Справа № 740/3559/24
Провадження № 1-кс/740/997/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ України

27 листопада 2025 року м. Ніжин

Слідчий суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , із секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участю скаржниці ОСОБА_3 , прокурора Ніжинської окружної прокуратури ОСОБА_4 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області звернулася ОСОБА_3 зі скаргою, в якій просить скасувати постанову від 18.09.2024 дізнавача СД Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області про закриття кримінального провадження, зареєстрованого у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000135 від 15.04.2024.

В обґрунтування скарги зазначає, що оскаржувану постанову від неї приховали, вона є «брехливою».

У судовому засіданні скаржниця ОСОБА_3 підтримала скаргу і просила відновити розслідування. Зазначила, що передала адвокату ОСОБА_5 5000 грн під судом у Ніжині для укладення, як говорив адвокат, мирової угоди з потерпілим і призначення сину умовного терміну. Про це ОСОБА_5 написав розписку. На наступний день передала ОСОБА_5 ще 4000 грн, а згодом ще 1600 грн як оплату послуг адвоката по договору. Але ОСОБА_5 не надав договору про надання правової допомоги і розписок про отримання 4000 грн і 1600 грн не склав, а тому у складеній ним розписці на 5000 грн вона сама дописала ще записи " НОМЕР_1 " та " НОМЕР_2 ". В дійсності потерпілий ОСОБА_6 по справі за обвинуваченням її сина ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК України від самого початку кримінального провадження не мав до ОСОБА_7 ніяких претензій і не просив відшкодування заподіяної шкоди, та ніяких грошей, які вона передавала ОСОБА_5 , останній ОСОБА_6 не передавав. Протилежні пояснення ОСОБА_5 і ОСОБА_6 про те, що гроші були передані ОСОБА_6 є брехнею. ОСОБА_6 говорив їй, що йому заборонили спілкуватися з нею під тиском і погрозами. Крім того, її син не спричиняв ОСОБА_6 ніяких тілесних ушкоджень і притягнутий до кримінальної відповідальності безпідставно. Зверталася до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів, набутих без достатніх правових підстав, але у задоволенні позовних вимог судом було відмовлено.

Прокурор Ніжинської окружної прокуратури ОСОБА_4 просив у задовленні скарги ОСОБА_3 відмовити, а рішення про закриття кримінального провадження вважав законним.

Начальником СД Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області подано заяву, у якій просить розглядати скаргу без участі представника органу дізнання і у задоволенні скарги відмовити, так як у кримінальному провадженні проведені всі необхідні слідчі дії.

Слідчий суддя, заслухавши скаржницю, прокурора, дослідивши матеріали за скаргою, а також матеріали дізнання у кримінальному провадженні, зареєстрованому 15.04.2024 у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000135 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України, дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів досудового розслідування, кримінальне провадження зареєстроване 15.04.2024 на виконання ухвали слідчого судді від 11.04.2024 про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 від 05.04.2024 про заволодіння шляхом обману її грошима адвокатом ОСОБА_5 при здійсненні ним захисту у кримінальному провадженні сина заявниці.

У заяві до Ніжинського РУП від 05.04.2024 ОСОБА_3 повідомила, що передала захиснику свого сина адвокату ОСОБА_5 5000 грн під розписку від 15.01.2018 , та надалі ще 4000 грн і 1600 грн без складання розписки. Друга розписка від 22.02.2018 на 8360 грн. Їй не відомо, яка частина з цих грошей була передана потерпілому, але останній у судовому засданні підтвердив і просив не позбаляти сина волі. Тим не менш, вироком від 31.08.2018 сина було засуджено до реального строку позбавлення волі і стягнуто 8360 грн витрат на стаціонарне лікування потерпілого. Вона заплатила ще 360 грн. Адвокат запевняв, що платитинічого не потрібно, бо так всім пишуть у вироках, і що він сам вирішить цю проблему. Її уникав всіляко. У подальшому сума збільшилась з урахуванням виконавчого збору. То ж адвокат набув майно, гроші, без достатньої правової підстави, але усупереч ст. 1212 ЦК України їх не повертає, що є кримінальним правопорушенням, і містить ознаки крадіжки.

ОСОБА_3 допитана дізнавачем як потерпіла. Надала 16.04.2024 показання про те, що найняла адвоката ОСОБА_5 для захисту сина ОСОБА_7 від обвинувачення у нанесенні тілесних ушкоджень. Тому 15.01.2018 адвокату ОСОБА_8 заплатила 5000 грн авансу і він надав їй розписку. Потім ще донесла йому 4000 грн без розписки. По договору ще віддала 1600 грн також без розписки. Договору про співпрацю адвокат не надав. Свідки події відсутні. Просила притягнути до відповідальності ОСОБА_5 за те, що він взяв з неї гроші, але ніяк не допоміг її сину.

Опитаний дізнавачем ОСОБА_5 пояснив, що 6 років тому Чернігівський РБВПД надав йому доручення на захист ОСОБА_7 , який притягався до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КК України. Дана стаття передбачає покарання від 5 до 8 років позбавлення волі. Він чесно і добросовісно відносився до виконання своїх обов`язків в ході досудового слідства та в суді. В ході досудового слідства надав ОСОБА_3 консультації враховуючи ті обставини, що злочин її сина відноситься до тяжких, то запропонував їй відшкодувати матеріальну та моральну шкоду потерпілому, оскільки ця обставина є пом`якшуююча. ОСОБА_3 пояснила, що син висносить речі та кошти з дому та пропиває їх, тому просила, щоб він взяв у неї кошти у сумі 5000 грн на зберігання для сплати потерпілому моральної та матеріальної шкоди. Він спочатку відмовлявся, оскільки у нього раніше таких обставин ніколи не було, написав їй розписку, в якій зазначив, що ці кошти у сумі 5000 грн будуть сплачені потерпілому за відшкодування шкоди, так як і просила ОСОБА_3 . В день судового засідання пообіцяв, що кошти їй принесе, щоб передати потерпілому. В день судового засідання по кримінальному провадженню віносно її сина прийшов у суд, де вже знаходилася ОСОБА_3 та потерпілий, і запитав, чи домовилися вони про розмір відшкодування. Вони відповіли, що домовилися на 8000 грн. Тоді він дістав 5000 грн, які раніше йому передала ОСОБА_3 , перерахував в їх присутності. ОСОБА_3 добавила ще 3000 грн і при них він віддав 8000 грн потерпілому у рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди від злочину ОСОБА_7 . Ці кошти потерпілий забрав та поклав до кишені. Потім потерпілий написав розписку, що отримав 8000 грн у рахунок сплати матеріальної і моральної шкоди, яку він забрав. У судовому засіданні заявив клопотання про приєднання розписки до матеріалів справи. Розглядаючи кримінальну справу, суд врахував добровільне погашення шкоди у розмірі 8000 грн та застосував до його підзахисного ОСОБА_7 ст. 69 КК України, призначив покарання нижче нижчої межі, передбаченої санкцією статті, а саме 2 роки 6 місяців. В цьому судовому засіданні державний обвинувач пред`явив позов до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди державі в ІНФОРМАЦІЯ_1 на суму 8000 грн. Обвинувачений визнав позов повністю і позовну заяву було задоволено. Після цього ОСОБА_3 не мала до нього ніяких претензій. Оскільки шкода державі не відшкодовувалася, був виданий виконавчий лист до виконавчої служби. Тоді ОСОБА_3 звернулася до нього за поясненнями про те, чому другий раз з неї стягують 8000 грн. Він пояснив, що 8000 грн вона сплатила за шкоду здоров`ю потерпілому, а 8000 грн вона повинна сплатити за місце в лікані. На це ОСОБА_3 повідомила, що вдруге сплачувати кошти не буде. Після цього ОСОБА_9 звернулася в суд з позов про стягнення з нього 10000 грн на підставі розписки на 5000 грн, яку вона надала до суду. Користуючись тим, що у розписці між текстом і його підписом був проміжок, вона дописала ще 5000 грн різними сумами. Цей факт підробки був установлений судом, вона зізналася у судовому засіданні, що вона дописала потрібну їй суму. Тому ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовив їй у задоволенні цивільного позову. ІНФОРМАЦІЯ_3 апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишив без задоволення. Доказів про заволодіння грішми ОСОБА_3 немає і не може бути, оскільки він протиправно її грішми не заволодівав.

У ході дізнання допитано свідка ОСОБА_6 , який надав показання, що між ним і ОСОБА_7 трапилася ситуація, внаслідок якої ОСОБА_7 було притягнуто до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КК України. Захист ОСОБА_7 у суді здійснював адвокат ОСОБА_5 . У день судового засідання він перебував на другому поверсі суду разом із ОСОБА_3 і чекали на ОСОБА_5 . Коли він прийшов, то дістав 5000 грн та передав ОСОБА_3 , яка їх перерахувала та добавила ще 3000 грн і передала назад ОСОБА_5 кошти вже разом 8000 грн, щоб ОСОБА_5 передав їх йому за відшкодування матеріальної і моральної шкоди. Він забрав ці кошти і поклав до своєї кишені та написав у присутності ОСОБА_5 розписку, що отримав 8000 грн у рахунок сплати моральної і матеріальної шкоди.

Органом дізнання також долучено до матеріалів досудового розслідування копію розписки ОСОБА_5 від 15.01.2018 про отримання від ОСОБА_3 в рахунок відшкодування шкоди ОСОБА_6 5000 грн аванс, у якій містяться також записи: «4000" і "1600».

Крім того, в матеріалах дізнання міститься копія письмового пояснення ОСОБА_10 на ім`я ОСОБА_3 від 22.02.2018 про те, що в добровільному порядку ОСОБА_3 відшкодувала кошти потерпілому ОСОБА_6 за спричинену йому шкоду. 31.01.2018 о 15:00 год ОСОБА_3 через нього ОСОБА_5 в присутності свідків вручили кошти в розмірі 8300 грн за лікування і моральну шкоду. ОСОБА_6 отримав 8300 грн та написав заяву, що йому шкода відшкодована повністю.

Здійснено тимчасовий доступ до судової справи за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК України і вилучено копії журналу судового засідання за 31.01.2018 у даній справі та заяви потерпілого ОСОБА_6 до суду, з яких слідує, що у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 заявив клопотання, задоволене судом, про приєднання до справи його заяви про відсутність претензій до обвинуваченого ОСОБА_7 , у якій потерпілий зокрема зазначив, що йому повністю відшкодована моральна та матеріальна шкода, претензій до ОСОБА_7 не має.

Як вбачається зі змісту долученого до кримінального провадження вироку з Єдиного реєстру судових рішень від 31.01.2018 ІНФОРМАЦІЯ_4 у справі за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК України, потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що обвинувачений відшкодував йому шкоду і він не має до нього претензій матеріального та морального характеру. При призначенні покарання обвинуваченому суд, серед іншого, врахував добровільне відшкодування шкоди та за ч.1 ст.121 КК України призначив ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.1 ст.121 КК України, - у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.

Рішення дізнавача, оформлене оскаржуваною постановою від 18.09.2024, про закриття кримінального провадження мотивовано відсутністю доказів заволодіння ОСОБА_5 грошима ОСОБА_3 .

З таким рішенням погоджується і слідчий суддя, так як за змістом розписки від 15.01.2018 в частині тексту, що не викликає сумніву у його виконанні ОСОБА_5 , він отримав від ОСОБА_3 5000 грн в рахунок відшкодування шкоди ОСОБА_6 . У подальшому цю ж суму коштів ОСОБА_5 віддав ОСОБА_3 , яка додала ще 3000 грн, і загалом ОСОБА_6 було передано 8000 грн в рахунок відшкодування шкоди від злочину ОСОБА_7 , що підтвердив і допитаний під час дізнання ОСОБА_6 , та узгоджується з зібраними по справі документами, зокрема журналом судового засідання у справі щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК України та заяви потерпілого ОСОБА_6 до суду про відшкодування заподіяної йому злочином шкоди.

Як зазначила у своїх показаннях ОСОБА_3 , свідків при передачі нею грошей ОСОБА_5 не було. Документи про передачу додатково ще 4000 грн і 1600 грн не складалися. Означене не дає можливості органу дізнання вжити інших заходів, окрім вже проведених, для здобуття доказів і перевірки цих обставин.

При цьому, суд критично ставиться до записів «+ 4000» та « НОМЕР_2 », вказаних у розписці ОСОБА_5 від 15.01.2018, адже вони дописані ОСОБА_3 , що вона підтвердила у судовому засіданні.

Також ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначила, що зверталася до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів, набутих без достатніх правових підстав, але у задоволенні позовних вимог судом було відмовлено. Так, дійсно в загальному доступі в Єдиному реєстрі судових рішень оприлюднено рішення ІНФОРМАЦІЯ_4 від 28.10.2021 у цивільній справі № 740/4717/21 за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_5 про стягнення коштів. Як зазначено у цьому рішенні суду, «Згідно розписки від 15.01.2018 відповідач отримав від позивачки кошти у розмірі 5000,00 грн в рахунок відшкодування шкоди ОСОБА_6 (аванс). Суд критично ставиться до записів «+ 4000» та « НОМЕР_2 », вказаних у розписці, через явну очевидність їх дописування, що фактично підтвердила у судовому засіданні і позивачка».

18.09.2024 дізнавачем СД Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_11 винесено постанову про закриття кримінального провадження, зареєстрованого 15.04.2024 у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000135 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України.

Надаючи оцінку правомірності рішення про закриття кримінального провадження, слідчий суддя виходить з наступного.

Дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого (ч. 1 ст. 40-1 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні визначені у ч.1ст.91 КПК України. Частиною другою цієї статті передбачено, що доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

За змістом положень ст.ст. 283, 284 КПК України закінчення досудового розслідування це завершальний етап стадії досудового розслідування, у межах якого підбиваються підсумки роботи слідчого і прокурора щодо вирішення завдань кримінального провадження, аналізуються всі зібранні докази та приймається підсумкове рішення у справі на стадії досудового розслідування.

Після виконання вимог ст. 91 КПК України, а саме встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, досудове розслідування визнається закінченим, тобто, якщо немає необхідності у проведенні ще будь-яких слідчих (розшукових) дій або негласних слідчих (розшукових) дій, спрямованих на збирання, перевірку та оцінку доказів, коли жодна з версій, які виникли, не залишилась не перевіреною.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності, а прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя погоджується з висновками дізнавача про необхідність закриття кримінального провадження, що викладені в мотивувальній частині постанови від 18.09.2024, які підтверджуються зібраними у справі доказами і у своїй сукупності, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, вказують на законність та обґрунтованість прийнятого процесуального рішення, та з доводами про встановлення відсутності у даному випадку об`єктивної ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, у вигляді заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою, у зв`язку з чим слідчий суддя не вбачає підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Органом дізнання вжито всіх заходів щодо встановлення тих обставин, які мають значення для кримінального провадження і належним чином виконані процесуальні та слідчі дії в обсязі необхідному для встановлення таких обставин і прийняття у кримінальному провадженні кінцевого рішення в межах компетенції згідно із законом.

Встановлення зазначених обставин і їх належна оцінка обумовили прийняття дізнавачем рішення про закриття кримінального провадження на підставі вимог п. 2 ч. 1 ст.284 КПК України.

Доводи ОСОБА_3 про невинуватість сина у спричиненні тілесних ушкоджень ОСОБА_6 перебувають поза межами предмета розгляду скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, постанова дізнавача від 18.09.2024 про закриття кримінального провадження прийнята з дотриманням вимог КПК України, а тому слідчий суддя дійшов висновку, що підстави для задоволення скарги ОСОБА_3 відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 303-307, 369, 370, 371, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_11 від 18.09.2024 про закриття кримінального провадження, зареєстрованого у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000135 від 15.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Повний текст ухвали складено 27.11.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1