КОМПАНІЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 391/777/25
Провадження № 1-кп/391/38/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2026 р.селище Компаніївка

Компаніївський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши в закритому судовому засіданні в залі суду в селищі Компаніївка обвинувальний акт по кримінальному провадженню у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 153 КК України, -

в с т а н о в и в:

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 153 КК України.

Прокурором заявлено клопотання про продовження строків застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки строк тримання під вартою, встановлений обвинуваченому ОСОБА_4 ухвалою суду, закінчується, однак судове провадження по даному кримінальному провадженню не закінчено й наявні підстави для продовження строку дії запобіжного заходу.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.153 КК України - вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, (сексуальне насильство), вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди.

ОСОБА_4 , відповідно до обвинувального акту, вчинив вказаний злочин будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу за призовом під час мобілізації на посаді номера обслуги гранатометного взводу 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Злочин, передбачений ч.4 ст. 153 КК України є тяжким злочином, за яке передбачено покарання в вигляді позбавлення волі від 5 до 10 років. Обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами.

Прокурор обгрунтовував своє клопотання тим, що відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 ЦПК України, які на даний час не перестали існувати, а саме:

-переховуватись від суду, так як у зв`язку з направленням до суду обвинувального акту, ОСОБА_4 може загрожувати позбавлення волі строком від 5 до 10 років, у зв`язку з чим останній з метою уникнення кримінальної відповідальності може виїхати за межі Кіровоградської області та потрапити на даний час непідконтрольній Україні території;

-незаконно впливати на потерпілих та свідків з метою зміни та дачі показів на його користь, оскільки Огороднику загрожує покарання в вигляді позбавлення волі від 5 до 10 років. Крім того, фактичне місце проживання ОСОБА_4 співпадає із місцем проживання свідків, в тому числі інших осіб(понятих), яких було залучено до участі у проведенні слідчих (розшукових) дій, пов`язаних з розслідуванням вказаного злочину, й в допиті яких може виникнути необхідність;

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто вводити в оману слідство та суд, ухилятись від виклику до суду;

-вчиняти нові кримінальні правопорушення, оскільки Огородник обгрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, скоєного проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, санкція якого передбачає покарання в вигляді позбавлення волі строком до 10 років.

Крім цього, обвинувачений на даний час офіційно не працює, проживає на кошти, які отримує від тимчасових заробітків та не має постійного стабільного доходу, за місцем несення служби характеризується негативно, соціально неадаптований, неодружений, схильний до вживання алкогольних напоїв та наркотичних засобів, що свідчить про втрату соціальних зв`язків із суспільством.

На підставі вищевикладеного, з метою забезпечення виконання ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання вищезазначеним ризикам, останньому необхідно продовжити запобіжний захід в вигляді тримання під вартою.

Прокурор звертав увагу на те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не може гарантувати виконання обвинуваченим, передбачених ст. 194 КПК України, обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_4 , його захисник заперечували проти клопотання прокурора, просили застосувати відносно обвинуваченого запобіжний захід в вигляді домашнього арешту.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (п. 79 рішення ЄСП у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року).

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує вимоги п. п. 3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування кожного обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Кропивницького від 03.07.2025р. обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід - тримання під вартою. У подальшому ухвалою слідчого судді Фортечного районного суду м.Кропивницького від 30.09.2025р. обвинуваченому ОСОБА_4 строк дії застосування запобіжного заходу було продовжено до 28.11.2025 р. включно. Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 21.11.2025 строк дії застосування запобіжного заходу було продовжено до 19.01.2026.

Обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до умисного тяжкого злочину, який пов`язаний із вчиненням сексуального насильства щодо малолітньої особи (у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту).

При вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, оскільки вважає, що обвинувачений, не перебуваючи під вартою, усвідомлюючи тяжкість покарання, може переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків з метою зміни та дачі показів на його користь (при цьому суд враховує, що фактичне місце проживання ОСОБА_4 співпадає із місцем проживання свідків, в тому числі інших осіб(понятих), яких було залучено до участі у проведенні слідчих (розшукових) дій, пов`язаних з розслідуванням вказаного злочину; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

На підставі викладеного, суд вважає, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження, що на даний час жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти ризикам, раніше врахованим судом під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою та забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, оскільки, на думку суду, обвинувачений ОСОБА_4 , не перебуваючи під вартою, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків з метою зміни та дачі показів на його користь; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, з урахуванням особи обвинуваченого, який не судимий в силу ст. 89 КК України, офіційно не працюючий, проживає на кошти, які отримує від тимчасових заробітків та не має постійного стабільного доходу, за місцем несення служби характеризується негативно, соціально неадаптований, неодружений, схильний до вживання алкогольних напоїв, не має місця реєстрації, тобто, обвинувачений, на думку суду, не має міцних соціальних зв`язків, враховуючи те, що судовий розгляд на даний час тільки розпочато, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно продовжити строк тримання під вартою на шістдесят днів.

Суд вважає, що ризики наразі є реальними та триваючими, вони виключають можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`які, альтернативні запобіжні заходи не забезпечать належний рівень гарантії доброчесної поведінки обвинуваченого. Продовження строку дії запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на даний час відповідає суспільному інтересу щодо охорони прав та інтересів інших осіб.

Згідно матеріалів кримінального провадження, слідчим суддею під час досудового розслідування розмір застави, виходячи з положень ч.4 ст. 183 КПК України, не визначався, з чим суд погоджується при розгляді даного клопотання, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), пов`язаного з насильством (п.1 ч.4 ст. 183 КПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.177, 178, 182-184, 186, 193, 194, 197, 331, 350, 372 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 153 КК України, вважати продовженим строком на 60 днів, тобто по 16.03.2026 року включно.

Ухвала щодо продовження запобіжного заходу в виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити до ДУ "Кропивницький слідчий ізолятор" №14 для виконання, з врученням під розпис обвинуваченому ОСОБА_4 , також копію вручити прокурору, захиснику.

Апеляційна скарга на ухвалу про продовження дії запобіжного заходу може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення до Кропивницького апеляційного суду, а для особи, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії ухвали.

Оскарження ухвали про продовження строку тримання під вартою, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали буде складено та оголошено 19.01.2026 р. о 10 год. 30 хвилин в приміщенні Компаніївського районного суду Кіровоградської області.

Суддя ОСОБА_1