УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , представника заявника ОСОБА_4 , особи в інтересах якої подано клопотання ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалами слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05.09.2025 року, у справах № 761/35834/25 та № 761/35835/25, в межах кримінального провадження № 0000071 від 06.06.2025 року

ВСТАНОВИВ:

В провадженні слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вищевказане клопотання.

В своєму клопотанні заявники зазначають, що ухвалами слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05.09.2025 року, у справі № 761/35834/25 та № 761/35835/25, в межах кримінального провадження № 0000071 від 06.06.2025 року, було накладено арешт, серед іншого на; автомобіль марки «Volkswagen T-Roc» номерний знак НОМЕР_1 ; грошові кошти номіналом 100 доларів США (НВ 55868466 R), (FG 33440807), (KI33503851A), (НК 88557369С), НВ95296553I, KF01535263, НВ54965663М, КВ1375433ОЕ, НЕ18383654С, НG14724495C, РВ75880790J, РВ 56691769S, РВ5669177S, РВ75880769S, РВ75880791J, МF19589284G, РВ56691708S, РВ56691709S, РВ56691711S, РВJ, - загальною кількістю 20 купюр, а також грошові кошти в національній валюті - загальною сумою 210960 гривень, мобільний телефон «Iphone 13 Pro MAX» в корпусі блакитного кольору, флеш носій сірого кольору «Apacer» 32Gb.

На думку заявника арешт на майно накладено необґрунтовано, а відтак просить слідчого суддю його скасувати.

Представник заявника в судовому засіданні клопотання підтримав, просив слідчого суддю його задовольнити.

ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав клопотання свого захисника.

Слідчий в судовому засіданні просив вирішити клопотання на розсуд суду.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, проаналізувавши доводи клопотання, вивчивши додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положеннями ч. 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

12.12.2025 ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України. Санкція вказаної частини статті не передбачає покарання у виді конфіскації майна.

У зв?язку із тим, що покарання за вказаною статтею не передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, то підстави для збереження арешту відпали, а отже підлягають скасуванню.

Крім того слідчим в судовому засіданні не доведено, що арештоване майно має відношення до розслідуваного кримінального провадження, а відтак має ознаки речового доказу визначені ст. 98 КПК України.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський Суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», та рішення у справі «Кушоглу проти Болгарії»).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).

Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами (арешт майна, з забороною їх відчуження, розпорядження та користування до завершення досудового розслідування та судового розгляду у кримінальному провадженні), які застосовуються, та мету, яку прагнуть досягти, зокрема отримання фактичних даних обставин вчинення кримінального правопорушення та притягнення винних до відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

При цьому, слідчим суддею в ході судового розгляду не встановлено доказів того, що такий захід забезпечення як арешт майна, яке належить ОСОБА_7 , виправдовує подальше втручання держави у право на мирне володіння належним йому майном.

Враховуючи викладене слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання адвоката підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 22, 28, 170-174, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В :

Клопотання адвоката ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалами слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05.09.2025 року, у справах № 761/35834/25 та № 761/35835/25, в межах кримінального провадження № 0000071 від 06.06.2025 року - задовольнити.

Скасувати арешт, який було накладено ухвалами слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05.09.2025 року, у справах № 761/35834/25 та № 761/35835/25, в межах кримінального провадження № 0000071 від 06.06.2025 року, на автомобіль марки «Volkswagen T-Roc» номерний знак НОМЕР_1 ; грошові кошти номіналом 100 доларів США (НВ 55868466 R), (FG 33440807), (KI33503851A), (НК 88557369С), НВ95296553I, KF01535263, НВ54965663М, КВ1375433ОЕ, НЕ18383654С, НG14724495C, РВ75880790J, РВ 56691769S, РВ5669177S, РВ75880769S, РВ75880791J, МF19589284G, РВ56691708S, РВ56691709S, РВ56691711S, РВJ, - загальною кількістю 20 купюр, а також грошові кошти в національній валюті - загальною сумою 210960 гривень, мобільний телефон «Iphone 13 Pro MAX» в корпусі блакитного кольору, флеш носій сірого кольору «Apacer» 32Gb.

Вказане майно негайно повернути ОСОБА_7 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1