Справа № 200/297/18
Провадження № 1-кс/932/6530/25
У Х В А Л А

про розгляд клопотання про скасування арешту майна

14 січня 2026 року слідча суддя Шевченківського районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро Дніпропетровської області клопотання ОСОБА_3 , яка діє в інтересах Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про скасування арешту майна,

у с т а н о в и л а:

До Шевченківського районного суду міста Дніпра звернулася адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах АТ КБ «Приватбанк», із клопотанням про скасування арешту майна.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська 21.02.2018 у справі № 200/300/18 був накладений арешт на майно, належне АТ КБ «Приватбанк» (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101, номер запису про право власності 17615337 від 15.11.2016), а саме: арешт накладений шляхом заборони розпорядження та відчуження на майно, будівлі магазину з адресою: м. Дніпро, проспект Пушкіна, (після перейменування проспект Лесі Українки) буд. 16-б. Заявник просив скасувати накладений арешт.

АТ КБ «Приватбанк», явку свого представника не забезпечило, про місце, дату та час судового засідання повідомлене належним чином тричі. За таких обставин суд вважає за можливе розглядати скаргу за відсутності представника заявника.

ВП№4 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області надало заяву про розгляд скарги без участі представника поліції. Будь-яких клопотань, пояснень суду не надавали.

Дослідивши клопотання про скасування арешту майна із доданими до неї матеріалами, матеріали кримінального провадження №0002907, суд дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

У своєму клопотанні заявник посилається на те що, 22.10.2018 року слідчим СВ ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області прийнято рішення про закриття кримінального провадження №0002907 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК. На теперішній час постанову слідчого про арешт майна від 22.10.2018 прокуратурою або судом не скасовано.

Згідно з частиною третьою ст. 26 КПК слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

У визначеннях основних термінів в ст. 3 КПК України встановлено, що слідчий суддя це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду.

Повноваження слідчого судді, за змістом КПК України, розповсюджуються на питання, врегульовані у розділах ІІ та ІІІ вказаного кодексу, тобто у стадії досудового розслідування.

Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження.

За змістом статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Тобто частини 3 та 4 ст. 174 КПК України регулюють порядок вирішення питання про скасування арешту майна у двох випадках: судом - за наслідками розгляду кримінальної справи та прокурором - одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження.

Натомість у ст. 174 КПК України не йдеться про скасування арешту майна слідчим суддею після закінчення досудового розслідування внаслідок закриття кримінального провадження за постановою керівника/слідчого/дізнавача органу досудового розслідування на підставі приписів п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Разом із тим, за приписами частини 4, якою доповнено ст. 132 КПК України Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння» № 2810-IX від 01 грудня 2022 року (набрав чинності 29 грудня цього ж року), ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Після закриття кримінального провадження втручання у сферу приватних інтересів (арешт майна) фактично набуває свавільного характеру, з огляду на що приписи ч. 4 ст. 132 КПК є дієвим засобом реалізації положень ст. 3 Конституції України, ст. 13 Конвенції задля усунення порушення прав власника або володільця майна.

Приписи ч. 4 ст. 132 КПК України є нормою, за якою в КПК встановлено порядок припинення арешту майна після закриття кримінального провадження, застосування якої у взаємозв`язку із положеннями ч. 1 ст. 170 цього Кодексу скасовує обмеження, застосовані під час досудового розслідування.

Імперативні приписи ч. 4 ст. 132 КПК України вимагають поводження з вказаним вище майном з боку прокурора, органу досудового розслідування, державної влади чи місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб та інших суб`єктів суспільних відносин як таким, що не є арештованим в порядку, передбаченому КПК України. За відсутності інших законних підстав, позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, стосовно якого арешт припинив свою дію, є протиправним і тягне відповідальність, передбачену законом.

Отже, у разі закриття кримінального провадження постановою слідчого або прокурора, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно (речові докази) припиняє свою дію, з огляду на що припиняє свою дію і застосоване слідчим суддею позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування відповідним майном. Після закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому законом слідчим, речовий доказ перебуває у володінні органу досудового розслідування за відсутності процесуального рішення про арешт майна.

Такого висновку дійшла Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного суду у справі № 554/2506/22 (постанова від 15.04.2024).

Так, висновки Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду у справі № 554/2506/22 стосувались розгляду справи, під час якої вирішувалася доля речового доказу з його подальшим розпорядженням. Але перед цими висновками у цій же постанові Верховний суд зробив висновки і з приводу правового режиму арештованого майна після закриття кримінального провадження на стадії досудового розслідування без вирішення питання про скасування накладеного, як захід забезпечення, арешту майна на речовий доказ. Правові висновки Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного суду у справі № 554/2506/22 зробила з урахуванням змін у ст. 132 КПК України, внесених Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння» № 2810-IX від 01 грудня 2022 року.

При цьому посилання заявника на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 11.09.2019 у справі №504/1306/15-ц, слідча суддя не може взяти до уваги, адже це судове рішення постановлене до того, як ст.132 КПК України була доповнена ч.4 згідно із Законом України №2810-IX від 01.12.2022.

Щодо позиції заявника про обов`язок суду керуватися під час вирішення питання про скасування арешту майна нормами процесуального права, які діяли на момент накладення арешту на таке майно.

За правилами у ч. 1 ст. 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Тобто слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд повинні застосовувати кримінальний процесуальний закон, який діє відповідно під час досудового розслідування та судового розгляду. У частині 1 ст. 58 Конституції України встановлено загальне правило закон не має зворотної дії в часі.

Із заявою про скасування арешту на майно заявник звернувся 02.10.2025 і на цей час вже діяла ч. 4 ст. 132 КПК в редакції Закону України №2810-IX від 01.12.2022, обов`язок керуватися якою покладений, в тому числі на судові органи.

Враховуючи викладене, у зв`язку із відсутністю повноважень у слідчого судді для розгляду клопотання про скасування арешту майна у зв`язку із закінченням у кримінальному провадженні № 0002907 від 04.10.2017 стадії досудового розслідування із закриттям справи за відсутністю складу кримінального правопорушення, у задоволенні клопотання заявника про скасування арешту майна слід відмовити.

Керуючись статтями 132, 170-174, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідча суддя

п о с т а н о в и л а:

У задоволенні клопотання про скасування арешту майна ОСОБА_3 , яка діє в інтересах Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошений о 16:30 годині 19.01.2026.

Слідча суддя ОСОБА_1