Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/48/26 Головуючий у суді І-ї інстанції >
Справа № 398/6381/25 Доповідач в колегії апеляційного суду
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2026 року м. Кропивницький

Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати у кримінальних справах у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 січня 2026 року, якою стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червона Кам`янка, Олександрійського району, Кіровоградської області, громадянина України, українця, із середньою освітою, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 02.03.2026 року,

В С Т А Н О В И В:

Слідча СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_8 , звернулась до слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з клопотанням про продовження тримання вартою підозрюваного ОСОБА_6 по кримінальному провадженню №0001707 за ч.2 ст. 121 КК України.

За наслідком розгляду вказаного клопотання ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 січня 2026 року клопотання слідчої задоволено та продовжено підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, без визначення розміру застави.

В обґрунтування прийнятого рішення слідча суддя зазначила, що ризики, які були враховані слідчим суддею при обранні ОСОБА_6 такого запобіжного заходу не зменшилися, досудове розслідування у кримінальному провадження на даний час ще триває. ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, об`єктом якого виступає життя та здоров`я особи, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, що може викликати у підозрюваного бажання переховуватись від слідства та суду з метою уникнення можливого покарання, перебуває в самовільному залишенні військової частини, знайомий із свідками та потерпілим, у зв`язку з чим може впливати на них для зміни ними показів, з метою уникнення відповідальності.

З огляду на обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_6 злочину, його характеру та тяжкості, враховуючи покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, дані про особу підозрюваного, відсутність даних про неможливість подальшого перебування його під вартою, слідча суддя прийшла до висновку, що запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом продовження застосування щодо останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у зв`язку з чим клопотання про продовження строку тримання під вартою підлягає задоволенню в межах строку досудового розслідування відповідно до вимог ч. 3 ст. 197 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчої, та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою місця його постійного проживання: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що слідчим суддею не враховано наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, що свідчать про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КІІК України.

Зокрема, слідчим суддею не було враховано що підозрюваний самостійно виховує та утримує малолітню доньку, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебуває на його повному забезпеченні. Мати покинула доньку, коли їй було всього 2 місяці. З того часу, підозрюваний виховує доньку самостійно.

Наказом про службі у справах дітей Попельнастівської сільської ради малолітню ОСОБА_9 , що залишилася без батьківського піклування, тимчасово влаштовано в сім`ю ОСОБА_10 до вирішення питання про призначення опікуна над дитиною.

Фактична відсутність іншої особи, яка може забезпечувати догляд та утримання дитини, свідчить про особливу соціальну значимість перебування підозрюваного на волі. Утримання малолітньої дитини є вагомим підтвердженням міцних соціальних зв`язків, що суттєво зменшує ризики, передбачені ст. 177 КГІК України.

Залишення підозрюваного під вартою у таких обставинах суперечить принципу пропорційності, закріпленому у ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці ЄСПЛ (справи «Невмержицький проти України», «Харченко проти України»), оскільки не враховується інтерес малолітньої дитини та можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Суд першої інстанції безпідставно не врахував, що підозрюваний постійно проживає разом із своїми батьками, іншими членами сім`ї та малолітньою донькою, (довідка № 461 від 07.10.2025 р. додається).

На думку захисника, ОСОБА_6 має стабільне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, які виключають ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

Місцем постійного проживання підозрюваного є житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . (акт про фактичне місце проживання додасться). Наявність малолітньої дитини, яка перебуває на його утриманні, та спільне проживання з батьками об`єктивно підтверджують важливість його перебування на волі та несумісність тримання під вартою з принципом пропорційності, передбаченим ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того захисник зазначає, що підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має позитивну характеристику з місця проживання, що свідчить про його законослухняність та авторитет у колективі. Такі обставини є важливими для оцінки особи підозрюваного відповідно до ст. 178 КПК України. Наявність позитивної репутації та відсутність будь-яких правопорушень у минулому доводять, що він не становить суспільної небезпеки та не має наміру переховуватися чи перешкоджати розслідуванню.

Таким чином, обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, було б цілком достатньо для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків та виключення ризиків, на які посилається слідчий, прокурор у поданному клопотанні про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи міцні соціальні зв`язки підозрюваного ОСОБА_6 , наявність зареєстрованого місця проживання, наявність на утриманні малолітньої доньки, з метою дотримання гарантованих основоположних прав людини і свобод, захисник вважає, що до підозрюваного ОСОБА_6 можливо застосувати цілодобовий домашній арешт, який належним чином забезпечить виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Розгляд даної апеляційної скарги було призначено у відкритому судовому засіданні, проте в зазначений день та час учасники процесу, які повідомлені у встановленому законом порядку про час та місце апеляційного розгляду в судове засідання не з`явились. Клопотання про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи у дистанційному режимі відеоконференції до апеляційного суду не надходили.

Підозрюваний ОСОБА_6 , який утримується під вартою, про час та місце розгляду апеляційної скарги захисника був повідомлений належним чином, клопотання про його доставку до зали судових засідань не подавав.

Враховуючи наведене апеляційний суд, з урахуванням положень ч. 1 ст. 406 КПК України, ухвалює рішення за результатами письмового провадження

Вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя при розгляді клопотання, у відповідності до ст.194 КПК України, правильно прийшов до висновку, про необхідність задоволення клопотання про продовження ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З матеріалів клопотання убачається, що у провадженні слідчого відділення Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області перебувають матеріали досудового розслідування внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001707, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

04 жовтня 2025 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 жовтня 2025 року ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, який ухвалою слідчого судді було продовжено строком до 04.01.2026.

Постановою т.в.о. керівника Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону від 25.11.2025 продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження до трьох місяців, а саме до 04.01.2026.

Ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02.01.2026 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до 5-ти місяців, тобто до 03.03.2026 включно.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою вищенаведеної статті.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Так, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України підтверджується на даному етапі розслідування достатньою сукупністю долучених до клопотання доказів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 із інкримінованим йому кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами.

Також, слідчим суддею досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання ОСОБА_6 під вартою, серед яких встановлено необхідність проведення ряду слідчих дій, отримати висновки експертиз, оскільки провести усі слідчі дії не представилось можливим.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, а також з огляду на характер, суспільну небезпечність та наслідки злочину, у вчиненні якого він підозрюється.

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно прямо чи через третіх осіб впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні ; тобто наявні реальні ризики, передбачені п.п. 1,3 ч. 1 ст.177 КПК України .

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами та даними про конкретні обставини інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, та особу підозрюваного ОСОБА_6 , який хоча і має утриманців та місце постійного проживання, проте ці фактори не зможуть запобігти встановленим ризикам, а тому не є достатньою підставою для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, як про те просить захисник в апеляційній скарзі.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_6 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про необґрунтованість та невмотивованість ухвали слідчого судді, є безпідставними, оскільки ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст.ст. 196, 372 КПК України, та містить обґрунтування і мотиви, з яких виходив слідчий суддя при її постановленні.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на недоведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Зважаючи на викладене, а також, враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно прямо чи через третіх осіб впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

Ураховуючи конкретні обставини інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, його підвищену суспільну небезпеку, та дані про особу підозрюваного, колегія суддів вважає, що стороною захисту не надано належних даних на підтвердження зменшення існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому слідчий суддя обґрунтовано продовжив підозрюваному винятковий запобіжний захід.

Слідчий суддя під час розгляду клопотання слідчого врахував усі дані про особу підозрюваного, на які посилається захисник у апеляційній скарзі. Проте, наведені обставини про особу підозрюваного не є достатньою підставою для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, як про те просить захисник в апеляційній скарзі.

Що стосується доводів захисника про наявність на утриманні у ОСОБА_6 малолітньої дитини, як підставу застосування до нього запобіжного заходу не пов`язаного з ізоляцією від суспільства, то такі доводи не приймаються до уваги, оскільки ця обставина існувала і на момент вчинення ним інкримінованого злочину, а відтак очевидно, що вона не утворює жодного морального запобіжника при обранні обвинуваченим моделі поведінки, тому не здатна перешкодити йому у разі звільнення з під варти, втекти від слідства та суду чи здійснити вплив на свідків або вжити інших дій з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст. 376 ч.2, 177, 183, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 січня 2026 року стосовно підозрюваного ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4