного із перебуванням особи в стані необхідної оборони.

Твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_10 були вчинені дії з метою захисту, а не нанесення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, не маючи умислу на вбивство останнього, суд оцінює критично, оскільки будь-яких підтверджуючих даних про це, матеріали справи не містять, а конкретні обставини справи не дають підстав прийти до такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 36 КК України, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Положення ч. 3 ст. 36 КК України вказують, що перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

Згідно з усталеною судовою практикою Верховного Суду ( ухвала Верховного Суду від 19.01.2022 по справі 663/533/19, ухвала Верховного Суду від 24.01.2022 по справі 554/1520/20; ухвала Верховного Суду від 23.09.2022 по справі 562/4079/17), до критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода, заподіяна особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б необхідну.

Таким чином, для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного із перебуванням особи в стані необхідної оборони, необхідно врахувати конкретні обставини справи, здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.

У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому, такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.

У той же час, як свідчать досліджені у судовому засідання докази, жодних дій, зокрема небезпечного посягання щодо ОСОБА_10 , які б могли викликати в останнього стан необхідної оборони, потерпілий не вчиняв. Твердження обвинуваченого, що потерпілий перший наніс йому численні тілесні ушкодження, а вподальшому кидався на нього з ножем не підтверджуються жодними доказами.

Позиція обвинуваченого з приводу самозахисту є безпідставною, оскільки саме він прийшов до чужого житла , тобто, жодної перешкоди покинути квартиру в обвинуваченого не було, а тому і не було підстав до самозахисту. Більше того, у своїх показах обвинувачений зазначив, що коли потерпілий агресивно вигнав його із своєї квартири, він повернувся туди вдруге, а також поклав до кишені ножа.

Відтак, з огляду на досліджені в ході судового розгляду докази, суд приходить до висновку, що потерпілий ОСОБА_8 , чи будь-які інші особи не становили для обвинуваченого будь-якої загрози, і підстав для самозахисту або необхідності негайного відвернення чи припинення посягання на його життя з боку потерпілого в нього не виникало.

Суд також критично оцінює версію захисту, щодо відсутності умислу в обвинуваченого на вбивство потерпілого, оскільки вона спростовується показаннями самого потерпілого, свідка ОСОБА_13 , даними висновку судово-медичного експерта №273 від 19.05.2023 року, згідно якого у потерпілого ОСОБА_8 , мали місце тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення грудної клітки по середньо-аксілярній лінії у 8 міжребер`ї зліва з лівобічним пневмотораксом та підшкірною емфіземою; проникаючого поранення грудної клітки в ділянці хребта з правобічним гемоптевмотораксом, з цього вбачається, що ОСОБА_10 були нанесені удари ножем у важливі життєві органи, що свідчить про умисел на вбивство.

Згідно зі ст.15 КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Закінченим є замах, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Якщо умисне вбивство може бути вчинено як з прямим, так і з непрямим умислом, то замах на умисне вбивство можливий лише з прямим умислом, тобто коли вчинене свідчило про те, що винний усвідомлював суспільну небезпечність своїх дій, передбачав можливість або неминучість настання смерті іншої людини і бажав її настання, однак смертельний результат не настав з незалежних від нього обставин.

У випадку, коли під час замаху на злочин винний спрямовує свою волю на запобігання настанню суспільно небезпечного наслідку, в такому разі може мати місце добровільна відмова від вчинення злочину - остаточне припинення особою за своєю власною волею замаху на злочин, якщо при цьому вона усвідомлювала можливість доведення злочину до кінця.

На стадії закінченого замаху на вбивство добровільна відмова можлива лише в тих випадках, коли між здійсненим діянням і ймовірним настанням суспільно небезпечних наслідків є певний проміжок часу, у ході якого особа контролює розвиток причинного зв`язку, може втрутитися і перешкодити настанню суспільно небезпечного наслідку. Добровільна відмова у цих випадках можлива лише завдяки активним діям.

Суд зазначає, що замах на злочин може бути вчинено лише з прямим умислом (коли особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання).

Характерною ознакою прямого умислу є також бажання настання злочинного наслідку, що був задуманий, щодо матеріальних злочинів, і бажання вчинення злочинного діяння - щодо формальних злочинів. У такого роду бажанні знаходить своє вираження вольова ознака умислу як його найважливіша і відмінна риса. Наявністю бажання настання злочинного наслідку при вчиненні злочину з матеріальним складом прямий умисел відрізняється від інших форм і видів вини. Бажання, як вольове начало, перебуває в нерозривній єдності із свідомістю особи, яка діяла з прямим умислом, і її здатністю передбачити наслідки свого діяння.

Питання про наявність у діях особи умислу на вбивство необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, треба враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передували події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Отже, з врахуванням того, що ОСОБА_10 , вже маючи конфлікт із ОСОБА_8 , повторно попрямував до його квартири , узяв кухонного ножа, яким наніс численні удари потерпілому, в тому числі в область грудей, суд приходить до висновку, що обвинувачений повністю усвідомлював суспільну небезпечність своїх дій, а також те, що такі дії можуть призвести до загибелі людини. У даному випадку чітко усвідомлював, що саме його конкретна дія може спричинити суспільно небезпечний наслідок, і тим самим у загальному виді передбачав розвиток причинного зв`язку між своїми діями і можливим його наслідком.

Крім того, дії ОСОБА_10 , який після спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 не намагався з`ясувати його стан здоров`я і надати допомогу, не викликав швидку медичну допомогу, свідчить про усвідомленість та цілеспрямованість його дій, що разом із іншими, встановленими обставинами, спростовує твердження обвинуваченого про відсутність у нього умислу на заподіяння смерті потерпілому.

Також, суд встановив, що поведінка обвинуваченого під час та безпосередньо після вчинення злочину, зокрема нанесення потерпілому 11 ножових поранень , а також той факт, що обвинувачений після нанесення тілесних ушкоджень та виявлення факту відсутності потерпілого у квартирі, взяв до рук канцелярські ножиці, та почав рух по сходовій клітці під`їзду з поверха на поверх у пошуках потерпілого до моменту приїзду працівників патрульної поліції, на переконання колегії суддів, свідчить про намагання обвинуваченого довести свій злочинний намір, спрямований на умисне вбивство потерпілого ОСОБА_8 .

За таких обставин, суд, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку, що ОСОБА_10 своїми умисними діями, які були спрямованими на протиправне заподіяння смерті іншій людині (умисне вбивство) виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію дій або перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, судом не встановлено.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжкого, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає матеріальне відшкодування заподіяних збитків потерпілому.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Обвинувачений ОСОБА_10 раніше не судимий в порядку ст. 89 КК України, однак позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, є інвалідом 2 групи з дитинства.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, думку потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст.50 КК України, обираючи міру покарання, передбачену санкцією закону, за яким визнав ОСОБА_10 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді позбавлення волі ближче до мінімальної межі, оскільки матеріальна шкода завдана кримінальним правопорушенням відшкодована.

На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами нових кримінальних правопорушень.

Строк відбуття покарання обвинуваченому необхідно рахувати з дня приведення вироку до виконання.

Крім того, 27.09.2023 потерпілий ОСОБА_8 подав цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_10 про відшкодування шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням.

06.11.2023 року потерпілий ОСОБА_8 подав заяву про закриття провадження за цивільним позовом.

Згідно ст. 206 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову, суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

За наведених обставин, суд закриває провадження за цивільним позовом, у зв`язку із відмовою потерпілого від цивільного позову, згідно поданої ним заяви.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України, а скасування арешту майна відповідно до ст.174 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення експертиз під час досудового розслідування підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави у відповідності до ч.2 ст.124 КПК України.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_10 необхідно залишити попередній - цілодобовий домашній арешт, з метою запобігти ризику, передбаченому ст.177 КПК України, а саме переховування обвинуваченого від суду.

Окрім того, суд зараховує в строк відбування покарання обвинуваченого строк його попереднього ув`язнення та перебування під цілодобовим домашнім арештом, у відповідності до вимог ч.ч. 5, 7 ст.72 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В

ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст.115 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_10 рахувати з дня приведення вироку до виконання , тобто з моменту його фактичного затримання.

Закрити провадження за цивільним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Речові докази у справі, а саме:

- ножиці з ручками чорно-жовтого кольору, змиви РБК з площадки першого поверху, змиви РБК зі сходів, змиви РБК з площадки другого поверху із контрольним змивом, ніж чорного кольору з написом «GANZO» зі слідами РБК; змиви РБК із простирадла дивану, змиви РБК із поверхні підлоги кухні з контрольним змивом, сліди рук, штани чорного кольору зі слідами РБК , кофту рожевого кольору зі слідами РБК - знищити.

- мобільний телефон марки «iPhone» у чохлі чорного кольору, гаманець чорного кольору з написом «BALISI», в якому знаходяться: паспорт для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_27 ; паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_10 ; ідентифікаційний код; довідка про реєстрацію особи; посвідчення інваліда на ім`я ОСОБА_10 ; банківська картка з номером НОМЕР_1 ; банківська картка «Приватбанк» № НОМЕР_2 ; банківська картка «Кредобанк» № НОМЕР_3 ; банківська картка «Приватбанк» № НОМЕР_4 ; банківська картка «Монобанк» № НОМЕР_5 ; пластикова картка «Лайф» до сімкартки з номером НОМЕР_6 ; бонусна картка «Нова лінія» №74695614; шість візиток, кофту чорного та червоного кольорів; спортивні штани сірого кольору, кепка чорного кольору з написами «MASTERS OF DIRT» , ключі на в`язці,- повернути за належністю ОСОБА_10

- мобільний телефон марки «fly» чорного кольору, мобільний телефон з написом «Redmi»- повернути ОСОБА_8

- СД-Р диски - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Арешт на тимчасово вилучене майно, який накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.04.2023, скасувати.

Стягнути із ОСОБА_10 в дохід держави 6561 ( шість тисяч п`ятсот шістдесят одну) гривню 98 копійок судових витрат за проведення біологічної експертизи № СЕ-19/103-23/4805-БД від 22.06.2023.

Запобіжний захід ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили залишити попередній - цілодобовий домашній арешт.

Зарахувати ОСОБА_10 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 07.04.2023 по 02.06.2023 з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Згідно з ч. 7 статті 72 КК України зарахувати у строк покарання строк перебування ОСОБА_10 під цілодобовим домашнім арештом з 03.06.2023 по день приведення вироку до виконання , із розрахунку, що три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду учасниками судового провадження протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуюча ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3