Провадження № 1-кп/205/1218/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2025 року м. Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000371, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06 вересня 2025 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, громадянки України, українки, маюча середню освіту, заміжня, офіційно не непрацевлаштована, маюча на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима: 05.08.2024 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на один рік,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.08.2024 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 призначено покарання у виді пробаційного нагляду строком на один рік. Згідно вказаного вироку Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.08.2024 на підставі ч. 2 ст. 59-1 КК України на засуджену ОСОБА_3 покладені обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

03 жовтня 2024 року засуджена ОСОБА_5 прибула до Новокодацького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області, де була ознайомлена з умовами та порядком здійснення за нею пробаційного нагляду, а також з обов`язками покладеними на неї судом, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, а також відповідно до вимог ст. 49-3 КВК України попереджена про кримінальну відповідальність, передбачену ч. 3 ст. 389 КК України, за ухилення від його відбування. Згідно вказаних обов`язків засудженої особи, 03 жовтня 2024 року ОСОБА_6 працівниками Новокодацького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області було поставлено на облік та ознайомлено з постановою про встановлення днів явки на реєстрацію, відповідно до якої остання зобов`язана з`являтися на реєстрацію до Новокодацького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області першого та четвертого четверга кожного місяця.

Після цього у ОСОБА_7 виник кримінально-протиправний умисел на ухилення від відбування призначеного судом покарання у виді пробаційного нагляду.

Реалізовуючи вказаний умисел, в порушення порядку та умов відбування покарання у виді пробаційного нагляду, передбачених ст.ст. 49-1, 49-3 КВК України, 24 жовтня 2024 року засуджена ОСОБА_5 не з`явилася на реєстрацію до Новокодацького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області без поважних причин, тим самим злісно ухилилася від відбування покарання у виді пробаційного нагляду та порушила вимоги ст. 49-3 КВК України. З метою встановлення причини неявки засудженої ОСОБА_7 для реєстрації, їй був надісланий виклик на 31 жовтня 2024 року, за викликом остання не з`явилася, у зв`язку з чим 01 листопада 2024 року з останньою було проведено індивідуально-профілактичну бесіду та письмово попереджено про притягнення до кримінальної відповідальності.

Не бажаючи стати на шлях виправлення, ОСОБА_3 без поважних причин не з`явилася на реєстрацію 28 серпня 2025 року та 04 вересня 2025 року, у зв`язку з чим 05 вересня 2025 року була повторно попереджена про кримінальну відповідальність, передбачену ч. 3 ст. 389 КК України за ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду.

Таким чином, засуджена ОСОБА_3 , маючи кримінально-протиправний умисел спрямований на порушення порядку відбування встановленого вироком суду покарання у виді пробаційного нагляду, будучи належним чином ознайомлена про порядок та умови відбування покарання у виді пробаційного нагляду, призначеного їй вироком суду, достовірно знаючи про наслідки невиконання покладених на неї обов`язків, систематично не виконуючи встановлених обов`язків, передбачених ст. 49-3 КВК України, порушила порядок та умови відбування покарання з 24 жовтня 2024 року.

Умисні дії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що виразилися в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, кваліфікуються за ч. 3 ст. 389 КК України.

Згідно ч.ч.2,3 ст.381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

До обвинувального акту, який містить клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, додані: письмова заява обвинуваченої ОСОБА_3 , складена в присутності її захисника адвоката ОСОБА_8 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначеними вище, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

За результатами дослідження змісту відповідної заяви та матеріалів кримінального провадження, у суду не виникло сумнівів у тому, що ця заява обвинуваченої є усвідомленою, відповідає її внутрішній волі та процесуальна позиція сформувалася без будь-якого стороннього неправомірного впливу на неї.

Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, передбаченому ст.ст.381-382 КПК України.

Встановлені в даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками судового провадження і суд, з огляду на відповідність цих обставин матеріалам кримінального провадженні, а також з урахуванням відсутності підстав для сумніву в їх об`єктивності та доведеності, визнає їх доведеними.

Таким чином, суд приходить до висновку про достатність підстав для прийняття рішення про визнання обвинуваченої ОСОБА_3 , винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України, тобто в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді пробаційного нагляду.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд визнає її щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею діяння, яке відноситься до категорії кримінальних проступків, дані про особу обвинуваченої, яка раніше судима, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, офіційно не непрацевлаштована, маюча на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також положення Загальної частини КК України щодо порядку призначення покарання.

Відповідно до п.п.1 та 2 ч.1 ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу та відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

Санкція ч. 3 ст. 389 КК України, за якою обвинувачується ОСОБА_3 передбачає покарання лише у вигляді обмеженням волі на строк до трьох років. Інших видів покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України законом не передбачено.

Разом з цим, відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

Таким чином, враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_3 має малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 який на момент вчинення обвинуваченою ОСОБА_3 кримінального правопорушення та на день ухвалення вироку є малолітньою дитиною відповідно, до останньої не може бути застосовані покарання у вигляді обмеження волі.

При цьому, суд не вбачає можливим застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України та призначення їй іншого більш м`якого покарання ніж обмеження волі, з огляду на відсутність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених ст. 284 КК України судом не встановлено.

Таким чином, суд приходить до висновку про неможливість призначення обвинуваченій ОСОБА_3 покарання за ч. 3 ст. 389 КК України.

Разом з цим, суд не вбачає підстав для застосування положень ст. 71 КК України, оскільки повне або часткове приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за попереднім вироком, згідно вимог ч. 1 ст. 71 КК України може бути застосовано лише до покарання, призначеного за новим вироком з подальшим визначенням остаточного покарання за сукупністю вироків.

Витрат на залучення експерта у кримінальному провадженні не здійснювалося, цивільного позову не заявлялося, заходів забезпечення кримінального провадження не застосовувалося.

Таким чином, покарання призначене ОСОБА_3 вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.08.2024 за ч. 2 ст. 125 КК України у вигляді пробаційного нагляду строком на один рік підлягає самостійному виконанню.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України без призначення їй за цим законом покарання.

Покарання призначене ОСОБА_3 вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.08.2024 у вигляді пробаційного нагляду строком на один рік виконувати самостійно.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

В іншій частині вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Новокодацький районний суд міста Дніпра протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження

Суддя ОСОБА_1