Номер провадження: 11-кп/813/496/25
Справа № 497/321/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання: ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Болградської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_8 на ухвалу Болградського районного суду Одеської області від 16 лютого 2024 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000016 від 20 січня 2024 року відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Болград Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, утриманців не має, не інваліда, не працює, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . в силу ст. 89 КК України такого, що не має судимості,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,-

установив

Зміст оскарженого судового рішення

Ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 16 лютого 2024 року було задоволено клопотання захисника ОСОБА_7 та кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000016 від 20 січня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, закрито на підставі ч.4 ст.309 КК України.

Застосовані під час досудового розслідування заходи забезпечення кримінального провадження - скасовані.

Процесуальні витрати віднесенні на рахунок держави.

Прийняте рішення суд обґрунтував, тим, що встановлено факт добровільного звернення обвинуваченого до лікувального закладу про лікування, то суд вважає, що є всі підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності по ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ч. 4 ст. 309 КК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою прокурор Болградської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_10 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу та Стягнути з ОСОБА_9 в дохід держави процесуальні витрати за залучення експертів Одеського Науково Дослідницького Експертно-Криміналістичного центру МВС України в загальній сумі 5300 гривень 96 копійок, в решті ухвалу залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги обґрунтувала тим, що закриття кримінального провадження на підставі ст.45 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям, є нереабілітуючою підставою, а тому не звільняє ОСОБА_9 від відшкодування процесуальних витрат понесених стороною обвинувачення на забезпечення розслідування кримінального провадження.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні апеляційного суду:

прокурор підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції змінити;

захисник обвинуваченого не заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю доповідача, учасників судового провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Так, приписами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На виконання вимог ст.372 КПК України, в ухвалі мають бути зазначені дані, які обґрунтують судове рішення.

Згідно ч.1 ст.122 КПК України, витрати пов`язані із залученням, в тому числі і експерта, несе сторона кримінального провадження, яка його залучила, крім випадків, встановлених Цим Кодексом.

У відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Згідно ч. 1 ст. 126 КПК України, суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Отже, аналіз вище наведеної норми закону вказує, що суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Очевидно, що, звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, про речові докази, про розподіл процесуальних витрат тощо

Вказана позиція викладена, у постанові Великої Палати Верховного суду від 17 червня 2020 року (справа №598/1781/17).

Відповідно до позиції, викладеної у постанові ВСУ від 29.09.2021 у справі № 342/1560/20, у разі згоди особи на завершення кримінального провадження у спрощеній формі, без використання права-на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції посилається на ст. 45 КК України, якою передбачено звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям. Закриття кримінального провадження на підставі ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям, є нереабілітуючою підставою.

При цьому, нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.

З матеріалів судової справи та оскаржуваної ухвали суду першої інстанції вбачається, що кримінальне провадження № 0000016 від 20.01.2024 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, було закрито на підставі ч.4 ст.309 КК України у зв`язку із добровільним лікуванням обвинуваченого від наркоманії.

Також, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_9 провину визнав повністю, розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення та наполягав на закритті кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами.

Вказана підстава є нереабілітуючою, а тому у відповідності до вимог закону не звільняє ОСОБА_9 , від відшкодування процесуальних витрат понесених стороною обвинувачення на забезпечення розслідування кримінального провадження.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження № 0000016 від 20.01.2024 року, за ініціативою сторони обвинувачення було залучено експертів Одеського НДЕКЦ МВС України для проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів.

Згідно наявним в матеріалах справи акту, загальна вартість витрат, пов`язаних із залученням експерту та складання ним відповідного висновку, становить 5300,96 грн., що підлягає стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання стягнення процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті.

Звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити питання про розподіл процесуальних витрат та такі витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

Таким чином, суд першої інстанції під час ухвалення рішення, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме застосував закон, який не підлягає застосуванню, та не застосував закон, який підлягає застосуванню, чим допустив порушення, які є істотними та такими, що перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Указані порушення не погіршують становища обвинуваченого, зважаючи на що ухвала суду першої інстанції підлягає зміні.

Відповідно до ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, серед іншого, є застосування судом закону, який не підлягає застосуванню та незастосування закону, яким підлягає застосуванню.

Отже, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду 1-ої інстанції зміні, з підстав, викладених вище.

Керуючись статтями 24, 36, 40, 284, 370, 404, 405, 407, 419, 424, 532КПК України апеляційний суд, -

ухвалив

Апеляційну скаргу прокурора Болградської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_8 - задовольнити.

Ухвалу Болградського районного суду Одеської області від 16 лютого 2024 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000016 від 20 січня 2024 року відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, на підставі ч.4 ст.309 КК України змінити в частині вирішення процесуальних витрат.

Абзац шостий резолютивної частини ухвали викласти в наступній редакції:

«Стягнути з ОСОБА_9 , в дохід держави процесуальні витрати за залучення експертів Одеського Наукового Дослідницького Експертно-Криміналістичного центру МВС України в загальній сумі 5300 гривень 96 коп. (п`ять тисяч триста гривень 96 коп.)».

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4