САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1942/25
Провадження №1-кс/726/1055/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2025 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці скаргу адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000014 від 31.03.2025,-

за участі:

детектива ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ :

16.10.2025 до Садгірського районного суду м. Чернівці надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 , на дії детективів ТУ БЕБ у Чернівецькій області щодо неповернення тимчасово вилученого майна.

В скарзі зазначає, що детективами ТУ БЕБ у Чернівецькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000014 від 31.03.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.212 КК України.

Так, 05.06.2025 року на підставі ухвали слідчого судді Садгірського районного суду м.Чернівці від 04.06.2025, було проведено обшук в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було вилучено: 50 (п`ятдесят) купюр номіналом по 500 гривень; 20 (двадцять) купюр номіналом по 1000 гривень; 59 (п`ятдесят дев`ять) купюр номіналом по 100 доларів США.

Вказує, що станом на час звернення із клопотанням про повернення тимчасово вилученого майна, вилучене майно не оглянуто та не повернуто. Вилучені грошові кошти не описані, не ідентифіковані та не доведено, що саме вилучені грошові кошти є знаряддям та/або предметом кримінального діяння.

Просить суд, зобов`язати детективів, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000014 від 31.03.2025 року ТУ БЕБ у Чернівецькій області повернути вилучене під час обшуку 05.06.2025 року майно.

Адвокат ОСОБА_3 , направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, скаргу підтримує у повному обсязі, просить задовольнити.

Детектив ТУ БЕБ в Чернівецькій області ОСОБА_5 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні скарги, оскільки ще проводиться досудове розслідування та планується проведення експертизи.

Дослідивши надані стороною докази, слідчий суддя дійшов висновку про те, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні ТУ БЕБ в Чернівецькій області, перебуває кримінальне провадження №0000014 від 31.01.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212 КК України.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Садгірського районного суду м. Чернівці від 04.06.2025 року надано дозвіл на проведення обшуку квартири за адресою АДРЕСА_1 ., за місцем проживання ОСОБА_6 , з метою відшукання та вилучення документів, в тому числі товарно-супровідних документів, що стали підставою для переміщення через митний кордон України квітів, квіткової продукції та іншої сировини (насіння, тощо), документів, що свідчать про реалізацію квіткової продукції, квітів та іншої сировини, бухгалтерської документації, в тому числі видаткових накладних, договорів, інвойсів, специфікацій, вантажно-митних декларацій, рахунків-фактур, печаток, штампів, кліше, бланків, які використовуються у протиправній діяльності, квітів, квіткової продукції та іншої сировини, які ввезені на територію України за протиправною схемою, а також придбаних без підтверджуючих документів щодо їх походження на території України, блокнотів, чорнових записів, мобільних телефонів, комп`ютерної техніки, відеореєстраторів, банківських карток, засобів доступу до банківських рахунків, ключів доступу до системи «клієнт-банк», електронних, магнітних та оптичних носіїв інформації, готівкових коштів, отриманих внаслідок вчинення протиправних діянь, а також інших предметів та документів, які мають значення для кримінального провадження та можуть бути використані як доказ.

Згідно протоколу обшуку від 05.06.2025 року, який проводився за участю ОСОБА_4 , детективом ТУ БЕБ у Чернівецбкій області було виявлено та вилучено банківські картки та та грошові кошти: 50 (п`ятдесят) купюр номіналом по 500 гривень; 20 (двадцять) купюр номіналом по 1000 гривень; 59 (п`ятдесят дев`ять) купюр номіналом по 100 доларів США.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Згідно положень ч. ч. 8, 9 ст. 236 КПК України, особи, у присутності яких здійснюється обшук, при проведенні цієї слідчої (розшукової) дії мають право робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу обшуку. Другий примірник протоколу обшуку разом із доданим до нього описом вилучених документів та тимчасово вилучених речей (за наявності) вручається особі, у якої проведено обшук, а в разі її відсутності - повнолітньому членові її сім`ї або його представникові.

Згідно зі ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, слідчий суддя при вирішенні даної скарги, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Така позиція також узгоджується із частиною 5 статті 9 КПК України, відповідно до якої кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» () [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

У своєму рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

На підставі викладеного, враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку, що з 05.06.2025 року, тобто з моменту вилучення майна у органу досудового розслідування було достатньо часу для отримання необхідних даних, фотофіксації матеріалів та здійсненні інших необхідних заходів в рамках вказаного кримінального провадження, а тому майно про повернення, якого порушується питання у скарзі, є тимчасово вилученим майном, арешт на нього не накладався, у зв`язку із чим, це майно підлягає негайному поверненню особі, в якої воно було вилучене, а скаргу слід задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 169-170, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність детективів ТУ БЕБ в Чернівецькій області, щодо неповернення вилученого майна у кримінальному провадженні №0000014 від 31.03.2025 року задовольнити.

Зобов`язати детективів ТУ БЕБ у Чернівецькій області, що уповноважені здійснювати досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000014 від 31.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212 КК України, повернути ОСОБА_4 , майно яке було вилучене під час обшуку 05.06.2025 року, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 50 (п`ятдесят) купюр номіналом по 500 гривень; 20 (двадцять) купюр номіналом по 1000 гривень; 59 (п`ятдесят дев`ять) купюр номіналом по 100 доларів США.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 22.10.2025 року.

Слідчий суддяОСОБА_1