Справа № 177/1040/25
Провадження № 1-кп/177/175/25
У Х В А Л А

Іменем України

09.09.2025 Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в об`єднаному кримінальному провадженні № 0000448 від 03.09.2022 за ч. 2 ст. 286 КК України та № 0000346 від 07.04.2025 за ч. 3 ст. 135 КК України щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілої,

адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_2 ,

захисника обвинуваченого,

адвоката ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Криворізьким районним судом Дніпропетровської області здійснюється судовий розгляд вказаного кримінального провадження щодо ОСОБА_2 .

Прокурором 15.07.2025 подано клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_2 , яке обґрунтовано тим, що продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Судовий розгляд триває, а ризики, що стали підставою для застосування вказаного запобіжного заходу продовжують існувати, тому, із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого, прокурор просив продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_2 під вартою ще на 60 днів.

Прокурор у судовому засіданні клопотання про продовження запобіжного заходу підтримав та просив його задовольнити з підстав та мотивів, що наведені в ньому.

Представник потерпілої ОСОБА_7 , адвокат ОСОБА_5 наполягав на задовленні клопотання прокурора та просив продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_2 .

Захисник обвинуваченого ОСОБА_2 , адвокат ОСОБА_6 , просила відмовити в задоволенні клопотання прокурора та змінити запобіжний захід із тримання під вартою на інший, альтернативний, як то домашній арешт, чи визначити розмір застави. Вказувала, що обвинувачений має постійне місце проживання, сім`ю, позитивно характеризується за місцем проживання, має бажання працювати, оскільки йому необхідно утримувати сім`ю.

Обвинувачений ОСОБА_2 заперечував проти задоволення клопотання прокурора та підтримав клопотання свого захисника про зміну запобіжного заходу на менш суворий, не пов`язаний із ізоляцією від суспільства. Просив застосувати до нього домашній арешт у нічний період доби, щоб він мав можливість працювати, із метою утримання сім`ї та відшкодовувати шкоду потерпілій.

Заслухавши учасників судового провадження, розглянувши клопотання прокурора та заперечення сторони захисту, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду Дніпропетровської області від 04.04.2025, до ОСОБА_2 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався, востаннє ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 13.07.2025, зі строком дії до 15.09.2025. Отже, строк застосування запобіжного заходу спливає, однак розгляд із об`єктивних причин завершити неможливо.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали суду про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як визначено ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання зазначеним спробам, визначеним частиною 1 цієї статті, зокрема, переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про запобіжний захід, окрім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, необхідно враховувати, у тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

За змістом ст. 199 КПК України, підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 3 ст. 135 КК України, які, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжкими злочинами, оскільки санкцією статті передбачено покарання від 3 до 8 років позбавлення волі, а тому, обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення покарання, тим самим, перешкоджати кримінальному провадженню. Про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить також і те, що після вчинення ДТП обвинувачений залишив місце події, на виклики до слідчого не з`являвся та тривалий час перебував у розшуку до його затримання, знищив шляхом підпалу автомобіль, що є речовим доказом в справі.

Окрім того, ризик переховування від суду об`єктивно збільшується з урахуванням ведення в Україні воєнного стану, який суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Також, із урахуванням даних про особу обвинуваченого, суд зазначає, що хоча ОСОБА_2 і є особою, яка в силу ст. 89 КК України не судима, разом із тим, останній раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих тяжких злочинів, що свідчить про антисоціальну направленість його поведінки та небажання вести законослухняний спосіб життя.

На даний час розпочато розгляд справи по суті, водночас, не допитані всі свідки, обвинувачений, свідок ОСОБА_8 , яка під час досудового розслідування надавала показання, у судовому засіданні, посилаючись на ст. 63 КК України, відмовилася їх надавати. Також у судовому засіданні не допитано експерта, не досліджені письмові матеріали справи, а отже, наявний ризик впливу ОСОБА_2 на свідків, із метою надання чи зміни ними показань на його користь.

Доводи сторони захисту про наявність у обвинуваченого гарантованого місця проживання та сталих соціальних зв`язків, бажання останнього працювати, не спростовують встановлені в справі ризики щодо обвинуваченого ОСОБА_2 , тому на даній стадії розгляду справи підстави для зміни запобіжного заходу обвинуваченому відсутні.

Суд також бере до уваги той факт, що обвинувачений ОСОБА_2 , відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України не є особою, до якої не може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Докази неможливості подальшого перебування під вартою обвинуваченого, зокрема, і щодо стану здоров`я, суду не надано.

Таким чином, враховуючи дані про особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, репутацію, а також тяжкість покарання, що може йому загрожувати в разі визнання винуватим, інші обставини кримінального провадження, суд вважає доведеним наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим, клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підлягає до задоволення.

Відповідно, із вищевказаних підстав, не можуть бути застосовані більш м`які запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, про що заявлялося стороною захисту.

Окрім того, враховуючи висунуте ОСОБА_2 обвинувачення у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини, відповідно до ч. 5 ст. 182, ч. 3, п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд не визначає розмір застави.

Керуючись ст. ст. 177-178, 183, 187, 194, 199, 331, 392 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора пропродовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_2 , - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у об`єднаному кримінальному провадженні № 0000448 від 03.09.2022 за ч. 2 ст. 286 КК України та № 0000346 від 07.04.2025 за ч. 3 ст. 135 КК України , на 60 (шістдесят) днів, тобто до 07.11.2025 включно.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_6 , про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на менш суворий, - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення копії ухвали, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 10.09.2025

Суддя: ОСОБА_1