СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/1938/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002785 від 11.09.2025, щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Новомиколаївка Іванівського району Херсонської області, громадянина України, одруженого, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; такого, що судимості не має,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України;

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , не маючи посвідчення водія, яке знаходиться в офіційному обороті на території України, вступив у злочинну змову з невстановленою особою, до якої звернувся з проханням посприяти скорішому отриманню ним вказаного офіційного документу, без складання іспитів у сервісних центрах МВС України. Коли невстановлена особа погодилась допомогти, ОСОБА_3 з метою виконання свого умислу в невстановлений час, однак не пізніше 03.03.2024, перебуваючи за невстановленою адресою, надав вказаній невстановленій особі власну фотокартку та свої анкетні дані для виготовлення бланку посвідчення водія, яке видається у встановленому законом порядку та надає право керувати автомобілем.

Після цього невстановлена особа, знаходячись в невстановленому місці, в невстановлений час, однак не пізніше ніж 03.03.2024, виготовила підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 03.03.2024, видане нібито ТСЦ № 1242 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке в подальшому було передане останньому через відділення «Нової Пошти» в місті Києві.

Таким чином, ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що він не проходив установленого законом порядку отримання посвідчення водія, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.1994 №340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке відповідно до п.п. 2.1«а» та 2.4 Правил дорожнього руху України водій повинен мати при собі та пред`явити для перевірки на вимогу поліцейського, залишив дане посвідчення в себе та в подальшому почав його використовувати для можливості керувати транспортними засобами.

Крім цього, 10.09.2025 приблизно о 20 год. 38 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Зодчих, 16, (Кільцева дорога), достовірно знаючи, що посвідчення водія з серійним номером серії НОМЕР_2 від 03.03.2024, що видане нібито ТСЦ № 1242 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є підробленим, та не маючи права керувати автомобілем, використав його, пред`явивши на законну вимогу працівнику поліції УПП у м. Києві ДПП, як документ, що посвідчує особу та надає йому право керувати автомобілем.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень за наведених вище обставин визнав у повному обсязі, щиро розкаявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінальних правопорушень та зазначив, що він знайшов сторінку, розміщену в соціальної мережі «Фейсбук», де містилася пропозиція замовити виготовлення посвідчення водія. Переписуючись з невідомою особою, ОСОБА_3 замовив виготовлення посвідчення водія, надіслав свої персональні дані та фотокартку і сплатив за послуги 8000 гривень. Через 10 днів обвинувачений отримав підроблене посвідчення у відділенні «Нової пошті» та почав користуватися ним при керуванні автомобілем. 10.09.2025 ОСОБА_3 , потрапивши в дорожньо-транспортну пригоду, пред`явив працівникам поліції вказане підроблене посвідчення водія. Працівники поліції відразу виявили ознаки підробки документу, а ОСОБА_3 розповів про обставини отримання підробленого документу.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України та наслідки, передбачені ч. 2 ст. 394 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, суд визнає доведеним, що:

- своїми умисними діями, які виразилися в підробленні посвідчення, яке видається установою, та надає права, з метою його використання, вчиненими за попередньою змовою з невстановленою особою, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 358 КК України;

- своїми умисними діями, які виразилися у використанні завідомо підробленого документа, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує, що кримінальне правопорушення за ч. 3 ст. 358 КК України відноситься до нетяжких злочинів, а за ч. 4 ст. 358 КК України - до кримінальних проступків, бере до уваги дані про особу ОСОБА_3 , який судимості не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працевлаштований, що робить недоцільним призначення йому за ч. 4 ст. 358 КК України покарання у виді штрафу, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , є щире каяття, яке виразилося в дачі правдивих показань, жалю про вчинене, готовності понести заслужене покарання.

Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлені.

Беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі на строк, передбачений санкціями ч. 3 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Згідно з ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупності кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Разом з тим, з огляду на фактичні обставини справи та характер протиправних діянь, наявність обставин, які пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання, особу ОСОБА_3 , який судимості не має, приймаючи до уваги відношення обвинуваченого до вчиненого, який засуджує свою протиправну поведінку, суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим на підставі статті 75 КК України звільняє його від покарання з випробуванням та покладає на нього обов`язки, визначені у статті 76 КК України.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Доля речових доказів і документів вирішується судом згідно зі ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 369-371, 373, 374, 394 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 3 ст. 358 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;

за ч. 4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Відповідно до статті 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати у розмірі 3565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок на залучення експерта (висновок експерта від 16.09.2025 № СЕ-19/111-25/57188-ДД).

Речові докази:

- посвідчення водія з ознаками підробки серії НОМЕР_2 , передане на зберігання до кімнати речових доказів Святошинського УП ГУНП у м. Києві (квитанція № 5810) - знищити;

- відеозаписи з портативних відеореєстраторів працівників УПП у м. Києві ДПП - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Святошинський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1