27 листопада 2025 року
Справа № 337/3169/25
Номер провадження 1-кп/337/429/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2025 року м.Запоріжжя

Хортицький районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря- ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

законного представника- ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

спеціаліста психолога- ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, учня 9-го класу Запорізької гімназії №32,зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24.03.2025 приблизно о 18 годині 40 хвилин, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не вдалось, неповнолітній ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, в період дії правового режиму воєнного стану в Україні, який введено в дію відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_8 , а саме банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , яка знаходилась у комоді, якою з 19:47 год. 24.03.2025 по 20:30 год. 25.03.2025 розраховувався у магазинах на території Хортицького району міста Запоріжжя шляхом безконтактної оплати на загальну суму 5636 гривень 50 копійок, чим спричинив потерпілому матеріальний збиток на вказану суму.

Допитаний в судовому засіданні за участі захисника та законного представника , обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та пояснив, що ввечері 24.03.2025 він перебував в гостях в квартирі АДРЕСА_2 , звідки викрав банківську картку «Приватбанк», яка лежала у комоді. Потім він розраховувався в магазинах на теріторії Хортицького району цією банківською карткою.Купував різні солодощі та речі.Матеріальна шкода потерпілому відшкодована.В скоєному щиро розкаюється, просить суворо не карати.

Прокурор вважає за можливе не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і здійснювати судовий розгляд на підставі ч.3ст.349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України). Дослідити матеріали, що характеризують.

Обвинувачений, законний представник та захисник не заперечували проти розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КК України, не досліджувати докази , що ніким не оспорюються, а обмежитися допитом обвинуваченого та дослідженням доказів , що характеризують його особу.

Суд з`ясував,чи правильнообвинувачений розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються. Сумнівів щодо добровільності та істинності його позиції у суду немає.

Суд такожроз`яснивобвинуваченому та його захиснику, що при таких обставинах він позбавляється права оскаржити ці обставини справи у апеляційному порядку.

Оскільки обставинисправи нікимне оспорюються,а обвинувачений правильно розумієзміст цихобставин,сумнівів удобровільності його позицій немає, то суд відповідно до ст.349 КПК України за відсутності заперечень з боку учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, а обмежився допитом обвинуваченого, обов`язковість якого встановлено частиною 4 статті 349 КПК України, а також дослідженням характеризуючих даних обвинувачуваного.

За таких обставин, виходячи з аналізу обвинувального акту, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали справи,що характеризуютьйого особу,суд прийшовдо висновку,що винуватістьобвинуваченого увчинені інкримінованогойому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю і кваліфікує його дії за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена в умовах воєнного стану.

Суд при призначенні покарання виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому покарання,суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення,що ним вчинено тяжкий злочин,особу винного,який не одружений,не має на утриманні осіб,є неповнолітнім,посередньо характеризується за місцем навчання, відшкодував шкоду потерпілому, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, наявність у відповідності до ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання - щире каяття, неповнолітній вік , повне відшкодування шкоди, добровільна участь у Програмі відновного правосуддя, відповідно до ст.67ККУкраїни обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено. Крім того, згідностатті 103 КК Українисуд враховує умови життя та виховання ОСОБА_4 ,вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього. ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_1 у знайомих разом з матір`ю, у зв`язку із проведенням ремонтних робіт в їх квартирі. Після проведення ремонтних робіт родина планує повернутися до своєї квартири.До проведення ремонтних робіт мати з неповнолітнім та вітчимом проживала в трикімнатній квартирі, яка належить матері та її рідній сестрі.Микола має окрему кімнату , спальне місце , стіл для занять , шафу для одягу, телефон, планшет для навчання. ОСОБА_4 хронічних захворювань не має, розвинутий відповідно свого віку. ОСОБА_4 є учнем 9-В класу Запорізької гімназії №32. За місцем навчання характеризується посередньо, не має зацікавленості у навчанні, ніякої участі у громадському житті навчального закладу не приймає. ОСОБА_4 важко знаходить спільну мову з однокласниками. До вчителів ставиться з повагою. Згідно матеріалів досудової доповіді щодо неповнолітнього обвинуваченого, у неповнолітньої ОСОБА_4 середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення , можливе виправлення без ізоляції від суспільства. При призначенні покарання суд враховує думку прокурора, яка просила суд призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком, позицію сторони захисту.

З врахуванням викладеного вище, за наявності кількох обставин , що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України нижче від найнижчої межі встановленої санкцією ч.4 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням конкретних обставин даної справи, даних про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, вперше вчинив кримінальне правопорушення, є здобувачем середньо освіти, задовільно характеризується за місцем навчання, враховуючи його молодий вік, відношення обвинуваченого до скоєного, який шкодує з приводу вчиненого , попросив вибачення у потерпілого, пом`якшуючі покарання обставини, враховуючи висновки досудової доповіді, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства, тому на підставі ст.75,104 КК України можливо звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом встановленого судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч.1та п.2,4 ч.3 ст.76 КК України.

Суд вважає, що застосування в даному випадку до обвинуваченого іспитового строку в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених обов`язків, під загрозою реального відбування призначеного покарання у випадку порушення умов випробування, буде мати на обвинуваченого достатній виховний вплив для його перевиховання та запобігання вчиненню нових злочинів.

Судові витрати покримінальному провадженню відсутні.

Питання про долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, не застосовувались.

Керуючись ст.ст. 349, 368-370, 371, 374,615 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75,104 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1(один)рік.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконати заходи, передбачені пробаційною програмою «Зміна прокримінального мислення» .

Речові докази по справі:DVD-R диск з відеозаписом з камери відеоспостереження ТОВ «Вигідна покупка» за 24/25.03.2025 та DVD-R диск з відеозаписом з камери відеоспостереження ТОВ «АТБ» за 24/25.03.2025, які долучені до матеріалів кримінального провадження-залишити в матеріалах кримінального провадження;портативну колонку чорного кольору, банківську картку «Приват Банк» № НОМЕР_2 , навушники марки «Нavit»,які добровільно видані ОСОБА_4 та передані на відповідальне зберігання до камери схову ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області-повернути власнику ОСОБА_9 .

На вирок суду може бути подана апеляція до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення в суді, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Суддя : ОСОБА_1