В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" листопада 2025 р. м. Київ

Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві кримінальне провадження № 0000688 від 18.07.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кіровська Луганської області, громадянку України, з неповною середньою освітою, не працюючої, не заміжньої, не маючої на утриманні непрацездатних та малолітніх дітей, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:

- вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 02.06.2025 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 роки, - вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 06.11.2025 року за ч. 2 ст. 309 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 2 дні;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , будучи протягом року засудженою за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а саме вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 02.06.2025 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 роки, на шлях виправлення не стала та належних висновків для себе не зробила, знову вчинила кримінальне правопорушення (злочин) за наступних обставин.

ОСОБА_3 18.07.2025 року приблизно о 12:00 перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, але біля житлового будинку, який розташований на вул. Митрополита Андрія Шептицького у м. Києві, до часу фактичного виявлення працівниками поліції, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, порушуючи вимоги Закону України «Про незаконний обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки, маючи умисел спрямований на незаконне придбання, зберігання без мети збуту наркотичного засобу, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах незаконно придбала наркотичний засіб обіг якого обмежено - метадон (фенадон).

У подальшому, ОСОБА_3 , придбаний нею таким чином наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), що знаходився в пластиковій колбі, помістила до правої кишені куртки в яку остання була одягнута, та почала таким чином незаконно зберігати його при собі для власного вживання без мети збуту.

Так, 18.07.2025 року близько 13:51 за адресою: м. Київ, вул. Метрополита Андрія Шептицького, працівниками поліції було зупинено, ОСОБА_3 , яка повідомила, що зберігає при собі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон).

В подальшому, 18.07.2025 року в період часу з 14:17 до 14:21, за адресою: м. Київ, вул. Митрополита Андрія Шептицького, 22-В, співробітниками поліції, було проведено обшук затриманої особи, в ході якого у ОСОБА_3 , виявлено та вилучено, з правої кишені куртки в яку остання була одягнута, пластикову колбу, в середині якої була порошкоподібна речовина білого кольору - метадон (фенадон), яку зберігала при собі для власного вживання без мети збуту.

Згідно висновку експерта №СЕ-19/111-25/45229-НЗПРАП від 08.09.2025 року:

3. Надана на дослідження порошкоподібна речовина білого кольору містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено.

4. Надана на дослідження порошкоподібна речовина білого кольору містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон).

Маса метадону (фенадону) в речовині становить 0,037 г.

Метадон (фенадон), згідно зі Списком № 1 «Наркотичні засоби та рослини, обіг яких обмежено» Таблиці II «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 770, наркотичний засіб, обіг якого обмежено.

Згідно наказу МОЗ України № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу», кримінальна відповідальність за придбання та зберігання наркотичного засобу метадону (фенадону), у невеликих розмірах настає в тому разі, коли таке придбання та зберігання перевищує вагу зазначеної в таблиці граничної величини, а саме: 0,02. Так, допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 винною себе за ч. 2 ст. 309 КК України визнала у повному обсязі та пояснила суду, що їй зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, вона погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачені КК України за вказаний злочин, і її заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Обвинувачена показала, що час від часу вживає метадон. Дійсно, 18.07.2025 року о 12:00 за адресою: м. Київ, вул. Митрополита Андрія Шептицького, вона знайшла наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон) та помістила його до правої кишені своєї куртки. 18.07.2025 року приблизно о 13:51 вона була зупинена працівниками поліції за адресою: м. Київ, вул. Митрополита Андрія Шептицького, 22-В, на їх запитання вона зізналася, що у неї є заборонені речовини, тому працівниками поліції було проведено обшук та у неї було виявлено та вилучено наркотичний засіб, який вона придбала та зберігала для власного вжитку. Зокрема показала, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце вчинення нею кримінального правопорушення, відповідають дійсності. Визнала, що знала про кримінальні провадження щодо неї за ч. 1 та ч. 2 ст. 309 КК України, з вироками суду та призначеними їй покараннями ознайомлена. У скоєному щиро каялася, більше не буде вчиняти кримінальні правопорушення, готова понести покарання відповідно до діючого законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст їх обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої.

Винуватість ОСОБА_3 , яка не оспорювала фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 309 КК України як незаконне придбання, зберігання наркотичного засобу без мети збуту, вчиненого протягом року після засудження за цією статтею.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченій, суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують її покарання.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 66 КК України суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання судом має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому суд вважає, що покарання обвинуваченій повинно бути обрано необхідне та достатнє для її виправлення і попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Так, суд відповідно до ст. 65 КК України при призначенні обвинуваченій ОСОБА_3 виду та міри покарання бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів; особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; відсутність завданої шкоди; дані про її особу, а саме: має постійне місце проживання в м. Києві, задовільний стан здоров`я, спосіб життя (раніше судима, не працює); на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; пом`якшуючу обставину; відношення обвинуваченої до вчиненого (вину визнає, кається у вчиненому, обіцяє протиправних дій більше не вчиняти, готова понести покарання відповідно до законодавства України); позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання - у виді позбавлення волі на строк 1 рік 1 місяць, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, прокурор просила призначити обвинуваченій остаточне покарання шляхом поглинання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 1 місяць, думку сторони захисту - обвинувачена погодилася з прокурором.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_3 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, у виді позбавлення волі, оскільки її перевиховання та виправлення можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства. Підстав для застосування ст. ст. 69, 69-1, 75 КК України суд не вбачає. Дане покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого злочину і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Згідно з матеріалами справи ОСОБА_3 вчинила вказане у вироку кримінальне правопорушення - 18.07.2025 року, тобто до ухвалення відносно неї останнього по часу вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 06.11.2025 року, тому в даному кримінальному провадженні до неї слід застосувати лише вимоги ч. 4 ст. 70 КК України та за сукупністю кримінальних правопорушень остаточно визначити покарання за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

При вирішенні питання щодо умов застосування положень ст. 70 чи 71 КК України суд враховує, що в постанові від 01 червня 2020 року в справі № 766/39/17 Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду зауважила, що за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи при визначенні остаточного покарання та правил на підставі яких воно має бути сформованим слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили.

На думку суду, остаточно визначене судом покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Запобіжний захід ОСОБА_3 під час судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 124 КПК України.

Речові докази у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням положень ст. 72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 06.11.2025 року, більш суворим покаранням, призначеним цим вироком, остаточно визначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту її фактичного затримання в порядку виконання цього вироку.

Запобіжний захід ОСОБА_3 під час судового розгляду кримінального провадження не обирався. Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній. Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи № СЕ-19/111-25/45229-НЗПРАП від 08.09.2025 року у сумі 3565 грн 60 коп.

Речовий доказ у кримінальному провадженні: - порошкоподібна речовина білого кольору, що містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), масою 0,037 г., яка передана в камеру схову речових доказів Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, відповідно до квитанції № 024751 від 09.09.2025 року - знищити. Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченій.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1