У Х В А Л А

про арешт майна

19 грудня 2025 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, клопотання прокурора Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна, у кримінальному провадженні № 0002590 від 15 грудня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

У С Т А Н О В И В:

згідно із вищезазначеним клопотанням, прокурор ОСОБА_3 зазначав, що 15 грудня 2025 року близько 09:30 год. трапилася ДТП, в ході якої водій ОСОБА_4 керуючи автомобілем марки «Mitsubishi», н.з. НОМЕР_1 з с. Дрозди в напрямку м. Біла Церква, не врахував дорожню обстановку, не переконався в безпечності маневру обгону, здійснив виїзд на зустрічну смугу руху в результаті чого відбулося зіткнення з автомобілем марки «Pegeot 407», н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 та автомобілем марки «ТАТА», н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_6 .

В результаті ДТП водія ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було госпіталізовано до Білоцерківської міської лікарні № 2

У ході огляду місця ДТП виявлений та вилучений автомобіль марки «Mitsubishi», н.з. НОМЕР_1 .

Володільцем вказаного автомобіля є ОСОБА_4 , .

15 грудня 2025 року вказаний автомобіль визнаний речовим доказом.

З ним необхідно провести експертизи, а також слідчий експеримент.

Прокурор зазначав, шо його повернення може призвести до його приховування, пошкодження, знищення або псування та унеможливить використання, як речового доказу та проведення необхідних судових експертиз та слідчого експерименту.

Отож, з метою збереження речових доказів, прокурор ОСОБА_3 , просив:

- накласти арешт на майно, яке вилучене 15 грудня 2025 року, під час огляду місця події, а саме автомобіль «Mitsubishi», н.з. НОМЕР_1 , який перебуває у володінні ОСОБА_4 ;

- заборонити використовувати вказане майно за призначенням, а також розпоряджатися ним будь-яким чином до прийняття рішення у кримінальному провадженні.

19 грудня 2025 року прокурор та третя особа, щодо майна якої вирішується питання ОСОБА_4 до суду не прибули, про дату, час та місце розгляду повідомлялись належним чином, надали заяви про розгляд справи без їх участі.

Слідчий суддя заслухавши прокурора, дослідивши надані ним матеріали, дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання про арешт майна.

Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Вимогами ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна, з метою збереження речових доказів, слідчий суддя повинен враховувати:

- правову підставу для арешту майна;

- можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні;

- розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою;

- розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

- наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

До того ж, на виконання вимог ч. 3 ст. 132 КПК України, слідчий суддя має перевірити:

- чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- чи потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

- чи може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Вирішуючи клопотання, в межах заявлених вимог, слідчий суддя установив, що Білоцерківським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002590 від 15 грудня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Згідно з витягом, предметом досудового розслідування є дорожньо-транспортна пригода, яка трапилася 15 грудня 2025 року близько 09:30 год. в ході якої водій ОСОБА_4 керуючи автомобілем марки «Mitsubishi», н.з. НОМЕР_1 з с. Дрозди в напрямку м. Біла Церква, не врахував дорожню обстановку, не переконався в безпечності маневру обгону, здійснив виїзд на зустрічну смугу руху в результаті чого відбулося зіткнення з автомобілем марки «Pegeot 407», н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 та автомобілем марки «ТАТА», н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_6 .

Згідно з протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 15 грудня 2025 року, за результатами огляду місця ДТП виявлений та вилучений автомобіль «Mitsubishi», н.з. НОМЕР_1 , на якому зафіксовані механічні пошкодження.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отож, автомобіль «Mitsubishi», н.з. НОМЕР_1 , відповідає ознакам речового доказу, оскільки містить на собі отримані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пошкодження.

Своєю чергою, відповідно до постанови про визнання речовим доказом та приєднання його до кримінального провадження від 16 грудня 2025 року, автомобіль визнаний речовим доказом.

Слідчий суддя погоджується, що іншим чином, аніж шляхом накладення арешту на автомобіль, забезпечити його збереження, як речового доказу неможливо, оскільки з ним будуть проводитися експертизи та слідчий експеримент, а тому необхідно забезпечити його збереження в стані, який існував на момент дорожньо-транспортної пригоди.

Слідчий суддя вважає, що потреби досудового розслідування виправдовують такий спосіб втручання у право власності власника майна, а наслідки для нього, які настануть внаслідок арешту є виправданими. У даному випадку необхідність виконання завдання кримінального провадження, зокрема забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування, переважає приватний інтерес власника майна.

Отож, виходячи з викладеного, враховуючи вимоги розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, з метою збереження речових доказів, слідчий суддя вважає за необхідне: накласти арешт на майно, яке вилучене 15 грудня 2025 року, під час огляду місця події, а саме автомобіль «Mitsubishi», н.з. НОМЕР_1 , який перебуває у володінні ОСОБА_4 , заборонивши використовувати вказане майно за призначенням, а також розпоряджатися ним будь-яким чином до прийняття рішення у кримінальному провадженні.

Керуючись ст. 170-175, 309-310 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

клопотання прокурора Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна, - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучене 15 грудня 2025 року, під час огляду місця події, а саме автомобіль «Mitsubishi», н.з. НОМЕР_1 , який перебуває у володінні ОСОБА_4 , заборонивши використовувати вказане майно за призначенням, а також розпоряджатися ним будь-яким чином до прийняття рішення у кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, безпосередньо до Київського апеляційного суду, протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала виконується негайно слідчим, прокурором.

Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1