Номер провадження 1-кп/205/17/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2026 року місто Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши під час судового засідання кримінальне провадження № 0001164 від 16 вересня 2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч.4 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Новокодацького районного суду міста Дніпра перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Під час підготовчого судового засідання прокурором було заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 посилаючись на те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, в період випробувального терміну, ризики, які послужили підставою для обрання йому саме такого запобіжного заходу під час досудового розслідування не змінилися, окрім того, перебуваючи на свободі, останній може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_3 вирішення зазначеного питання покладає на розсуд суду.

Суд, вислухавши доводи прокурора, заслухавши думку обвинуваченого, приходить до наступного висновку.

Згідно вимог ч. 3ст. 331 КПК України за наявності клопотань, суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня йог застосування.

Ухвалою слідчого судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 29 вересня 2025 року, відносно ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який було продовжено ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 19 листопада 2025 року. Строк дії ухвали спливає 17 січня 2026 року.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини визначені в зазначеній статті.

Вирішуючи питання про продовження строків тримання під вартою, суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі суспільну небезпечність злочину, які інкримінуються обвинуваченому, дані про особу обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Також суд враховує вимоги ст.29 Конституції України ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Відповідно до змісту ч.3 ст.199 КПК України, однією з підстав для продовження строку тримання під вартою є наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Так, відповідно до ст.183 ч.1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Кримінальне провадження знаходиться на начальній стадії судового розгляду, метою якого відповідно до глави 28 КПК України є встановлення поза розумним сумнівом винуватості або невинуватості особи у зазначеному прокурором в обвинувальному акті кримінальному правопорушенні за наслідками безпосереднього дослідження і оцінки доказів судом, що виключає можливість оцінки судом обґрунтованості обвинувачення. Разом з тим, оцінці судом на зазначеній стадії кримінального провадження підлягають характер, тяжкість та наслідки кримінального правопорушення, а також наявність та/або продовження існування наведених прокурором ризиків, передбачених п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи клопотання, суд враховує що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину в період випробувального терміну, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, отже суд виходить з того, що без застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою існує висока вірогідність переховування від суду, враховуючи тяжкість можливого покарання у разі доведення його вини в інкримінованому злочині. На думку суду, обвинувачений цілком усвідомлює суворість можливого покарання у разі визнання його винуватим у інкримінованому злочині, що слід визнати вагомим чинником існування ризиків порушення ним процесуальної поведінки під час судового розгляду провадження.

Також враховуючи стадію судового процесу, суд зазначає що справа по суті, не розглядалася, потерпілий, свідки не допитані, у зв`язку з чим обвинувачений може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Суд вважає, що продовження строку утримання під вартою обвинуваченого не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим кодексом, крім випадків передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого підозрюваного, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку. Іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Суд вирішуючи питання щодо визначення розміру застави, приймає до уваги оголошення воєнного стану в державі у зв`язку зі збройною агресією російської федерації. ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем, обвинувачується у вчиненні корисного злочину в період випробувального терміну. Під час воєнного стану держава та цивільне населення і без цього страждає від військової агресії, а можливі дії обвинуваченого, створюють ще більшу напругу та несуть істотну шкоду правам людини і громадянина/громадянки, що сприяє ще більшій дестабілізації обстановки в місті та державі в цілому.

Таким чином враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе залишити розмір застави визначений слідчим суддею під час досудового розслідування в розмірі 50 прожиткових мінімумів, що дорівнює сумі 151 400,0 гривень, оскільки на думку суду, саме цей розмір здатний забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_3 покладених на нього обов`язків і не є завідомо непомірним для нього.

Окрім цього, застосовуючи до підозрюваного альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, суд вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст.194 КПК України покласти на нього такі обов`язки: прибувати за першою вимогою до прокурора, суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; не спілкуватися зі свідками за даним кримінальним провадженням; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Враховуючи викладене, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, оскільки прокурор довів наявність ризиків, передбаченихст.177 КПК України, які не зменшились та у сукупності з іншими встановленими обставинами виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, суд вважає за можливе продовжити ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням строку у межах шістдесяти днів та визначенням розміру застави.

Керуючись ст.ст.110,177,182,183,369,371КПК України, суд ,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0001164 від 16 вересня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.4 КК України - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.185 ч.4 України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Дніпропетровська установа виконання покарань № 4» УДПтСУ в Дніпропетровській області строком на шістдесят діб тобто до 14 березня 2026 року.

Визначити ОСОБА_3 суму застави у розмірі 151 400 гривен, що дорівнює п`ятдесяти прожитковим мінімумам для працездатних осіб.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про продовження запобіжного заходу протягом її дії.

В разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки:

1) прибувати за першою вимогою до прокурора, суду;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;

3) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

4) не спілкуватися зі свідками за даним кримінальним провадженням;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 14 березня 2026 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику.

Ухвала може бути оскаржена в частині обрання запобіжного заходу до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти діб з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1