КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/5518/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою з доповненнями прокурора у кримінальному провадженні №0000015 від 28 січня 2025 року - прокурора третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 08 липня 2025 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000015,

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 08 липня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000015 від 28.01.2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу з урахуванням доповнень, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді від 08.07.2025 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовльнити клопотання прокурора про накладення арешту на вилучене під час проведення 25.06.2025 року обшуку у житлових і нежитлових приміщеннях та інших спорудах, що розміщені на земельних ділянках з кадастровими номерами: :02:003:0890, :02:003:0891, :02:003:0892, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а саме, системний блок із жорсткими дисками Transcend SSD2305 тa Seagate Z1F1JRB5.

У апеляційній скарзі прокурор посилається на те, що судове рішення підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, зокрема суддею під час розгляду вказаного клопотання долучено матеріали, надані стороною захисту без ознайомлення з вказаними документами прокурора та не надано змоги висловити думку прокурору з приводу можливості долучення або не долучення вказаних документів; також до розгляду було допущено адвокатів, які на момент розгляду не змогли долучити документи щодо наявності в них повноважень на представництво в рамках розгляду вказаного клопотання.

24.07.2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких прокурор зазначає, що своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурор, посилаючись у клопотанні на необхідність накладення арешту на майно з метою збереження цього майна як речового доказу не навів жодних даних про те, що вилучені за результатами проведення обшуку документи можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та будь-якого обґрунтування, якими саме можуть бути ці відомості.

Слідчий суддя також у своєму рішенні зазначає, що прийшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна у зв`язку із недоведеністю необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власників майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Із вказаними висновками слідчого судді сторона обвинувачення не погоджується.

Прокурор вважає, що у вказаній ухвалі слідчого судді є невідповідність висновків фактичним обставинам кримінального провадження, ухвала не відповідає завданням кримінального провадження, передбаченим ст. 2 КПК України, а тому підлягає скасуванню з наступних підстав.

Так, 25.06.2025 року проведено обшук у житлових і нежитлових приміщеннях та інших спорудах, що розміщені на земельних ділянках з кадастровими номерами: :02:003:0890, :02:003:0891, :02:003:0892, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , в ході чого виявлено та вилучено: системний блок із жорсткими дисками Transcend SSD2305 та Seagate Z1F1JRB5.

Враховуючи вказане, а також виняткову цінність вищевказаних речей і предметів, інформації яка міститься на них для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, осіб причетних до цього, а також можливість використання їх як доказів у кримінальному провадженні, детектив під час проведення санкціонованого обшуку, керуючись положеннями ч. 2 ст. 168 КПК України, прийняв рішення про тимчасове вилучення зазначеного системного блоку.

У подальшому, 26.06.2025 року вищевказаний системний блок оглянуто, про що складено відповідний протокол огляду.

З метою перевірки наявності на вилученій вказаній техніці іншої інформації, яка має значення для кримінального провадження, 26.06.2025 року у кримінальному провадженні призначено відповідну експертизу комп`ютерної техніки та програмних продуктів, виконання якої триває.

Із врахуванням положень КПК України, 26.06.2025 року постановою детектива зазначений системний блок визнано речовим доказом, оскільки він містить відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Копії зазначеного протоколу огляду від 26.06.2025 року, постанови про визнання системного блоку речовим доказом у кримінальному провадженні, а також копії інших матеріалів кримінального провадження, опрацювання яких дозволяє зробити висновок про виняткове значення предметів, вилучених під час проведення обшуку 25.06.2025, як доказів фактів і обставин, що перевіряються під час розслідування, а також для встановлення всіх осіб, які можуть бути причетні до вчинення кримінального правопорушення.

Так, не дивлячись на виклад в клопотанні прокурора про необхідність накладення арешту на вищевказане майно з метою збереження його як речових доказів, обгрунтування його значення для кримінального провадження, долучені копії процесуальних документів та протоколів, складених за результатами проведення слідчих дій, які свідчать про те, що ці речі і документи у встановленому порядку визнано речовими доказами і те, що вони містять у собі відомості, які мають значення для встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення та причетних до цього осіб, взагалі не мотивовано чому судом залишено поза увагою доводи прокурора, викладені у клопотанні та долучені до нього копії матеріалів кримінального провадження.

Натомість, всупереч викладеним фактам, слідчим суддею у своєму рішенні використано формулювання про те, що прокурор не навів жодних даних про те, що вилучені за результатами проведення обшуку документи можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Таким чином, слідчим суддею при винесенні ухвали зроблено не вірний висновок про те, що доводи прокурора, відображені у клопотання про накладення арешту на майно та додані до нього матеріали, не містять достатніх відомостей, які б у відповідності до ст. 170 КПК України давали підстави для накладення арешту на речі і документи, що були вилучені в ході вказаного обшуку.

В оскаржуваній ухвалі слідчим суддею жодним чином не наведено які саме ризики, визначені абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, не довів прокурор, що слугувало підставою для винесення рішення про відмову у накладенні арешту на майно.

Крім того, слідчий суддя не відобразив мотивів, якими він керувався при ухваленні свого рішення, при оцінюванні доказів для встановлення наявності або відсутності обставин, на які прокурор посилався як на підгрунтя своїх вимог.

Одночасно, слідчий суддя не взяв до уваги докази, зазначені у клопотанні прокурора, які могли істотно вплинути на його висновки та взагалі не вказав про причини чому саме додані до клопотання прокурора докази не взято до уваги.

В судове засідання власник майна та його представник не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання їх повідомлено у встановленому законом порядку, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності власника майна та його представника, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді доповідача, вислухавши пояснення прокурора ОСОБА_7 , яка вимоги апеляційної скарги підтримала та просила задовольнити, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з наданих суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження,Детективами другого відділу Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000015 від 28.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що службові особи Комунального підприємства «Центр організації дорожнього руху» () з метою привласнення коштів державного бюджету з використанням інтернет-платформи «Prozorro» розмістили оголошення щодо проведення процедури закупівлі «Шафи резервного живлення» із заздалегідь завищеною очікуваною вартістю предмету закупівлі в розмірі 45 094 999,00 UAH з ПДВ, за результатами проведення яких з переможцем, що відноситься до афілійованого підприємства - ТОВ «ІНТЕЛТЕК ТРЕЙД» () укладено договір на постачання N?347/24 від 13.11.2024.

Проведеним аналізом укладеного договору встановлено, що предметом закупівлі стали шафи резервного живлення ITW ШРЖ 0,22-1,5-IP55-0-У-0000 у загальній кількості 150 штук, необхідних для виконання робіт по утриманню вулично-шляхової мережі міста Києва.

Згідно аналітичного продукту сума розтрати бюджетних коштів при закупівлі вказаних шаф становить 5 794 595 грн.

Встановлено, що ТОВ «ІНТЕЛТЕК ТРЕЙД» () являється переможцем у 7 (сімох) тендерних закупівлях у 2023-2024 роках, де замовником виступає КП «ОД», а предметом торгів зазначено «Шафи резервного живлення».

Також встановлено, що переможець закупівель ТОВ «ІНТЕЛТЕК ТРЕЙД» () залучає до фінансово-господарської діяльності підконтрольні підприємства (транзити), такі як ТОВ «Інтелтек Україна» (), яке являється єдиним постачальником готових шаф резервного живлення, які в свою чергу поставлялись в адресу КП «ОДР». При цьому ТОВ «Інтелтек Україна» не відображає придбання вказаних шаф у зареєстрованих податкових накладних, а відображає придбання у підприємства з ознаками «транзитності» різного електрообладнання, при цьому підприємство не має основних фондів, працівників та виробничих потужностей для виготовлення та збирання шаф резервного живлення. В подальшому, використовуючи ланцюг купівлі-продажу ніби комплектуючих до шаф резервного живлення, здійснюється штучне завищення ціни більш ніж у 2-3 рази.

В подальшому співставленням цінових пропозицій на комплектуючі, що входить до шаф резервного живлення встановлено значне завищення вартості в порівнянні з ринковими цінами, приблизно 91 678 грн. на одній шафі.

Також, в ході проведення розслідування встановлено, що предмет закупівель у вигляді «Шаф резервного живлення» з відповідними технічними та якісними характеристиками товару, виготовляє та реалізовує на ринку України група компаній Торгової Марки «LOGIC POWER», які мають для цього промислові потужності, кваліфікованих співробітників та відповідне обладнання.

За результатом проведення огляду однієї з відкритих встановлених шаф також встановлено, що у ній використовується обладнання із логотипом Торгової Марки «LOGIC POWER».

Встановлено, що до підконтрольної групи підприємств Торгової Марки «LP», які здійснюють відображення між собою фінансово-господарських відносин входить ряд компаній, серед яких: ТОВ «ЛОДЖІКПАУЕР» (), ПП «ІНАУТ» (), ТОВ «ГРІНПІС» (), ТОВ «ЕНЕРДЖІ ПАУЕР ПЛЮС» (), ТОВ «ЛАЙТ ЕНЕРДЖІ ПЛЮС» (), ТОВ «ГРЕЙТ СЕЛЛЕР» (), ТОВ «ЕНЕРДЖІ СТРОНГ УКРАЇНА» (), які також пов`язані між собою єдиною юридичною адресою розташування головного офісу: м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, будинок 103, а також кінцевими бенефіціарами.

Також, проведеними оглядами ЄРПН встановлено, що ТОВ «ІНТЕЛТЕК ТРЕЙД» () надавало послуги ПП «ІНАУТ» () щодо налаштування програмного забезпечення роутерів EG8200 у листопаді-грудні 2024 року, а також ТОВ «ІНТЕЛТЕК ТРЕЙД» () отримувало послуги від ТОВ «ГРІНПІС» () щодо здійснення взаємодії з фахівцями, енергетиками потенційних клієнтів з метою обговорення технічних питань, надавання потенційним клієнтам достовірну інформацію про продукцію «ITW SYSTEMS», здійснення пошук потенційних покупців (клієнтів) для ознайомлення їх з продукцією торгової марки «ITW SYSTEMS» та її перевагами, проведення переговорів для укладання договорів з потенційними клієнтами, розповсюдження та підтримання наявності інформаційних матеріалів у жовтні-грудні 2024 року.

Крім того, органом досудового розслідування встановлено, що продукція з маркуванням «Шафи резервного живлення» чи з подібним маркуванням ТОВ «ЛОДЖІКПАУЕР» реалізовувало в адресу ТОВ «ЛАЙТ ЕНЕРДЖІ ПЛЮС», яке являється пов?язаним підприємством з групою компаній «LP», а саме тим, що керівник ТОВ «ЛАЙТ ЕНЕРДЖІ ПЛЮС» ОСОБА_12 був попереднім керівником ТОВ «ЕНЕРДЖІ ПАУЕР ПЛЮС», яке входить до підконтрольних підприємств групи «LP». В подальшому поставлені «Шафи резервного живлення» в адресу ТОВ «ЛАЙТ ЕНЕРДЖІ ПЛЮС» були реалізовані в адресу КП «Центр організації дорожнього руху», відповідно до процедури закупівлі на офіційному майданчику «Prozorro» https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2024-09-17-012702-а, при цьому відповідно до зареєстрованих податкових накладних ціна закупки за одиницю товару становить 122 866,17 грн., а реалізація в адресу КП «ОДР» відповідно до укладеного договору від 25.10.2024 №327/24 становить 250 411,00 грн. за одиницю товару, що більше ніж у два рази перевищує ринкову вартість товару.

В подальшому встановлено, що з метою збільшення ціни на товар та подальшою реалізацію за завищеною ціною в адресу Комунальних підприємств, підконтрольні підприємства групи «LP» купують та перепродають між собою «Шафи резервного живлення».

Додатково встановлено, що реалізація «Шаф резервного живлення» на підприємства приватної форми власності, не пов`язані з торговою маркою «LP», в зареєстрованих податкових накладних не відображається.

Встановлено, що до підконтрольної групи підприємств Торгової Марки «LP», які здійснюють відображення між собою фінансово-господарських відносин з метою завищення ціни та продажу шаф живлення чи комплектуючих до них входять 11 (одинадцять) компаній, серед яких: ТОВ «ЛОДЖІКПАУЕР» (), ПП «ІНАУТ» (), ТОВ «ГРІНІПС» (), ТОВ «ЕНЕРДЖІ ПАУЕР ПЛЮС» (), ТОВ «ЛАЙТ ЕНЕРДЖІ ПЛЮС» (), ТОВ «ГРЕЙТ СЕЛЕР» (), ТОВ «ЕНЕРДЖІ СТРОНГ УКРАЇНА» (), які також пов`язані між собою єдиною юридичною адресою розташування головного офісу: м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, будинок 103, а також кінцевими бенефіціарами.

25.06.2025 року на підставі ухвали слідчого судді проведено обшук у житлових і нежитлових приміщеннях та інших спорудах, що розміщені на земельних ділянках з кадастровими номерами: :02:003:0890, :02:003:0891, :02:003:0892, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання співзасновника та кінцевого бенефіціара групи компаній, що входять до Торгової марки «LOGIC POWER» - ОСОБА_9 , що належать ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

В ході проведення обшуку виявлено та вилучено системний блок із жорсткими дисками Transcend SSD2305 та Seagate Z1F1JRB5.

26.06.2025 року проведено огляд зазначеного системного блоку, в ході чого на ньому виявлено відомості, які можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні. Постановою старшого детектива зазначений системний блок визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та призначено проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи.

25.06.2025 року постановою старшого детектива Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_13 вказане вилучене майно було визнано речовим доказом.

30 червня 2025 року (клопотання датоване 26.06.2025) прокурор третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні №0000015, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.01.2025, в якому просив накласти арешт на речовий доказ у кримінальному провадженні, який вилучений за результатами проведення 25.06.2025 року обшуку у житлових і нежитлових приміщеннях та інших спорудах, що розміщені на земельних ділянках з кадастровими номерами: :02:003:0890, :02:003:0891, :02:003:0892, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а саме, системний блок із жорсткими дисками Transcend SSD2305 тa Seagate Z1F1JRB5.

В обґрунтування клопотання прокурор посилався на те, що з огляду на зміст ст. 98 КПК України та враховуючи вище вказане, сторона обвинувачення приходить до висновку, що вищевказаний системний блок, вилучений в ході обшуку 25.06.2025 року є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Однак, враховуючи те, що відповідно до ухвали слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку не було надано прямого дозволу на відшукання та вилучення зазначених речей і документів, вони в розумінні ст. 167 КПК України є тимчасово вилученим майном.

Визнання матеріальних об`єктів речовими доказами - були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, сформульовано в категоричній формі, і вказані умови мають бути дотримані для визнання тих чи інших речей речовими доказами (ст. 98 КПК України).

Арешт майна на підставі пункту 1 частини 2 статті 170 КПК (тобто з метою забезпечення збереження речових доказів) передбачає дотримання «достатніх підстав» вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК (частина 3 статті 170 КПК).

«Достатні підстави» для цілей арешту, з метою забезпечення збереження речових доказів, передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують певну річ з кримінальним правопорушенням (демонструють можливу приналежність до його вчинення в якості знаряддя або матеріального об`єкту, що містить певне відображення або інформацію про злочин), тобто наділяють її саму можливістю виконувати функцію доказу у кримінальному провадженні, і вони є достатніми, щоб виправдати її тимчасове обтяження у вигляді арешту для можливого використання в процесі доказування стороною обвинувачення у подальшому.

Метою арешту тимчасово вилученого майна, що вилучено в ході проведення обшуку є забезпечення збереження речових доказів, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

В інший спосіб, ніж накласти арешт на речові докази - предмети, що вилучені в ході проведення обшуку, які мають доказове значення у кримінальному провадженні, неможливо забезпечити виконання завдань кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 08 липня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000015 від 28.01.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України.

Відмовляючи у задоволенні клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна, слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що жодних даних про те, що вилучене за результатом проведення обшуку майно може містити відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та будь якого обгрунтування, якими саме можуть бути ці відомості, прокурором не наведено.

Слідчий суддя суду першої інстанції вважав за необхідне відмовити у задоволенні клопотання прокурора як такого, що внесено до суду за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власників майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно статей 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява №48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами частини третьої статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За змістом частини десятої статті 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги слідчим суддею не дотримані, оскільки слідчий суддя належним чином не перевірив викладені у клопотанні прокурора обставини та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для накладення арешту на майно,яке було вилучено в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Дослідивши доводи клопотання прокурора та матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що встановлені у даному кримінальному провадженні фактичні обставини кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, за яким здійснюється досудове розслідування, містять сукупність підстав та розумних підозр уважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого висновку про те, що майно, вилучене в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки вказане у клопотанні прокурора майно могло зберегло на собі сліди або може містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та має суттєве значення для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, з метою проведення призначеної судової експертизи та збереження речових доказів, запобігання його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, що згідно статті 173 КПК України дає підстави для арешту цього майна як речових доказів з метою збереження для досягнення дієвості цього кримінального провадження.

Таким чином, помилковим та необґрунтованим є висновок слідчого судді про недоведеність прокурором того, що вилучене майно може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто не відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Крім цього слід зауважити, що 25 червня 2025 року вищевказане майно визнане речовим доказом у рамках кримінального провадження №0000015 від 28.01.2025 року, про що старшим детективом Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_13 винесено відповідну постанову.

На переконання колегії суддів, прокурором у клопотанні у відповідності до вимог статей 132, 170-173 КПК України доведено, що існують правові підстави для накладення арешту на вилучений під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , системний блок із жорсткими дисками Transcend SSD2305 тa Seagate Z1F1JRB5 з метою забезпечення збереження вказаного майна як речового доказу, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може бути відчужене, приховане, пошкоджене, зіпсоване чи втрачене.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна.

З огляду на положення частин другої, третьої статті 170 КПК України майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи наведене, слідчий суддя дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для накладення арешту на майно, яке вилучене під час проведення 25.06.2025 року за адресою: АДРЕСА_1 обшуку, з тих підстав, що прокурором не надано доказів того, що з моменту вилучення системного блоку та призначення комп`ютерно-технічної експертизи, він може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слід зауважити і на тому, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а органом досудового розслідування здійснюється збирання доказів та встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, у тому числі усіх причетних до вказаного кримінального правопорушення осіб.

Колегією суддів не встановлено невідповідності клопотання прокурора про арешт майна вимогам статей 170, 171 КПК України.

Незастосування у даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізації мету досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбачені частиною першою статті 170 КПК України.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів також не встановлено.

З урахуванням наведеного, у відповідності до вимог статей 131-132, 170-173 КПК України, майно, яке 05.06.2025 року вилучено у ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , підлягає арешту з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовим доказом у межах кримінального провадження №0000015 від 28.01.2025 року та відповідає критеріям, передбаченим статтею 98 КПК України.

Отже, сукупність долучених до клопотання прокурора матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга прокурора - задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вказане у клопотанні майно, оскільки останнім у повній мірі доведено необхідність накладення арешту на майно з метою забезпечення його збереження як речових доказів у кримінальному провадженні.

При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу з доповненнями прокурора у кримінальному провадженні №0000015 від 28 січня 2025 року - прокурора третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 08 липня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про накладення арешту на системний блок із жорсткими дисками Transcend SSD2305 та Seagate ZIFIJRB5, що був вилучений 25.06.2025 року за результатом проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про накладення арешту на майно, вилучене під час проведення обшуку 25.06.2025 року у житлових і нежитлових приміщеннях та інших спорудах, що розміщені на земельних ділянках з кадастровими номерами: :02:003:0890, :02:003:0891, :02:003:0892, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку 25.06.2025 року у житлових і нежитлових приміщеннях та інших спорудах, що розміщені на земельних ділянках з кадастровими номерами: :02:003:0890, :02:003:0891, :02:003:0892, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а саме на: системний блок із жорсткими дисками Transcend SSD2305 та Seagate ZIF1JRB5.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4