КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №11-сс/824/7358/2025 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 зі змінами та доповненнями на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09 вересня 2025 року щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28, частиною другою статті 111 КК України, у кримінальному провадженні №0000755 від 24 червня 2025 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09 вересня 2025 року клопотання старшого слідчого в ОВС 2 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБУ ОСОБА_9 , погоджене прокурором першого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях Департаменту нагляду за додержанням законів органів безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задоволено.

Продовжено строк тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою до 07 листопада 2025 року включно без визначення розміру застави.

Не погоджуючись з указаною ухвалою захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, з урахуванням поданих змін та доповнень, просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою до 07 листопада 2025 року без визначення розміру застави задовольнити частково, застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши ОСОБА_7 до 13 вересня 2025 року залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 з покладенням обов`язків, визначених частиною п`ятою статті 194 КПК України; у випадку якщо суд апеляційної інстанції дійде висновку про відсутність підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового арешту, постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання слідчого про продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою та визначити останньому заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, як альтернативний запобіжний захід.

Уважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та повинна бути скасована у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що будь-які ризики, передбачені статтею 177 КПК України, відсутні; ризик того, що ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків є взагалі абсурдним, оскільки свідки у кримінальному провадженні відсутні; речі та документи, які мають значення для кримінального провадження вже були вилучені під час проведення обшуку та знаходяться у слідчого; абсурдним є твердження сторони обвинувачення про те, що ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, оскільки наявність підозри ОСОБА_7 у вчиненні особливо тяжкого злочину є вагомим стимулом не вчиняти будь-які кримінальні правопорушення.

Уважає, що сторона обвинувачення умисно затягує досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, оскільки слідчим до матеріалів клопотання долучено копію постанови про призначення судово-технічної експертизи від 14 серпня 2025 року, однак супровідний лист до вказаної постанови з відміткою експертної служби про отримання постанови матеріали клопотання не містять, у зв`язку з чим у сторони захисту наявні обґрунтовані сумніви щодо проведення такої експертизи; докази звернення до операторів мобільного зв`язку з клопотаннями про отримання тимчасових доступів до роздруківок телефонних дзвінків матеріали клопотання не містять; відповідно до протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії процесуальний документ складено 21 жовтня 2024 року, а ухвала слідчого судді Київського апеляційного суду про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій зі зняття інформації з електронних інформаційних систем була винесена 23 вересня 2024 року, а отже у органу досудового розслідування було достатньо часу для скасування грифів секретності матеріальних носіїв інформації; що стосується необхідності інших слідчих дій, то вони є загальними та не містять конкретики, зокрема інших підозрюваних у кримінальному провадженні, окрім ОСОБА_7 , немає, жодних свідків за час досудового розслідування кримінального провадження, сукупний строк якого складає понад один рік, встановлено не було.

Зазначає, що долучені до матеріалів клопотання докази спростовують причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення з огляду на те, що ОСОБА_7 не заперечує факт знайомства та спілкування з ОСОБА_10 , оскільки останній є його давнім товаришем, у той же час заперечує факт збору будь-якої інформації про розташування підрозділів ЗС України, місць та координат виробничих потужностей підприємств, які виробляють зброю та засоби ураження для Сил оборони України, а також передання такої інформації представникам рф чи ОСОБА_10 ; долучений до матеріалів клопотання протокол огляду від 11 березня 2025 року, в ході якого було оглянуто файл з назвою «! (2)», який 06 квітня 2023 року о 10 год. 08 хв. ОСОБА_10 надіслав ОСОБА_11 від акаунту «Telegram», записаного в його телефонній книзі «ОСОБА_17» ( НОМЕР_1 ) та який згідно протоколу належить ОСОБА_7 насправді не має жодного відношення до ОСОБА_7 , оскільки підозрюваному не належить та в його користуванні не перебував і не перебуває; долучений до матеріалів клопотання протокол за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій зі зняття інформації з електронних інформаційних систем від 17-21 жовтня 2024 року не має ніякого відношення до ОСОБА_7 , оскільки згідно вказаного протоколу акаунт месенджера «Telegram», зареєстрований за телефонним номером НОМЕР_2 , підписаний як « ОСОБА_12 » та з іменем користувача ОСОБА_13 , тобто номер телефону не належить ОСОБА_7 ; отримана в ході проведення НСРД інформація, вказана у протоколі, не містить доказів спілкування ОСОБА_7 з ОСОБА_10 , а розповсюджена нібито ОСОБА_7 інформація не підтверджується матеріалами НСРД; вилучені в ході обшуку речі, такі як засіб для зміни голосу, індикатор поля селективний марки «RAKSA» (використовується для пошуку «жучків»), продаються у вільному доступі, а інші вилучені речі, такі як ноутбуки, телефони та флеш-носії, не мають ніякого відношення до кримінального провадження, знаходились у користуванні членів сім`ї ОСОБА_7 та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу; номера мобільних телефонів, якими нібито користувався ОСОБА_7 при здійсненні злочинної діяльності, а саме НОМЕР_1 та НОМЕР_3 не належать підозрюваному та не були виявлені під час обшуку за його місцем мешкання; за період часу з 01 травня 2023 року по 31 серпня 2023 року за номером телефону НОМЕР_4 , відповідно до яких ОСОБА_7 не перебував жодного дня у м. Харків чи м. Миргород Полтавської області.

Уважає, що з урахуванням процесуальної поведінки обвинуваченого та дані про його особу, який раніше не судимий, одружений, має постійне місце проживання та реєстрації, до ОСОБА_7 можливо застосувати заставу як альтернативний запобіжний захід у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, зважаючи на те, що органом досудового розслідування під час проведення обшуку було вилучено всі збереження сім`ї.

Також вказує про те, що ОСОБА_7 повідомив про чинення на нього тиску працівниками правоохоронних органів.

Посилається на те, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки; одружений; має двох повнолітніх дітей, а саме ОСОБА_14 , 2000 року народження, та ОСОБА_15 , 2005 року народження, які проживають на території, підконтрольній Україні; має постійне місце проживання у м. Києві за адресою: АДРЕСА_2 , в якій проживає разом із сім`єю та тестем ОСОБА_16 ; позитивно характеризується за місцями колишніх робіт та за місцем мешкання; раніше не судимий та жодного разу не притягався до кримінальної відповідальності; тривалий час страждає гіпертонічним захворюванням 1-го ступеня, повільно-прогресуючого перебігу, а також має проблеми з хребтом у вигляді остеохондроза, грижі та протрузії.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, слідчими Головного слідчого управління Служби безпеки України за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000755 від 24 червня 2025 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28, частиною другою статті 111 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_7 , будучи громадянином України, діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою завдання шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності та державній, безпеці України, надавав представникам іноземної організації - Федеральній службі безпеки Російської Федерації допомогу у проведенні підривної діяльності проти України шляхом збору та подальшої передачі їм інформації про переміщення, рух та розташування військового складу, техніки та озброєння Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань.

13 червня 2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28, частиною першою статті 111 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 червня 2025 року відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07 серпня 2025 року строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 продовжено до 13 вересня 2025 року включно.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08 вересня 2025 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжений до шести місяців, тобто по 13 грудня 2025 року.

08 вересня 2025 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС 2 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБУ ОСОБА_9 , погоджене прокурором першого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях Департаменту нагляду за додержанням законів органів безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28, частиною другою статті 111 КК України, у кримінальному провадженні №0000755 від 24 червня 2025 року.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09 вересня 2025 року клопотання старшого слідчого в ОВС 2 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБУ ОСОБА_9 , погоджене прокурором першого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях Департаменту нагляду за додержанням законів органів безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задоволено.

Продовжено строк тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою до 07 листопада 2025 року включно без визначення розміру застави.

Постановляючи ухвалу про продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з того, що відомості, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, підтверджуються відповідними даними, отриманими в ході досудового розслідування та долученими до матеріалів клопотання у сукупності.

Також, слідчий суддя врахував, що ризики, які були підставою для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, не зменшилися та продовжують існувати.

Слідчий суддя, взявши до уваги тяжкість покарання у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , його вік, стан здоров`я, інші дані, що характеризують особу підозрюваного, а також з огляду на суспільну небезпечність самого кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, та його наслідків, дійшов висновку, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення та/або продовжити злочинну діяльність.

Таким чином, даних про наявність підстав для скасування ОСОБА_7 запобіжного заходу або його зміни на менш м`який, ніж тримання під вартою, слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено та стороною захисту не доведено наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не спростовано існування в кримінальному провадженні ризиків, визначених частиною першою статті 177 КПК України.

З висновками слідчого судді, викладеними в оскаржуваній ухвалі, колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до положень частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку статті 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно частини третьої статті 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

За змістом частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях статей 177, 178, 183 КПК України.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала слідчого судді, яка переглядається, виходячи з тих обставин кримінального провадження, які існували на день її постановлення.

Так, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджується на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з інкримінованим йому кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення є обґрунтованою.

Колегією суддів досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання ОСОБА_7 під вартою, та встановлено, що для закінчення досудового розслідування необхідно виконати ряд слідчих та процесуальних дій, вказаних у клопотанні слідчого, а саме: необхідно отримати висновок експерта за результатами проведення судово-технічної експертизи; отримати тимчасовий доступ до речей та документів, які перебувають у володінні операторів мобільного зв`язку; розсекретити матеріальні носії інформації щодо проведення негласних слідчих (розшукових) дій; провести допити свідків, яким можуть бути відомі обставини вчинення кримінального правопорушення; провести інші слідчі (розшукові) дії з метою встановлення обставин кримінального правопорушення.

На підставі викладеного колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо умисного затягування стороною обвинувачення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні та недоведення обставин, що перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, адже стороною захисту не спростовано необхідності вчинення та проведення вказаних слідчих (розшукових) дій.

Перевіряючи доводи клопотання на предмет продовження існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а саме того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення та/або продовжити злочинну діяльність, слідчий суддя дійшов правильного висновку про продовження їх існування, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, а також з огляду на характер та наслідки кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.

Даних про наявність підстав для скасування запобіжного заходу або його зміни на більш м`який, ніж тримання під вартою, у тому числі з підстав, наведених захисником, при розгляді клопотання не встановлено та стороною захисту не доведено наявність виняткових обставин, які б не враховувались при прийнятті рішення попереднім слідчим суддею щодо визначення ОСОБА_7 саме такого виду запобіжного заходу, оскільки захисником не спростовано існування у кримінальному провадженні ризиків, визначених частиною першою статті 177 КПК України, вказаних у клопотанні слідчого.

Відповідно до вимог статті 178 КПК України у сукупності з вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 , характер інкримінованого підозрюваному злочину, що вчинений, зокрема, в умовах воєнного стану, шляхом надання представникам спецслужб держави-агресора допомоги у проведенні підривної діяльності проти України, що свідчить про наявність достатніх підстав для критичної оцінки моральних якостей підозрюваного, дані про особу підозрюваного та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

У справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Колегія суддів уважає, що таке обмеження права ОСОБА_7 на свободу не суперечить положенням статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

З урахуванням указаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування та продовження щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.

З наведеного вбачається, що слідчим суддею враховано обставини справи у сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, у зв`язку з чим ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, у сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочинів та їх наслідками, є обґрунтованим, та підстав для обрання ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів уважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28, частиною першою статті 111 КК України.

Враховуючи те, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №12244/86, №12245/86, №12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у пункті 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13 листопада 2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності із статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту статті 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

З урахуванням наведеного, посилання апелянта на те, що долучені до матеріалів клопотання докази спростовують причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення з огляду на те, що ОСОБА_7 не заперечує факт знайомства та спілкування з ОСОБА_10 , оскільки останній є його давнім товаришем, у той же час заперечує факт збору будь-якої інформації про розташування підрозділів ЗС України, місць та координат виробничих потужностей підприємств, які виробляють зброю та засоби ураження для Сил оборони України, а також передання такої інформації представникам рф чи ОСОБА_10 ; долучений до матеріалів клопотання протокол огляду від 11 березня 2025 року, в ході якого було оглянуто файл з назвою «! (2)», який 06 квітня 2023 року о 10 год. 08 хв. ОСОБА_10 надіслав ОСОБА_11 від акаунту «Telegram», записаного в його телефонній книзі «ОСОБА_17» ( НОМЕР_1 ) та який згідно протоколу належить ОСОБА_7 насправді не має жодного відношення до ОСОБА_7 , оскільки підозрюваному не належить та в його користуванні не перебував і не перебуває; долучений до матеріалів клопотання протокол за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій зі зняття інформації з електронних інформаційних систем від 17-21 жовтня 2024 року не має ніякого відношення до ОСОБА_7 , оскільки згідно вказаного протоколу акаунт месенджера «Telegram», зареєстрований за телефонним номером НОМЕР_2 , підписаний як « ОСОБА_12 » та з іменем користувача ОСОБА_13 , тобто номер телефону не належить ОСОБА_7 ; отримана в ході проведення НСРД інформація, вказана у протоколі, не містить доказів спілкування ОСОБА_7 з ОСОБА_10 , а розповсюджена нібито ОСОБА_7 інформація не підтверджується матеріалами НСРД; вилучені в ході обшуку речі, такі як засіб для зміни голосу, індикатор поля селективний марки «RAKSA» (використовується для пошуку «жучків»), продаються у вільному доступі, а інші вилучені речі, такі як ноутбуки, телефони та флеш-носії, не мають ніякого відношення до кримінального провадження, знаходились у користуванні членів сім`ї ОСОБА_7 та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу; номера мобільних телефонів, якими нібито користувався ОСОБА_7 при здійсненні злочинної діяльності, а саме НОМЕР_1 та НОМЕР_3 не належать підозрюваному та не були виявлені під час обшуку за його місцем мешкання; за період часу з 01 травня 2023 року по 31 серпня 2023 року за номером телефону НОМЕР_4 , відповідно до яких ОСОБА_7 не перебував жодного дня у м. Харків чи м. Миргород Полтавської області, колегія суддів уважає передчасними, оскільки дослідження та оцінка доказів відноситься до стадії судового розгляду по суті та не вирішується на стадії досудового розслідування.

На даному етапі провадження, слідчий суддя у відповідності до вимог процесуального закону обґрунтовано обмежився виключно питанням визначення причетності ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення та дійшов висновку про вірогідність та достатність доказів його причетності для застосування обмежувальних заходів.

Доводи захисника про те, що органом досудового розслідування не доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому врахував дані про особу підозрюваного, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі є достатньою для продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу.

При цьому, продовживши підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави, посилаючись на положення частини четвертої статті 183 КПК України, згідно якої під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України.

На підставі викладеного є безпідставними аргументи сторони захисту, що з урахуванням процесуальної поведінки обвинуваченого та дані про його особу, який раніше не судимий, одружений, має постійне місце проживання та реєстрації, до ОСОБА_7 можливо застосувати заставу як альтернативний запобіжний захід у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, зважаючи на те, що органом досудового розслідування під час проведення обшуку було вилучено всі збереження сім`ї.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки; одружений; має двох повнолітніх дітей, а саме ОСОБА_14 , 2000 року народження, та ОСОБА_15 , 2005 року народження, які проживають на території, підконтрольній Україні; має постійне місце проживання у м. Києві за адресою: АДРЕСА_2 , в якій проживає разом із сім`єю та тестем ОСОБА_16 ; позитивно характеризується за місцями колишніх робіт та за місцем мешкання; раніше не судимий та жодного разу не притягався до кримінальної відповідальності, не є достатньою підставою для обрання ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.

При цьому, посилання сторони захисту на стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_7 не можуть слугувати самостійною підставою для пом`якшення підозрюваному запобіжного заходу, оскільки стороною захисту не надано доказів про неможливість утримання підозрюваного під вартою та неможливість отримання ним необхідного лікування в умовах установи попереднього ув`язнення, як не надано і відомостей про те, що наявні та діагностовані у ОСОБА_7 захворювання відносяться до переліку хвороб, які несумісні із триманням під вартою.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_7 повідомив про чинення на нього тиску працівниками правоохоронних органів, не заслуговують на увагу суду, оскільки не підтверджені жодними доказами та не є предметом розгляду при вирішенні питання про наявність підстав для продовження строку дії запобіжного заходу.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин у їх сукупності, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись статтями 176-178, 183, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 зі змінами та доповненнями - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09 вересня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4