Провадження № 1-кп/591/906/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2026 року м. Суми

Зарічний районний суд м.Суми у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Суми кримінальне провадження№ 0015511, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.09.2025,
про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Орджонікідзе, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України , з середньою освітою, не одруженого, раніше судимого: вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 21.08.2024 за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 5 років. Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 28.01.2025 умовно-достроково звільнений від відбування даного покарання для проходження військової служби за контрактом, невідбута частина покарання 4 роки 3 дні,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України,

учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

24.02.2022 Президентом України видано Указ «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022, затверджений Законом № 2102-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку з чим на території України запроваджено правовий режим воєнного стану.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 28.01.2025 (Справа № 192/151/25, провадження № 1-в/192/98/25), розглянуто подання Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військово служби за контрактом, згідно ст. 81-1 КК України, та встановлення адміністративного нагляду стосовно засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Разом з тим, згідно вказаної ухвали суду, визнано наявність достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання та для проходження військової служби за контрактом, визначених ст. 81-1 КК України та ЗУ «Про внесення змін до Кримінального, Кримінально процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо запровадження інституту умовно-дострокового звільнення осіб від відбування покарання для безпосередньої їх участі в обороні країни, захисті її незалежності та територіальної цілісності» від 08.05.2024 № 3687-ІХ та звільнено умовно-достроково засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування невідбутої частини основного покарання у виді позбавлення волі для проходження військової служби за контрактом.

В подальшому, ОСОБА_3 на добровільній основі укладено з Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу до закінчення особливого періоду.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.05.2025 за № 148 солдата ОСОБА_3 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 17.05.2025 за №124-РС на посаду стрільця-санітара 2 стрілецького спеціалізованого відділення 1 стрілецького спеціалізованого взводу стрілецької спеціалізованої роти (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 , враховано таким, що з 25.05.2025 справи і посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.

Згідно вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, та умов укладеного контракту, військовослужбовці зобов`язані свято і непорушно дотримуватись Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

Однак, військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 проходячи військову службу в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він являється військовослужбовцем військової служби за контрактом і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасового незаконного ухилення від її проходження, з особистих мотивів, в умовах воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, а саме: 28.05.2025 приблизно о 15:00 год. не прибув вчасно на службу без поважних причин з лікування, тривалістю понад три доби, з КНП «Клінічна лікарня №5» Сумської міської ради, за адресою: м. Суми, вул. М. Вовчок, 2, в тимчасове місце дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 , в АДРЕСА_2 , та у подальшому проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину та виконання службових обов`язків, звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління з приводу своїх протиправних діянь, за наявності реальної можливості для цього.

Надалі, приблизно о 08:00 год. 07.09.2025 солдат ОСОБА_3 працівниками ВСП був доставлений до військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_3 , тим самим припинив вчинення кримінального правопорушення.

Так, ОСОБА_3 у період часу з 15:00 год. 28.05.2025 по 08:00 год. 07.09.2025 обов`язки військової служби не виконував, будь-яких заходів для повернення на службу та продовження несення відповідних обов`язків у зазначений період часу не вживав, а займався особистими справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.

В подальшому, військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 проходячи військову службу в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він являється військовослужбовцем військової служби за контрактом і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасового незаконного ухилення від її проходження, з особистих мотивів, в умовах воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, а саме: 13.09.2025 приблизно о 09:00 год. повторно самовільно залишив місце дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 , в АДРЕСА_3 , та у подальшому проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину та виконання службових обов`язків, звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління з приводу своїх протиправних діянь, за наявності реальної можливості для цього до 18.09.2025.

18.09.2025 солдат ОСОБА_3 працівниками ВСП повторно був доставлений до військової частини НОМЕР_1 , тим самим припинивши вчинення кримінального правопорушення.

Так, ОСОБА_3 у період часу з 09:00 год. 13.09.2025 по 08:00 год. 18.09.2025 обов`язки військової служби не виконував, будь-яких заходів для повернення на службу та продовження несення відповідних обов`язків у зазначений період часу не вживав, а займався особистими справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.

Після цього, військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 проходячи військову службу в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він являється військовослужбовцем військової служби за контрактом і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасового незаконного ухилення від її проходження, з особистих мотивів, в умовах воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, а саме: 27.09.2025 приблизно о 12:00 год. повторно самовільно залишив місце дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 , в АДРЕСА_3 , та у подальшому проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину та виконання службових обов`язків, звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління з приводу своїх протиправних діянь, за наявності реальної можливості для цього.

В подальшому, 03.12.2025 о 13:00 год. слідчим Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сумах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, солдата ОСОБА_3 затримано у порядку ст.ст. 208, 615 КПК України, за адресою: АДРЕСА_3 .

Так, ОСОБА_3 у період часу з 12:00 год. 27.09.2025 по 13:00 год. 03.12.2025 обов`язки військової служби не виконував, будь-яких заходів для повернення на службу та продовження несення відповідних обов`язків у зазначений період часу не вживав, а займався особистими справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у висунутому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, зазначивши час, місце, спосіб і мету його вчинення. Зокрема, пояснив, що він дійсно 28.05.2025 не прибув вчасно на службу без поважних причин з лікування тривалістю понад три дні, у подальшому двічі самовільно залишав місце розташування військової частини.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції. Заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином суд вважає, що в судовому засіданні вина ОСОБА_3 у вчиненні злочину доведена в повному обсязі і його дії слід кваліфікувати за ч.5 407 КК України, оскільки він, будучи військовослужбовцем, самовільно залишив місце несення служби, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, та за ч.5 ст. 407 КК України оскільки він будучи військовослужбовцем, не з`явився вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

У відповідності до ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, зважаючи на ступінь його тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.
Визначаючи вид і міру покарання обвинуваченому, суд враховує, що згідно зі ст. 12 КК України скоєне ОСОБА_3 кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
Також суд враховує особу обвинуваченого, який неодружений, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, відповідно до характеристики командира зарекомендував себе посередньо.
Враховуючи сукупність зазначених обставин, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити у межах санкції, передбаченої ч. 5 ст. 407 КК України, у виді позбавлення волі та на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуте ОСОБА_3 покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.08.2024 за ч.4 ст. 185 КК України.

Цивільного позову у справі не заявлено. Судові витрати та речові докази відсутні.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вступу вироку у законну силу залишити без змін.
Керуючись ст. 369-371, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання за цим законом у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного ОСОБА_3 покарання за даним вироком частково приєднати невідбуте ним покарання за вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 21.08.2024 за ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 місяць та визначити ОСОБА_3 остаточно до відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 03 грудня 2025 року.
Зарахувати ОСОБА_3 у строк відбуття покарання термін його попереднього ув`язнення в період з 03.12.2025 по день набрання вироком суду законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 до вступу вироку суду в законну силу залишити тримання під вартою, але не більше ніж до 15.03.2026.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м.Суми протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1