Номер провадження: 11-сс/813/130/26
Справа № 522/6149/24 1-кс/522/6734/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.01.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000054 від 25.01.2024 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 04.12.2025 року про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Усатове Біляївського району Одеської області, громадянина України, українця, з вищою медичною освітою, лікаря-інфекціоніста КНП «Міська клінічна інфекційна лікарня» Одеської міської ради, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КК України,

встановив:

Відділенням поліції №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській областіздійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000054 від 25.01.2024 року за підозрою ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КК України, скоєного за обставин, викладених у клопотанні органу досудового розслідування.

25.11.2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КК України за кваліфікуючими ознаками: неналежне виконання медичними працівниками своїх професійних обов`язків внаслідок несумлінного до них ставлення, якщо це спричинило тяжкі наслідки для хворого.

02.12.2025 року старший слідчий СВ відділення поліції №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді, з погодженим прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 , клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту, строком на 2 місяці, із покладенням на нього таких обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першим викликом у розумні строки; не відлучатися з території Одеського району без дозволу слідчого, прокурора чи суду; не залишати житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 22:00 год. до 07:00 год.; утримуватися від спілкування з родичами загиблого ОСОБА_10 , свідками, експертами, спеціалістами у даному кримінальному провадженні.

Клопотання мотивоване тим, що в ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено наявність ризиків, які обґрунтовують застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту, а саме: переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та/або суду; здійснення незаконного впливу на потерпілого, свідків, експертів, спеціалістів у кримінальному провадженні.

Оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого та до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, із забороною в період часу з 22:00 год. до 07:00 год. залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням випадків необхідності отримання невідкладної медичної допомоги та перебування в укритті під час повітряної тривоги, строком на 53 (п`ятдесят три) дні, тобто в межах строку досудового розслідування, а саме до 25.01.2026 року включно, із покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя зазначив, що на даному етапі досудового розслідування існує обґрунтована підозра у вчинені ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також існують ризики, визначені ч.1 ст.177 КПК України, разом з тим, враховуючи особу підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, слідчий суддя дійшов до висновку про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, просить її скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

В обґрунтування вимог скарги захисник посилається на необґрунтованість підозри та недоведеність існування ризиків.

Окрім цього, захисник посилається на такі доводи:

-ухвала постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону у частині обрання запобіжного заходу до підозрюваного, який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності та кримінальної відповідальності;

-висновки слідчого судді щодо існування підстав для обрання запобіжного заходу не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, адже домашній арешт доволі суворий запобіжний захід для особи, яка не вчинила злочину, та раніше ніколи не притягалась до відповідальності;

-слідчий суддя безпідставно обмежив конституційні права ОСОБА_7 , що є порушенням ст.ст. 3, 6, 8 Європейської конвенції прав людини;

-ініціювання прокурором запобіжного заходу у виді домашнього арешту є тиском на підозрюваного, який не визнає своєї винуватості в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні;

-задовольнивши клопотання органу досудового розслідування та обравши підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя позбавив підозрюваного можливості належним чином заробляти на своє життя.

Судовий розгляд проведено за відсутності прокурора, який будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду у судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду не подавав.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 подав письмові клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 у виді особистої поруки співробітників: директора КНП «МКІЛ» ОМР ОСОБА_11 , медичного директора ОСОБА_12 , лікарів-інфекціоністів ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , лікарів-анестезіологів ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , лікарів ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , завідуючого відділенням №14 ОСОБА_30 , завідуючого клініко-діагностичної лабораторії ОСОБА_31 , завідуючого відділенням №7 ОСОБА_32 , завідуючого відділенням №11 ОСОБА_33 , завідуючої відділенням №3 ОСОБА_34 , завідуючого відділенням №12 ОСОБА_35 , медичної сестри приймального відділення КНП «МКІЛ» ОМР ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 та ОСОБА_40 .

Однак, колегія суддів не вбачає підстав для розгляду вказаних клопотань, оскільки суб`єкти звернення у якості поручителів, у судове засідання не з`явились, що перешкоджає встановити чи підтримують вони вказані клопотання, чи розуміють вони які обов`язки покладаються на них як поручителів, та чи погоджуються вони на виконання покладених на них зобов`язань, у разі застосування такого запобіжного заходу у виді особистої поруки, а також наслідки невиконання поручителем покладених на них зобов`язань, що передбачені ст.180 КПК.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу, що вищевказані клопотання не мають дати їх складення та до них не долучені документи на підтвердження особи цих поручителів.

За таких обставин, судовий розгляд здійснюється лише в межах апеляційних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; дослідивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при розгляді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту визначені положеннями ст.ст. 177, 178, 181 КПК.

Відповідно до ст. 181 КПК, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до приписів ст. 178 КПК, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Статтею 194КПК передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Так, відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо підозрюваногоОСОБА_7 слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, на даній стадії досудового розслідування, вказують на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення та наявність певних ризиків, передбачених ст.177 КПК, а саме ризиків можливого переховування від органу досудового розслідування, а також незаконного впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя також врахував обставини, передбачені ст.178 КПК, а саме: тяжкість покарання, що загрожуєОСОБА_7 у разі визнання його винуватим та дані про особу підозрюваного.

Таким чином, на думку колегії суддів, слідчий суддя з достатньою повнотою мотивував своє рішення про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, як такого, що забезпечить виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ст.194 КПК.

Доводи захисника, що ініціювання прокурором запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 є тиском на громадянина України, колегія суддів визнає безпідставними, оскільки звернення слідчим за погодженням з прокурором із клопотанням про обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту, є застосуванням одного із заходів забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу з метою досягнення дієвості цього провадження, що передбачено ст.ст.131, 132, 176, 177, 181 КПК, що не можна розцінювати як тиск на підозрюваного.

Доводи захисника, що застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту, позбавляє останнього можливості належним чином заробляти на життя, колегія суддів визнає безпідставними, та звертає увагу, що домашній арешт підозрюваному обраний за місцем його проживання в період часу з 22:00 год. по 07:00 год., тобто лише в нічний період часу, що не позбавлятиме підозрюваного можливості реалізувати своє право на працю та його матеріальне забезпечення. Більш того, за оскарженою ухвалою запобіжний захід у виді домашнього арешту обраний строком до 25.01.2026 року. Тобто через нетривалий проміжок часу постане питання щодо наявності чи відсутності підстав для продовження застосування запобіжного заходу.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів захисника щодо відсутності підстав для застосування до підозрюваногоОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Будь-яких порушень положень КПК під час розгляду клопотання слідчим суддею, які могли б стати підставою для скасування оскарженої ухвали, не встановлено.

Відповідно до приписів ч.3 ст.407 КПК, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

З урахуванням встановлених апеляційним судом обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржене рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене відповідно до вимог закону, та винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 376, 404, 405, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 04.12.2025 року, якою підозрюваному ОСОБА_7 ,застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4