Справа № 953/8827/25
н/п 1-кс/953/6432/25
"01" жовтня 2025 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 19.09.2025р. звернулась у суд із скаргою, в якій просить скасувати постанову дізнавача ОСОБА_4 про відмову в задоволенні її клопотання від 05.09.2025р., зобов`язати дізнавача задовольнити її клопотання.
У судовому засіданні ОСОБА_3 підтримала подану скаргу.
Дізнавач ОСОБА_4 проти задоволені скарги у письмових поясненнях заперечував, просив провести її розгляд за його відсутності.
Вказане клопотання було розглянуто дізнавачем і надано відповідь листом.
Згідно поданого ОСОБА_3 клопотання, остання просить дізнавача приєднати до кримінального провадження висновок спеціаліста, визнати її потерпілою, прийняти заходи безпеки до неї та її майна, видати їй постанову на судово-медичну експертизу.
Вказане клопотання було розглянуто дізнавачем та постановою від 05.09.2025р. року відмовлено в його задоволенні.
Вказана постанова отримана ОСОБА_3 19.09.2025р.
Відповідно до положень ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:
рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

З постанови дізнавача від 05.09.2025р. вбачається, що ним проводиться досудове розслідування кримінального провадження за заявою ОСОБА_3 , відповідно до якої 30.06.2025р. близько 13:00 год. ОСОБА_3 намагалась відчити двері тамбуру, щоб потрапити до своєї квартири, про її ключ зламався у замку, оскільки на її думку невстановлена особа притримала двері тамбуру з внутрішньої сторони, чим вчинила самоправство.

Підставою для відмові в задоволені клопотання ОСОБА_3 дізнавачем зазначено, що на теперішній час триває досудове розслідування, обставин які б свідчили про спричинення ОСОБА_3 шкоди, не встановлено, об`єктивних даних про наявність реальної загрози життю, здоров`ю чи майну ОСОБА_3 також не встановлено. Наданий ОСОБА_3 висновок спеціаліста від 05.08.2025р. свідчить про відсутність кістково-травматичних патологій. Факт спричинення будь-яких тілесних ушкоджень ОСОБА_3 відсутній.

Досудове розслідування розпочато за фактом самоправства. В ході досудового розслідування не встановлено коло осіб, чиї права та свободи були порушені.

Слідчий суддя зазанчає, що вирішення питань щодо заявленого ОСОБА_3 клопотання належить до дискреційних повноважень дізнавача.

Частиною першою статті 55 КПК України визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

При цьому, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про злочин або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (частини друга статті 55 КПК України).

Згідно з частиною третьою статті 55 КПК України потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Нормами частини п`ятої статті 55 КПК України визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до кримінального провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Фактично, чинний КПК України допускає можливість відмови у визнанні особи потерпілим. Процесуальною підставою для прийняття такого рішення є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч.1 ст.55 КПК України. «Очевидність та достатність» таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному конкретному випадку, виходячи із обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерпілим, і може полягати, зокрема, у такому: очевидна відсутність події або складу кримінального правопорушення; відсутність шкоди з боку особи, яка подала відповідну заяву; очевидна відсутність причинного зв`язку між кримінальним правопорушенням і заподіяною шкодою; наявність завданої кримінальним правопорушенням шкоди іншого виду, ніж передбачено ч.1 ст.55 КПК, неможливість визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення. При визначенні шкоди, як підстави для визнання особи потерпілим, необхідно виходити із того, що шкода має бути безпосередньо спричинена особі кримінальним правопорушенням, тобто повинен існувати прямий зв`язок, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. Отже, законодавцем чітко визначено статус потерпілого у кримінальному провадженні та визначено момент виникнення прав та обов`язків потерпілого.

Диспозиція ст. 356 КК України передбачає самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника.

Злочин, передбачений ст. 356 КК України, є злочином з матеріальним складом та є закінченим з моменту заподіяння самовільним вчиненням певних дій значної шкоди інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника.

Відповідно до статті 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин-надсилається їй.

Постанова слідчого в кожному випадку має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати вимогам кримінального процесуального закону, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Згідно зі статтею 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Оскаржувана постанова дізнавача про відмову в задавлені клопотань ОСОБА_3 відповідає зазначеним вимогам, містить посилання на зміст обставин, які є підставами для її прийняття та мотивів її прийняття, належним чином обґрунтована.

Так, постанова містить обґрунтування про відмову у визнанні потерпілої, оскільки на час подання клопотання відсутні дані які об`єктивно свідчать про заподіяння ОСОБА_3 значної шкоди та взагалі порушення її прав. Відсутні дані про спричинення їй тілесних ушкоджень. Більш того, за наданим самою ОСОБА_3 висновком спеціаліста- лікара-травматолога від 05.08.2025р., у неї відсутні кістково-травматичні патології.

Відсутні об`єктивні данні про наявність реальної загрози життю, здоров`ю чи майну ОСОБА_3 .

Отже, дізнавачем належним чином розглянуто клопотання ОСОБА_3 , обґрунтовано відмовлено в його задоволені, із зазначенням мотивів прийняття відмови, з якими погоджується слідчий суддя.

Виходячи з наведеного та беручи до уваги дискреційні повноваження дізнавача у кримінальному провадженні, слідчий суддя не вбачає правових підстав для задоволення поданої скарги .

Керуючись статтями 55, 110, 220, 303, 307 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

В задоволені скарги ОСОБА_3 на постанову дізнавача ХРУП №1 ГУНП в Харківській області від 05.09.2025р. по кримінальному провадженню №0000362 від 16.07.2025р. відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1