Справа № 450/1044/25 Провадження № 1-кп/450/380/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2025 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000338 від 10.03.2025 р. відносно обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.5 ст.27, ч.4 ст.190 КК України,-

в с т а н о в и в:

11.03.2025 р. в порядку ст.291 КПК України від прокурора Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_3 поступив в суд обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000338 від 10.03.2025 р. відносно обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.5 ст.27, ч.4 ст.190 КК України, щодо якого в ході досудового розслідування застосовано захід забезпечення кримінального провадження у виді тримання під вартою.

Потерпілими у даному кримінальному провадженні визнано ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Ухвалою від 12 березня 2025 року по вказаному обвинувальному акту призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 07 травня 2025 року призначено обвинувальний акт у кримінальному провадженні до судового розгляду.

В судовому засіданні 28.11.2025 року прокурором Франківської окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_3 подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів з визначенням застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Мотивував клопотання тим, що ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 12 березня 2025 року щодо обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів з визначенням застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Вказав, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.5 ст.27, ч.4 ст.190 КК України, за які йому загрожує покарання у виді позбавлення волі строком понад 5 років. Відтак, щодо ОСОБА_4 є наявність обґрунтованого обвинувачення та наявні достатні підстави вважати, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не змінились та на даний час продовжують існувати, оскільки він матиме можливість переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та експертів у цьому ж кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання цим та іншим ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Окрім наведеного пояснив, що після проведення допиту на досудовому розслідуванні ОСОБА_4 перестав користуватись звичним для нього абонентським номером оператора мобільного зв`язку, спілкуватися із родичами та сусідами, змінив адресу свого місця проживання, з огляду на що 08 жовтня 2024 року його оголошено в розшук, місце перебування якого встановлено лише 15 січня 2025 року. З врахуванням викладеного, виникає доцільність у продовженні строку дії запобіжного заходу, у зв`язку із чим просив клопотання задовольнити. Додатково зазначив, що ним помилково вказано у клопотанні вплив обвинуваченого на свідків, які допитані судом, однак може впливати на потерпілих, двоє з яких не допитані, та експертів.

Захисник ОСОБА_10 , з думкою якої погодився обвинувачений ОСОБА_4 , в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні клопотання та застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту. Вказали, що ОСОБА_4 перебував у реабілітаційному центрі та не ухилявся від органу досудового розслідування. Крім цього, в період перебування під вартою ОСОБА_4 переніс інсульт та у зв`язку із цим потребує належного медичного догляду поза межами слідчого ізолятора. Крім наведеного, пояснила, що наведені прокурором ризики не підтверджені належними і допустимими доказами.

Представник потерпілої ОСОБА_6 підтримав подане клопотання та просив таке задовольнити.

Заслухавши пояснення та думку присутніх сторін кримінального провадження, розглянувши клопотання і матеріали обвинувального акту, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 3 ст. 315 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Частиною 1 статті 197 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Положеннями ч. 1 та ч. 3 ст. 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Особа ОСОБА_4 серед іншого обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, перебуваючи на волі матиме можливість перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, двоє з яких не допитано в судовому засіданні, та експертів, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, щодо нього є наявність обґрунтованого обвинувачення, а також існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що свідчить про неможливість запобігання цим та іншим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 12.03.2025 року щодо обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме до 10.05.2025 року, з визначенням застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 07.05.2025 року клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 задоволено. Продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, а саме до 06.07.2025 року, з визначенням застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908400 грн.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 09.06.2025 року клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 задоволено. Продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, а саме до 08.08.2025 року, з визначенням застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908400 грн.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 06.08.2025 року клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 задоволено. Продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, а саме до 05.10.2025 року, з визначенням застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908400 грн.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 01.10.2025 року клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 задоволено. Продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, а саме до 30.11.2025 року, з визначенням застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908400 грн.

Обґрунтованість наявного обвинувачення встановлено наданим суду обвинувальним актом у відповідності до якого ОСОБА_4 серед іншого вчинив особливо тяжкий злочин.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Крім цього, потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_7 не були допитані в судовому засіданні, у зв`язку із чим в суду у подальшому може виникнути необхідність в їх виклику для допиту.

Так, перебуваючи на волі, ОСОБА_4 матиме можливість незаконно впливати на потерпілих з метою надання останнім необхідних показань, а також експертів.

Окрім наведеного, стороною захисту не спростовано факту, що після проведення допиту на досудовому розслідуванні ОСОБА_4 перестав користуватись звичним для нього абонентським номером оператора мобільного зв`язку, спілкуватися із родичами та сусідами, змінив адресу свого місця проживання, з огляду на що 08 жовтня 2024 року його оголошено в розшук, місце перебування якого встановлено лише 15 січня 2025 року.

Суд вважає, що більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання передбаченим ст. 177 КПК України ризикам, що встановлено в підготовчому судовому засіданні.

Застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою не суперечить приписам ч. 5 ст. 182 та п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України.

Згідно п.п. 3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про його незначний ступінь, який може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Летельє проти Франції» (Letellie v France, рішення від 26 червня 1991 р.) «особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє затримання, принаймні, протягом певного часу».

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається в межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За ч. 6 ст. 182 КПК України у виключних випадках, якщо суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідного віку.

Таким чином, клопотання прокурора слід задовольнити та продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на строк 60 днів, а саме до 27.01.2026 року, з визначенням застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908400 грн.

Щодо мотивів покликань захисника ОСОБА_10 і обвинуваченого ОСОБА_4 в частині відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слід вказати, що такі твердження не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та спростовуються викладеним вище.

Окрім наведеного, стороною захисту не доведено, що стан здоров`я ОСОБА_4 унеможливлює його тримання під вартою, оскільки в ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)» функціонує медичний підрозділ, який забезпечує особам, що там утримуються, належний рівень медичної допомоги і лікування.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194, 197, 331, 369, 370, 371, 372, 376 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, а саме до 27.01.2026 року, з визначенням застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908400 грн.

Роз`яснити, що обвинувачений або заставодавець (фізична або юридична особа) мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок суду в розмірі, визначеному в ухвалі суду про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, обвинувачений ОСОБА_4 буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 у разі внесення застави, наступні обов`язки:

- прибувати до суду за першим викликом;

- не відлучатися за межі Львівської області без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню.

Ухвала про продовження застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку її дії.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлений 28.11.2025 року в приміщенні Пустомитівського районного суду Львівської області.

Суддя ОСОБА_1