УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2025 року

слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про продовження строку тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Комунарівка Калинівського району Вінницької області, громадянина України, з вищою освітою, військовослужбовця, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 152, ч. ч. 4, 6 ст. 153 КК України, у кримінальному провадженні №0000212, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.08.2025 року, -

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 152, ч. ч. 4, 6 ст. 153 КК України, у кримінальному провадженні №0000212, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.08.2025 року.

В обґрунтування вказаного клопотання зазначено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000212 від 07.08.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, 6 ст. 153, ч. 6 ст. 152 КК України.

Так, в рамках зазначеного кримінального провадження 30.09.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, 6 ст. 153, ч. 6 ст. 152 КК України.

Слідчий зазначає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому злочинів підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

30.09.2025 року слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва щодо підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого продовжено до 30 грудня 2025 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 листопада 2025 року.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22.12.2025 року строк досудового розслідування продовжено до 28.02.2026 року.

Як зауважує слідчий, на наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, вказує те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжких та тяжких злочинів, за один з яких передбачено покарання у вигляді довічного позбавлення волі. Усвідомлення можливості настання вказаних вкрай несприятливих наслідків може спонукати підозрюваного ОСОБА_4 змінити своє місце проживання, виїхати за межі України та переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

За таких обставин, тяжкість інкримінованих правопорушень та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавленні волі вже само по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного ОСОБА_4 до втечі.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, відповідно до якого підозрюваний ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

На даний час у рамках досудового розслідування зазначеного кримінального провадження не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування, не встановлені всі причетні особи до вчинення кримінальних правопорушень, не встановлено всіх місць тимчасового проживання та перебування осіб, які можуть бути причетні до вчинення злочину.

Крім того, зважаючи на те, що ОСОБА_4 являється особою, яка може спілкуватися з невстановленими зазначеними вище особами з приводу планів укриття злочинної діяльності, знищення, приховання та спотворення речових доказів, що негативно вплине на подальше здійснення досудового розслідування та притягнення винних до кримінальної відповідальності.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків та потерпілу у цьому кримінальному провадженні, оскільки останній особисто знайомий із свідками та потерпілою, йому відомо місця їх проживання а також інші способи зв`язку. ОСОБА_4 може вчинити дії, спрямовані на зміну показів учасниками кримінального провадження, відмови від надання показань, надання неправдивих свідчень та впливати на поведінку останніх у суді або під час досудового розслідування. Разом з цим, покази потерпілої ОСОБА_8 мають ключове значення у вказаному кримінальному провадженні, та необхідно вжити всіх можливих заходів до їх збереження.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України підозрюваний ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме перешкоджати шляхом не прибуття та несвоєчасного прибуття на виклики слідчого для проведення слідчих дій, що в подальшому може позбавити орган досудового розслідування можливості забезпечити розслідування кримінального провадження та завершення провадження в розумні строки, у зв`язку з чим порушуватимуться права інших учасників.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки зібрані в ході досудового розслідування докази дають достатні підстави вважати, що поведінка ОСОБА_4 є антисоціальною, схильною до систематичного порушення етичних норм, правил поведінки, що склались у суспільстві.

Таким чином, на думку органу досудового розслідування відносно підозрюваного ОСОБА_4 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного та можуть перешкодити розслідуванню кримінального провадження.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала та просила задовольнити на підставі наведених у ньому доводів, зауваживши, що обґрунтованість підозри підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати. Крім того, більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та можуть перешкодити розслідуванню кримінального провадження.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував щодо клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , вважаючи його необґрунтованим, невмотивованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки викладені в ньому доводи не підтверджуються долученими до нього матеріалами, а правові підстави для продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відсутні. Крім того, захисник зауважив, що повідомлення про підозру є необґрунтованим, а ризики, на які посилається прокурор, не доведеними. На підставі викладеного, адвокат просив застосувати відносного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні думку захисника підтримав та просив відмовити у задоволенні клопотання про продовження відносно нього строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя, заслухавши думки учасників процесу, дослідивши клопотання, долучені до нього матеріали, приходить до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000212 від 07.08.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, 6 ст. 153, ч. 6 ст. 152 КК України.

Так, в рамках зазначеного кримінального провадження 30.09.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, 6 ст. 153, ч. 6 ст. 152 КК України.

30.09.2025 року слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва щодо підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого продовжено до 30 грудня 2025 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 листопада 2025 року.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22.12.2025 року строк досудового розслідування продовжено до 28.02.2026 року.

Частиною 2 статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 7 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також забезпечення права на свободу та особисту недоторканність, згідно якої ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, а отже в оцінці цього питання кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням сталої практики ЄСПЛ, про що прямо вказує ч. 5 ст. 9 КПК України.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що необхідні для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення особі. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення особі обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав осіб.

Не вдаючись до детального аналізу, оцінки дій, винуватості особи та не порушуючи презумпції невинуватості на цій стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є обґрунтованою, тобто такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення у якому її підозрюють.

З урахуванням письмових доказів, що додані до клопотання та детально досліджені, здійснюючи їх оцінку за своїм внутрішнім переконанням, слідчий суддя, приходить до висновку, що повідомлена ОСОБА_4 підозра у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 152, ч. ч. 4, 6 ст. 153 КК України, не може вважатись не обґрунтованою, а докази, надані органом досудового розслідування, є, на даний час, досить вагомими, щоб свідчити про причетність ОСОБА_4 до кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що на стадії досудового розслідування кримінального провадження останній не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування відносно неї запобіжного заходу.

Питання доведеності вини підозрюваного у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень і правильності кваліфікації його дій є предметом дослідження досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.

Водночас, обов`язковою умовою для продовження запобіжного заходу має бути доведеність сукупності обставин, визначених ч. 1 ст. 194 КПК України, яка вимагає від прокурора довести не лише наявність обґрунтованої підозри, а надати докази на підтвердження підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, на які посилається слідчий у клопотанні та обґрунтувати недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, визначеним у клопотанні.

Суд оцінює наявність ризику можливості переховування підозрюваного ОСОБА_4 як цілком ймовірний, з огляду на додані до клопотання слідчого матеріали, при цьому враховуючи також тяжкість можливого покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, що може спонукати до вчинення спроби ухилитися.

Ризик переховування від правосуддя обумовлюється можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого санкціями ч. 6 ст. 152, ч. ч. 4, 6 ст. 153 КК України покарання.

Враховуючи вищевикладене, а також дані про особу підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваним переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах провадження відсутні.

Встановлюючи ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя виходить із передбаченої КПК України процедури отримання, зокрема, свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Тобто, ризик незаконного впливу існує як на початковому етапі кримінального провадження, так і на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Слідчий суддя враховує, що покази свідків, у вказаному кримінальному провадженні мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження та можуть суттєво вплинути на становище ОСОБА_4 як підозрюваного, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що останній наділений потенційною можливістю, в тому числі і дистанційно, через інших осіб, впливати на свідків, з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності.

Між тим, слідчий суддя вважає доведеним наявність ризику знищення, приховання та спотворення речей чи документів, що мають значення для кримінального провадження, оскільки досудове розслідування триває, наразі здійснюються заходи з метою встановлення всіх обставин кримінальних правопорушень. Крім того, підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити дії, спрямованні на знищення речей, що є доказами у кримінальному провадженні.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки тяжкість настання ймовірного покарання може спонукати останнього до вчинення дій чи бездіяльності для його уникнення.

При цьому, слідчий суддя враховує те, що досудове розслідування триває, здійснюються заходи до встановлення всіх обставин кримінальних правопорушень.

Слідчий суддя зазначає, що кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково здійснить відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснення у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

При продовженні запобіжного заходу, слідчим суддею враховуються конкретні обставини справи та характеризуючі дані про особу ОСОБА_4 , які на думку суду, не є достатнім стримуючим фактором для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та не переважають існуючих ризиків його можливої неправомірної поведінки.

Доводи сторони захисту не спростовують обґрунтованості необхідності та доцільності продовження відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки не містять відомостей про обставини, які не були враховані під час вирішення питання щодо застосування зазначеного запобіжного заходу.

Оскільки слідчим суддею встановлено ризики переховування від органів досудового розслідування та/або суду, впливу на потерпілу, свідків у кримінальному провадженні з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, вчинення іншого кримінального правопорушення та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, наявність яких підтверджена достатніми доказами, слідчий суддя вважає, що стосовно ОСОБА_4 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який дозволить забезпечити виконання ним своїх процесуальних обов`язків у цьому провадженні.

Слідчий суддя вважає доведеним прокурором те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, оскільки на даному етапі особисте зобов`язання, застава, особиста порука чи домашній арешт не є достатніми для гарантування поведінки підозрюваного, виходячи із встановлених судом ризиків та тяжкості кримінального правопорушення.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177 та 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Керуючись ст. 177, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 202, 206, 309 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_6 - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів.

Строк дії ухвали про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначити в межах строку досудового розслідування, а саме до 26 лютого 2026 року.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваним, його захисником протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1