справа № 462/5228/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2025 року м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000053 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верхівці Самбірського району Львівської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 Кримінального кодексу України,-

встановив:

ОСОБА_4 , будучи заступником директора ДП «Мостиське військове лісництво», діючи в порушення вимог ст. ст. 19, 68 Конституції України, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, тобто діючи із прямим умислом, 11.09.2023, близько 15.08 год., під час зустрічі з старшим оперуповноваженим на особливо важливих об`єктах 1 сектору 3 відділу 1 головного відділу 6 управління Департаменту військової контррозвідки СБ України ОСОБА_6 , який відповідно до наказу ДВКР №40-ДСК від 16.04.2021 перебував на вказаній посаді та являвся службовою особою, що відбулась па автомобільній заправній станції «ОККО» за адресою: вул. Городоцька 284/1, м. Львів, висловив останньому пропозицію надати неправомірну вигоду службовій особі у вигляді грошових коштів, зокрема системного, щомісячного надання ОСОБА_6 неправомірної винагороди в загальній в сумі 20 тисяч гривень, по 10 тисяч гривень з кожної із двох майстерських дільниць, що являються структурним елементом лісництва, та які перебувають під безпосереднім керівництвом заступника директора ДП «Мостиське військове лісництво» ОСОБА_4 , за не вчинення ОСОБА_6 та іншими службовими особами Департаменту військової контррозвідки СБ України, дій щодо виявлення в подальшому кримінальних правопорушень з боку ОСОБА_4 та не притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні №0000047 від 20.04.2022. Крім цього, під час цієї ж зустрічі, ОСОБА_4 розуміючи незаконність зазначених умов та усвідомлюючи, що надання неправомірної вигоди є кримінально-караним діянням, не бажаючи бути притягненим до кримінальної відповідальності, усвідомлюючи протиправність своїх дій, висловив пропозицію надання неправомірної вигоди ОСОБА_6 за закриття кримінального провадження №0000047 від 20.04.2022, по якому проводилися слідчі дії.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив пропозицію надання неправомірної вигоди службовій особі за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, таку вигоду, будь-яких дій з використанням наданого службового становища. Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 369 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнав та пояснив, що у 2023р. обіймав посаду заступника директора ДП «Мостиське військове лісництво». Починаючи з 2020р. в лісгоспі почались часті перевірки та проводились обшуки СБУ та військовою прокуратурою, причиною яких було необхідність звільнення з посади директора ОСОБА_7 , який добровільно звільнятись не хотів. Інтенсивність перевірок збільшувалась та у 2023р. було відкрито кримінальне провадження щодо незаконної рубки лісу, в якому ОСОБА_4 та ОСОБА_8 є обвинуваченими та яке зараз перебуває на розгляді в Мостиському районному суді Львівської області. Обвинувачений ствердив, що до вересня 2023р. ОСОБА_6 не знав та вперше його побачив під час обшуку в лісгоспі та у себе вдома, на той момент йому не було відомо, що ОСОБА_6 є співробітником СБУ. У вересні 2023р. до ОСОБА_4 вперше подзвонив ОСОБА_6 з невідомого номеру та повідомив, що їм потрібно зустрітись і «вирішити питання по обшуках». 11.09.2023р. ОСОБА_4 перебував на роботі, зранку до нього подзвонив ОСОБА_6 та повідомив, щоб ОСОБА_4 приїхав до Львова на заправку «Окко» на вул. Городоцькій. ОСОБА_4 приїхав, вони зустрілись зі ОСОБА_6 , ОСОБА_4 хотів пояснити йому, щоб він довів іншим людям про невинуватість ОСОБА_4 , так як у нього були усі необхідні документи та експертизи, питав у ОСОБА_6 про справу щодо незаконної рубки лісу. ОСОБА_6 в ході цієї зустрічі повідомив, що готуються підозри. Після цього ОСОБА_4 дуже захвилювався, образився, не розумів, за що йому готується підозра, він хотів донести через ОСОБА_6 слідчій та прокурору свою невинуватість. Обвинувачений ствердив, що в ході цієї зустрічі ОСОБА_6 такими фразами як «давайте щось говорити, я вам руки не викручую» провокував його на те, щоб ОСОБА_4 діяв незаконно та спонукав на якусь пропозицію. В результаті розмови вони зі ОСОБА_6 конкретно ні про що не домовились та роз`їхались.

ОСОБА_4 ствердив, що не пропонував ОСОБА_6 неправомірної вигоди, а контекст їхньої розмови зводився виключно до офіційного спілкування, зокрема, ОСОБА_4 мав на увазі які ще докази потрібно представити органу досудового розслідування, щоб кримінальне провадження щодо незаконної рубки лісу було закрите офіційно. Оскільки він вважав себе невинуватим, то хотів почути від ОСОБА_6 поради та думки, які ще докази він міг би представити, які б свідчили на його користь. Відтак, говорячи фразу: «приїжджати раз на місяць», «час від часу», - ОСОБА_4 мав на увазі надавати документи або звітність, які б підтвердили прозору роботу лісгоспу; фразою: «орієнтовно ви мені скажіть», - мав на увазі, щоб ОСОБА_6 повідомив йому, як далі працівники лісгоспу мають співпрацювати з правоохоронним органами, щоб надалі уникнути з їхньої сторони будь-якого тиску; фразою: «хотів закрити ту справу», - мав на увазі нормальну співпрацю між лісгоспом та правоохоронними органами, щоб не було частих перевірок, які паралізували роботу підприємства; фразою: «чи зможем чи не зможем», - мав на увазі спонсорську допомогу для військових, або слідства чи прокуратури, а не про грошову винагороду, дана фраза не стосувалась закриття кримінального провадження.

Крім того, додатково повідомив, що у липні 2023р. працівників лісгоспу на зустріч зібрав військовий прокурор та повідомив, що йому потрібні показники роботи. А тому повідомляючи ОСОБА_6 фразу: «з одної дільниці десятку, та другої - десятку», - мав на увазі кількість у 10 порушень, вчинених майстрами лісу з метою забезпечення показників роботи, цією фразою він не пропонував ОСОБА_6 неправомірну вигоду.

Щодо показань свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , обвинувачений пояснив, що нічого у них не вимагав, дані покази, на думку обвинуваченого, були заздалегідь надруковані, під чим вони розписались. Вказав, що до цих підлеглих він жодного разу не звертався по гроші.

Покази обвинуваченого суд оцінює критично, оскільки такі є нелогічними, суперечливими, нічим не підтверджені, такі спростовані дослідженими в процесі судового розгляду доказами. Суд визнає покази обвинуваченого надуманими та такими, що спрямовані на уникнення ним кримінальної відповідальності.

Не зважаючи на заперечення своєї вини та висунуті захисні версії, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вказаному кримінальному правопорушенні за викладених вище обставин підтверджується усією сукупністю досліджених під час судового розгляду інших доказів, які узгоджуються в деталях між собою і не викликають сумнівів у своїй достовірності.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 повідомив, що у 2023-2024р. працював старшим оперуповноваженим СБУ у Львівській області, в його посадові обов`язки входило контррозвідувальне забезпечення ДП «Мостиське військове лісництво», він здійснював нагляд за ДП близько року. В цей період він познайомився з ОСОБА_4 та його безпосереднім керівником. В серпні 2024р. здійснював оперативний супровід в межах кримінального провадження щодо незаконної рубки лісу, в процесі якого за дорученням слідчого здійснював обшуки у ДП «Мостиське військове лісництво» та безпосередньо у ОСОБА_4 вдома. Після завершення обшуку до свідка підійшов ОСОБА_4 поговорити у неформальній обстановці та запропонував зустрітись. Про даний факт ОСОБА_6 доповів своєму керівництву та в подальшому написав рапорт від 05.09.2023р. Вони ще кілька разів зідзвонювались з ОСОБА_4 та спілкувалась в межах кримінального провадження щодо незаконної рубки лісу та домовились зустрітись у Львові на заправці «Окко» по вул. Городоцькій. Так, 11.09.2023р. ОСОБА_6 , діючи під контролем працівників правоохоронних органів, які за його участі проводили негласні слідчі розшукові дії, зустрівся з ОСОБА_4 в обумовленому місці, вони сиділи в машині свідка, де під час їхньої розмови ОСОБА_4 питав у свідка як можна вирішити питання щодо закриття кримінального провадження щодо незаконної рубки лісу, повідомив, що готовий давати ОСОБА_6 по 10 000 грн з кожної дільниці лісгоспу щомісяця, щоб в подальшому не проводились обшуки та кримінальне провадження було закрите. Вказана зустріч тривала приблизно 20 хв, про що в подальшому свідок доповів своєму керівництву.

Оцінюючи покази вказаного свідка суд визнає їх належними та допустимими в частині підтвердження місця, часу, способу вчинення кримінального правопорушення, такі є логічними та послідовними, узгоджуються з іншими доказами у справі, зокрема з проведеними із вказаним свідком та обвинуваченим негласними слідчими розшуковими діями.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 повідомив, що працює на посаді майстра лісу у ДП «Мостиське військове лісництво» близько 17 років. У 2023р. ОСОБА_4 був його безпосереднім керівником, працював на посаді заступника директора лісгоспу. Свідкові було відомо про проведення обшуку у лісгоспі, після якого до свідка звернувся ОСОБА_4 та повідомив, що потрібно із зарплати дати по 5000 грн, щоб залагодити певні питання, на що свідок ОСОБА_9 відмовився.

Допитаний в судовому зсіданні свідок ОСОБА_10 повідомив, що працював на посаді майстра лісу у ДП «Мостиське військове лісництво» з 2014р., ОСОБА_4 був його безпосереднім керівником. У 2023р. в лісництві проводились обшуки, однак свідкові не відомо з приводу чого саме. Після обшуків, точного дня свідок не пригадує, до свідка підійшов ОСОБА_4 та повідомив, що він знає людину, яка все вирішить, що він домовився з СБУ, щоб в подальшому не було жодних перевірок. Говорив, шо потрібно дати кошти в розмірі 7000 грн, на що свідок відмовився.

Покази цих свідків суд визнає належними та допустимими, оскільки такі узгоджуються із іншими доказами у справі. Не зважаючи на те, що такі покази є непрямими доказами вчинення ОСОБА_4 інкримінованого діяння, однак в сукупності з іншими дослідженими доказами у справі підтверджують намір обвинуваченого на надання неправомірної вигоди службовим особам за непритягнення його в подальшому до кримінальної відповідальності. На спростування показів свідка ОСОБА_10 стороною захисту долучено копію вироку Мостиського районного суду м. Львова від 26.01.2024р. щодо ОСОБА_10 , яким його засуджено за ч. 1 ст. 368 КК України, що на думку сторони захисту, підтверджує покази цього свідка на користь СБУ. Суд такі аргументи не бере до уваги, оскільки наявність вироку щодо цього свідка не доводить неправдивість показів цього свідка в межах даного кримінального провадження, адже свідок перед допитом попереджався про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів.

В свою чергу, з досліджених у порядку ст. 358 КПК України, у судовому засіданні, документів, судом встановлено наступне.

З витягів з ЄРДР вбачається, що 05.09.2023 внесені відомості до ЄРДР за ч. 3 ст. 369 КК України (а.с.166-167 т. 1).

Відповідно до рапорту старшого оперуповноваженого на ОВО 1 сектору 3 відділу 1 ГВ 6 управління ДВКР СБ України ОСОБА_6 від 05.09.2023р. останній доповів Заступнику начальника управління - начальнику 1 ГВ 6 управління ДВКР СБ України підполковнику ОСОБА_11 про те, що в ході проведення слідчих дій в рамках кримінального провадження №0000047 від 20.04.2022р. за ч. 3 ст. 191, ч.1 ст. 246, ч.1,2 ст. 367 КК України до нього звернувся ОСОБА_4 , під час бесіди з яким ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_6 певну грошову винагороду за вирішення питань щодо закриття зазначеного кримінального провадження, а також грошову винагороду кожного місяця для вирішення питань щодо непритягнення його та директора ДП до відповідальності за проведення незаконних рубок лісу на ввіреному підприємства (а.с.172 т.1).

Вказаний рапорт в подальшому скерований Начальнику ПВБ у Львівській області 2 управління ГУ ВБ СБ України полковнику ОСОБА_12 , що підтверджується супровідним листом від 05.09.2023р. №17/6/1/3-2306. (а.с.171 т.1).

Згідно рапорту старшого оперуповноваженого ПВБ у Львівській області 2 управління ГУ ВБ СБ України від 05.09.2023р. №9/12-1212 ОСОБА_13 останній доповів Начальнику ПВБ у Львівській області 2 управління ГУ ВБ СБ України полковнику ОСОБА_12 про те, що в ході здійснення оперативно-службової діяльності отримано інформацію щодо протиправних дій посадових осіб ДП «Мостиське військове лісництво», спрямованих на надання неправомірної вигоди співробітникам СБУ та Національної поліції. З метою реалізації свого плану директор ДП «Мостиське військове лісництво» має намір залучити свого заступника ОСОБА_4 , який безпосередньо пропонує та планує надати грошові кошти співробітникам СБУ та Національної поліції за невжиття заходів по притягненню їх до кримінальної відповідальності. ( а.с. 169 т.1).

В подальшому вказаний рапорт скерований Керівнику Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_14 , що підтверджується супровідним листом від 05.09.2023р. №9/12-1215 ( а.с.168 т.1).

Відповідно до постанови від 05.09.2023р. досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження доручено слідчим слідчого управління ГУ НП у Львівській області. (а.с. 174 т.1).

Відповідно до протоколу за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а саме відеоконтролю ОСОБА_4 від 07.11.2023р., проведеного на підставі ухвали слідчого судді Львівського апеляційного суду від 06.09.2023р., НСРД проводилось за допомогою спецвиробу «Оберіг Джет» №212023 на карту пам`яті micro SD №12-72т. Задокументовано один епізод відеозапису розмови ОСОБА_4 зі ОСОБА_6 11.09.2023р. на автомобільній заправці ОККО по вул. Городоцькій,284/1 у м. Львові. Даним протоколом зафіксовано зміст розмови між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , предметом якої було вирішення питання щодо закриття кримінального провадження, в якому проводились слідчі дії, а також за невчинення дій, в тому числі ОСОБА_6 чи іншими особами щодо виявлення в подальшому кримінальних правопорушень з боку ОСОБА_4 , шляхом висловлення пропозиції надання обвинуваченим неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів. При цьому, ОСОБА_4 в ході зафіксованої розмови запитує у ОСОБА_6 : «шо з тою справою?», «може ми би під`їжджали раз на місяць, чи як?». ОСОБА_6 відповідає:» То вже слідство і прокурор будуть вирішувати, а ви що хочете за ту справу, хочете, щоб я зі слідчим і прокурор говорив?», на що ОСОБА_4 відповідає: «Ну та як, та хочу, щоб вже не бігали, щоб вже закрили ту справу». В подальшому ОСОБА_4 повідомляє ОСОБА_6 : «Ми звичайно не кордон, але щось звичайно можем. Можем під`їхати час від часу……Шось від себе скажіть, що до чого і будем відштовхуватись….Адекватно напишіть, щоб ми були в силі і на тому кінець». ОСОБА_6 відповідає : «Шо я маю вам казати. Ви кажіть», на що ОСОБА_4 пропонує: «Є одна дільниця, 5 майстрів лісу, ну якби з одної десятку і з другої десятку?», та в подальшому : «щоб ми нормально жили…..щоб не було наєздів». Потім ОСОБА_4 запитує: « Ну а з тою справою, не можна шось цей? Просто не піднімати ту справу і на тому кінець…може краще, щоб до того суду і не дійшло». (а.с.206 т.1).

Відповідно до протоколу за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а саме відеоконтролю ОСОБА_15 від 07.11.2023р., проведеного на підставі ухвали слідчого судді Львівського апеляційного суду від 06.09.2023р., НСРД проводилось за допомогою спецвиробу «Оберіг Джет» №212023 на карту пам`яті micro SD №12-72т. Задокументовано один епізод відеозапису аналогічної розмови ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (а.с.217 т.1.)

Відповідно до протоколу за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а саме візуального спостереження ОСОБА_6 від 07.11.2023р., проведеного на підставі ухвали слідчого судді Львівського апеляційного суду від 06.09.2023р., НСРД візуального спостереження проводилось з використанням відеокамер Panasonic НС-V380 на карти пам`яті micro SD №9/12-74т та №9/12-75т. Даним протоколом зафіксовано, що 11.09.2023р. близько 15:12, ОСОБА_6 на власному автомобілі Лексус д.н.з. НОМЕР_1 , за передньою домовленістю з ОСОБА_4 , прибув на автомобільну заправку ОККО по вул. Городоцькій 284/1 у м. Львові. ОСОБА_4 на вказане місце прибув на своєму автомобілі Фольксваген Туран д.н.з. НОМЕР_2 , після чого вони разом сіли в машину ОСОБА_6 , де в продовж 30 хв спілкувались. О 15:54 ОСОБА_4 вийшов із автомобіля ОСОБА_6 та сів за кермо свого автомобіля, та поїхав у напрямку вул. Збиральної. (а.с. 215 т.1).

Відповідно до протоколу за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а саме візуального спостереження за ОСОБА_4 від 07.11.2023р., проведеного на підставі ухвали слідчого судді Львівського апеляційного суду від 06.09.2023р., НСРД візуального спостереження проводилось з використанням відеокамер Panasonic НС-V380 на карти пам`яті micro SD №9/12-74т та №9/12-75т. Даним протоколом зафіксовані аналогічні дані, відображені у протоколі за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а саме візуального спостереження ОСОБА_6 від 07.11.2023р. (а.с.226 т.1).

Ці ж дані випливають із відтворених в судовому засіданні відео та аудіо записів даних негласних слідчих розшукових дій (а.с. 228-229 т.1)

Протоколи НСРД суд визнає належними, оскільки такі повністю узгоджуються із показами свідка ОСОБА_6 , тобто даними доказами підтверджується місце, спосіб, час вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення. Крім того, вказані протоколи суд визнає допустимими, оскільки такі складені відповідно до вимог КПК України, дані негласні слідчі дії проводились в порядку, визначеному КПК України з дотриманням відповідних процедур.

З досліджених у порядку § 3 Глави 28 КПК України у судовому засіданні висновків експертів судом встановлено наступне.

З висновку експерта за результатами проведення криміналістичної експертизи відеозвукозапису №1250-Е від 01.04.2024р. вбачається, що на досліджуваних фонограмах, змість яких відображено у протоколах НСРД від 07.11.2023р. ознак монтажу не виявлено. У цих же фонограмах зафіксоване усне мовлення ОСОБА_4 , яке позначене як ОСОБА_16 у протоколах НСРД. (а.с. 47 т.2).

Відповідно до висновку експерта №54/1516-365 від 07.05.2024р., за результатами дослідження об`єктивного змісту розмов ОСОБА_4 зі ОСОБА_6 , які зафіксовані у протоколах НСРД від 07.1.2023р. експертом встановлено наявність у мовленні ОСОБА_4 пропозицій системного, щомісячного надання ОСОБА_6 винагороди, що кількісно означується як «десятка» (грошових одиниць) з кожного із двох дільниць (один із структурних елементів лісництва, та на що вони поділяються) за невчинення ОСОБА_6 та іншими службовими особами дій щодо виявлення в подальшому кримінальних правопорушень з боку ОСОБА_4 та притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності; надання ОСОБА_4 грошових коштів за закриття відкритого станом на момент мовлення кримінального провадження у сумі, яку ОСОБА_4 просить ОСОБА_6 узгодити з прокурором та слідчою. (а.с. 53 т.2).

Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_17 свій висновок підтримала повністю та повідомила, що із об`єктивного змісту розмов ОСОБА_4 та ОСОБА_6 випливало, що він хотів запобігти притягненню його до кримінальної відповідальності безпідставно, вважав себе невинуватим, а тому у фразі ОСОБА_4 «з одної десятку і з другої десятку» - йшлося саме про грошові кошти, а не послуги. Оскільки ОСОБА_4 не конкретизував валюту, то очевидним, що він мав на увазі гривні. Крім того, немає ознак того, що в когось були якісь сумніви щодо змісту розмов, так як учасники додаткових питань один одному не ставили та нічого не уточняли, отже, це свідчить, що зазначеної інформації для ОСОБА_6 було достатньо.

Висновки судових експертиз суд визнає належними та допустимими, оскільки такі підтверджують місце, час, та спосіб вчинення ОСОБА_4 інкримінованого діяння, такі отримані в порядку, визначеному КПК України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що фактичні дані, що містяться у досліджених судом доказах узгоджуються між собою, з показами свідків, протоколами проведених негласних слідчих дій, експертиз та іншими доказами, зібраними в ході досудового розслідування та судового розгляду.

Суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 в тому, що він своїми умисними діями вчинив пропозицію надання неправомірної вигоди службовій особі за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, таку вигоду, будь-яких дій з використанням наданого службового становища і ці його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 369 КК України.

Разом з тим обвинувачений ОСОБА_4 заперечив наявність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, вказавши, що ОСОБА_6 своїми наполегливими дзвінками та завуальованими фразами спонукав обвинуваченого на неправомірні дії. На підтвердження своєї позиції обвинувачений надав копії скріншотів із месенджеру вайбер, які відображають вхідні виклики на телефон ОСОБА_4 , що, на думку сторони захисту, підтверджує ініціативу зустрічі саме зі сторони ОСОБА_6 та підтверджує наявність провокації.

Вирішуючи питання щодо наявності в діях працівника правоохоронного органу ОСОБА_6 ознак провокації, суд зазначає таке.

Як зазначив Касаційний кримінальний суд Верховного суду у постанові від 28.03.2023р. у справі № 391/729/15-к у провадженнях, у яких ідеться про можливу провокацію злочину, необхідно враховувати, чи були відносини між надавачем і одержувачем неправомірної вигоди безвідносно до правоохоронних органів, чи існували питання, у вирішенні яких був зацікавлений надавач неправомірної вигоди та які міг або обіцяв вирішити одержувач неправомірної вигоди до того, як правоохоронним органам стало відомо про ці факти. Така інформація дасть змогу зробити висновок про вплив правоохоронних органів на хід подій і, як наслідок, про наявність або відсутність ознак провокації злочину. Фактично про провокацію злочину може йтися тоді, коли правоохоронні органи штучно створили ситуацію, щоб спонукати особу до вчинення злочину. Однак якщо правоохоронні органи лише долучилися до фіксації і розслідування на певному етапі розвитку подій, зокрема після подання особою заяви про вчинення злочину, то це свідчить про їхню пасивну роль, яка проявилася лише в належній фіксації вчинюваного кримінального правопорушення.

Кримінальний касаційний суд ВС вказав, що з правових позицій ЄСПЛ випливає, що провокація вчинення злочину наявна, якщо: були активні дії правоохоронних органів; з їхнього боку мало місце спонукання особи до вчинення злочину (наприклад, прояв ініціативи в контактах з особою, повторні пропозиції, незважаючи на початкову відмову особи, наполегливі нагадування); злочин не був би скоєний без втручання правоохоронних органів.

Вплив правоохоронного органу на хід подій з використанням НСРД у вигляді контролю за вчиненням злочину, коли цей орган лише приєднується до протиправної діяльності, а не ініціює її, повинен розцінюватися не як провокація, а як таємна робота, що не містить ознак зловживань з огляду на обов`язок правоохоронних органів протидіяти злочинам.

За відсутності ознак послідовного цілеспрямованого схиляння до кримінального правопорушення і наявності інформації про самостійну попередню підготовку винного до його вчинення сам по собі факт відповідної пропозиції не дає достатніх підстав для висновку, що звернення конкретної особи мало вирішальний вплив на формування злочинного наміру та що в іншому випадку злочин не було б вчинено.

З обставин цього провадження випливає, що кримінальне провадження за ознаками ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 246, ч. 2 ст. 367 КК України за фактом службової недбалості посадових осіб ДП «Мостиське військове лісництво» існувало з 2022р. 04.09.2023р. в межах цього ж кримінального провадження були проведені обшуки як на підприємстві, так і у обвинуваченого вдома. З показів свідка ОСОБА_6 вбачається, що відразу після закінчення обшуку ОСОБА_4 до нього підійшов поговорити у неофіційній обстановці та запропонував зустрітись, про що в подальшому свідок доповів своєму керівництву, написавши відповідний рапорт від 05.09.2023р. Тобто, наявність кримінального провадження за ознаками ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 246, ч. 2 ст. 367 КК України за фактом службової недбалості посадових осіб ДП «Мостиське військове лісництво» не свідчить про штучно створену ситуацію правоохоронними органами, яка спонукала ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України. Більше того, з зафіксованих під час проведення НСРД розмов чітко вбачається, що ОСОБА_4 першим ставив ОСОБА_6 запитання, цікавився ходом досудового розслідування, був обізнаний про імена та прізвища слідчого та прокурора, які брали участь у кримінальному провадженні та здійснювали процесуальне керівництво, питав у ОСОБА_6 з «ким можна переговорити по такому». Також, з матеріалів справи вбачається, що рапорт ОСОБА_6 був написаний 05.09.2023р., відомості в ЄРДР також внесені 05.09.2023р., сама зустріч між обвинуваченим та свідком відбулась 11.09.2023р. Крім того, з наявної в матеріалах справи письмової згоди на залучення конфіденційного співробітництва та проведення НСРД від 05.09.2023р. (а.с.180 т. 1) вбачається, що ОСОБА_6 було роз`яснено заборону провокувати осіб до вчинення злочину. Дані факти свідчать про відсутність зловживань чи провокації зі сторони ОСОБА_6 та підтверджують наявність умислу у ОСОБА_4 саме на пропозицію надання неправомірної вигоди.

Таким чином, доводи сторони захисту щодо провокації злочину суд вважає необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи немає відомостей про те, що працівник правоохоронного органу з метою отримання доказів будь-яким чином впливав на обвинуваченого, схиляючи його до вчинення кримінального правопорушення, яке інакше не було би вчинене.

Крім того, на спростування показів свідків сторони обвинувачення, судом допитано свідків сторони захисту.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 повідомив, що є майстром лісу, працює у ДП «Мостиське військове лісництво». З ОСОБА_4 разом працювали до 2024р., ОСОБА_4 був його керівником. У 2023р. в лісгоспі проводились якісь обшуки, однак свідкові не відомо з приводу чого саме. До нього особисто ОСОБА_4 не звертався з пропозицією надання коштів іншим особа, чи звертався ОСОБА_4 до інших осіб з аналогічним проханням свідкові не відомо.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 повідомив, що працює на посаді майстра лісозаготівлі у ДП «Мостиське військове лісництво». Свідкові відомо, що у 2023р. в лісгоспі проводились обшуки про справі незаконної рубки лісу. ОСОБА_19 ствердив, що не був свідком подій даного кримінального провадження, ОСОБА_4 особисто до нього не підходив та не пропонував надати неправомірну вигоду іншим особам.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 повідомив, що працює на посаді майстра лісу у ДП «Мостиське військове лісництво». ОСОБА_4 був його керівником, займав посаду заступника директора ДП «Мостиське військове лісництво». Свідок вказав, що йому нічого не відомо про обставини даної справи, ОСОБА_4 до нього не звертався з проханням надати неправомірну вигоду іншим особам. Свідкові також не відомо чи звертався ОСОБА_4 з таким проханням до інших майстрів лісу. Правоохоронні органи його не допитували на досудовому розслідуванні.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 повідомив, що у 2023р. працював у ДП «Мостиське військове лісництво» на посаді лісника. ОСОБА_4 до нього ніколи не звертався з проханням надати кошти для інших осіб. Даного факту також не чув від ОСОБА_22 та ОСОБА_23 . Правоохоронні органи його не допитували, обставин справи свідок не знає.

Оцінюючи покази зазначених свідків, суд не бере їх до уваги, оскільки свідки вказали, що їм нічого не відомо про обставини справи, свідками подій вони не були. Тому такі покази судом до уваги не беруться.

Також на спростування показів свідка ОСОБА_6 , в яких він повідомив, що ОСОБА_4 до нього підходив поговорити у неформальній обстановці та запропонував зустрітись, стороною захисту долучено диск із відеозаписами проведеного обшуку у ДП «Мостиське військове лісництво», які, на думку захисту, підтверджують відсутність ОСОБА_4 на момент обшуку. Однак, суд не бере до уваги вказаний доказ, оскільки зі слів свідка ОСОБА_6 ОСОБА_4 до нього підійшов після завершення обшуку, коли відео фіксація цієї слідчої дії не відбувалась.

Крім того, на спростування показів свідка ОСОБА_6 , а також наявності розбіжності у даті проведеного обшуку 04.08.2023р., яка зазначена в рапорті від 05.09.2023р. та проведенням обшуку стороною захисту долучено копію протоколу обшуку від 04.09.2023р. , що, на думку сторони захисту, підтверджує недопустимість зібраних у справі доказів. Суд, досліджуючи цей протокол та рапорт від 05.09.2023р., дані доводи відхиляє, оскільки дата обшуку 04.08.2023р., зазначена у рапорті від 05.09.202р. є опискою та автоматично не тягне за собою недопустимість зібраних доказів у справі та не спростовує вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення.

Також захисник вказав на незаконність проведення НСРД в межах даного кримінального провадження на тій підставі, що попередньо відомості до ЄРДР були внесені за ч. 3 ст. 369 КК України, а саме: військові службові особи пропонують та обіцяють надати службовій особі, як займає відповідальне становище, неправомірну вигоду за вчинення чи невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує та обіцяє такі вигоду, будь-якої дії з використанням надано їй влади чи службового становище. Оскільки станом 05.09.2023р. ОСОБА_6 не був особою, яка займала відповідальне становище, відтак, на думку захисника, попередня кваліфікація за ч. 3 ст. 369 КК Україна була визначена з метою проведення НСРД.

Надаючи оцінку цьому доводу сторони захисту, суд зазначає таке.

З рапорту ОСОБА_6 від 05.09.2023р. вбачається, що ОСОБА_4 хотів би надавати певну грошову винагороду кожного місяця для вирішення питань щодо непритягнення його та директора ДП до відповідальності за проведення в подальшому незаконних рубок.

З рапорту ОСОБА_24 від 05.09.2023р. вбачається, що директор ДП «Мостиське військове лісництво» здійснює пошук осіб серед працівників правоохоронних органів для надання їм неправомірної вигоди, до чого має намір залучити ОСОБА_4 . В їх діях вбачається ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

З супровідного листа від 05.09.2023р. №9/12-1215 вбачається, що відповідні матеріали щодо посадових осіб ДП «Мостиське військове лісництво», які за попередньою змовою групи осіб пропонують неправомірну вигоду співробітнику правоохоронних органів за ознаками ч. 3 ст. 369 КК України скеровано до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону. (а.с.168 т. 1).

Відповідно до п. 1 Глави 2 Розділу І Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, а також відповідно до ст. 214 КПК України до Реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела та попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Оскільки підставою внесення відомостей до ЄРДР були відповідні рапорти, відтак, слідчий (дізнавач, прокурор), зазначив відомості щодо короткого викладу обставин і попередньої кваліфікації, виходячи із інформації, якою володів на момент реєстрації. З матеріалів справи вбачається, що в подальшому слідчим було винесено постанову про перекваліфікацію діяння з ч. 3 ст. 369 на ч. 1 ст. 369 КК України ( а.с. 243 т. 1). Саме тому законодавець, у ст. 214 КПК використав терміни «можуть» свідчити про вчинення кримінального правопорушення, «попередня» кваліфікація. Таким чином, ведення ЄРДР не визначає належність і допустимість доказів у провадженні, зібраних органом досудового розслідування, за наявності у провадженні процесуальних документів, які підтверджують законність вчинення процесуальних дій. З цих підстав, суд відхиляє доводи сторони захисту щодо незаконності проведення НСРД відносно ОСОБА_4 .

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винуватого, який має вищу освіту, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не притягався до кримінальної відповідальності, є військовослужбовцем, має неповнолітню доньку. Обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання, у справі відсутні.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є нетяжким, особу обвинуваченого, обставини справи та наведені вище дані, які характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що йому слід призначити покарання у виді штрафу, що відповідатиме принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації.

Крім того, з обвинуваченого в дохід держави слід стягнути процесуальні витрати за проведення експертиз.

Керуючись ст.ст.370, 373, 374 КПК України, суд, -

Ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 3000 (три тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 32 184 (тридцять дві тисячі сто вісімдесят чотири ) грн 40 коп. витрат за проведення експертиз.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно. Оригінал вироку міститься в матеріалах справи № 462/5228/25. Вирок не набрав законної сили.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Копія виготовлена

Суддя: ОСОБА_1