Справа № 504/1937/25
Номер провадження 1-кп/504/631/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2025 рокус-ще Доброслав

Доброславський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Доброслав Одеського району Одеської області матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Наснавчи Окницького району Республіки Молдова, громадянина Республіки Молдова, освіта середня, неодруженого, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 06.05.2025р. Доброславським районним судом Одеської області за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

- у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

На підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/22 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався в установленому законом порядку.

На підставі Указу Президента України від 15 січня 2025 року №4220-ІХ «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в України продовжено з 05 години 30 хвилин 08 лютого 2025 року строком на 90 діб.

ОСОБА_7 мешкав в Україні на протязі тривалого часу та достовірно знав про дію воєнного стану в Україні.

Так, в середині лютого 2025 року точну дату та час не встановлено, ОСОБА_7 , перебуваючи в домоволодінні, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану, визначивши об`єктом свого злочинного посягання майно, яке належить потерпілому ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, із корисливих мотивів, переслідуючи ціль особистого незаконного збагачення, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, а поряд відсутні сторонні особи та власник майна, шляхом вільного доступу, таємно викрав з літньої кухні, яка розташована за адресою: Одеська область, Одеський район, село Іванове вулиця Шкільна будинок 15, мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy A31» імей НОМЕР_1 , імей НОМЕР_2 з сім картою мобільного оператора НОМЕР_3 .

Після чого, ОСОБА_7 покинув місце вчинення злочину у невідомому напрямку, разом з викраденим майном, яким розпорядився на власний розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 3 400 гривень.

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав та пояснив, що він тривалий час працював по найму у потерпілого ОСОБА_5 .. Вказаний мобільний телефон потерпілий дав йому сам під виплату, він його не викрадав. Але жалкує, що жодних розписок він не оформлював, ніяких договорів вони не укладали, ОСОБА_8 сказав, щоб він сам завів собі записник та фіксував коли та яким чином він розраховувався за мобільний телефон. Повністю вартість телефону ще не виплатив, але готовий виплатити, якщо потерпілий порахує залишок його заборгованості. Потім він втік з даним телефоном від ОСОБА_5 , оскільки той його не відпускав до матері. Те, що він перебував у розшуку йому відомо не було.

Незважаючи на вищевказану позицію ОСОБА_7 , його винуватість у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину) знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і підтверджується доказами, дослідженими судом, а саме:

-показаннями потерпілого ОСОБА_5 , допитаного в судовому засіданні про те, що він знайомий з обвинуваченим ОСОБА_7 , оскільки він в нього підробляв за наймом, доглядав сад, поливав дерева, допомагав по господарству. Він за це забезпечував його їжею, одягом, помешканням, спочатку ОСОБА_7 мав доступ лише до приміщення, де зберігаються господарські інструменти, але потім він дав йому доступ і до інших приміщень. Відносини були довірливими. Так, у лютому-березні 2025р., точної дати не пам`ятає, він виявив, що його мобільний телефон «Samsung» моделі «Galaxy A31» зник з території домоволодіння, зазвичай цей телефон знаходився на кухні, він його ОСОБА_7 не дарував, не продавав та дозволу його забирати не давав. Сам же ОСОБА_7 напередодні повідомив, що в нього помер родич та поїхав, більше до нього не повертався. Він звернувся до поліції із зайвою про викрадення телефону. Через декілька місяців йому зателефонували співробітники поліції та повідомили, що знайшли телефон в ОСОБА_7 у Кіровоградській області. Далі йому стало відомо про те, що ОСОБА_7 також наробив шкоду іншим людям, за що був засуджений.

-показаннями свідка ОСОБА_9 , допитаної в судовому засіданні про те, що вона працювала за наймом разом із ОСОБА_7 у потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_7 вільно пересувався домоволодінням потерпілого, його ніхто насильно там не утримував. Зі слів потерпілого їй відомо, що коли ОСОБА_7 поїхав, то в ОСОБА_5 зник мобільний телефон (це було приблизно у лютому 2025р.). Свідком крадіжки вона не була, проте бачила у ОСОБА_7 різні мобільні телефони, зокрема і мобільний телефон червоного кольору.

-протоколом прийняття заяви ОСОБА_5 , зареєстрованої ВП №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області №2287 від 05.03.2025р.;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 07.03.2025р. з фототаблицею та довідкою до нього, згідно якого ОСОБА_5 заявив, що впізнав особу чоловічої статі на ім`я ОСОБА_10 під №3, який допомагав по будівництву та господарству за місцем мешкання;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 07.03.2025р. з фототаблицею та довідкою до нього, згідно якого ОСОБА_9 заявила, що вона впізнає особу чоловічої статі на ім`я ОСОБА_10 під №3, який мешкав та допомагав по будівництву та господарству ОСОБА_5 ;

-протоколом огляду від 03.05.2025р. з фототаблицею, згідно якого в приміщенні кабінету №3 ВП №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, в ході огляду громадянина ОСОБА_7 в присутності 2 понятих, останній видав працівникам поліції мобільний телефон «Samsung» моделі «Galaxy A31» імей НОМЕР_1 , імей НОМЕР_2 з сім картою мобільного оператора НОМЕР_3 , в корпусі червоного кольору.

-постановою про визнання предметів речовими доказами та приєднання предметів до справи як речових доказів від 03.05.2025р., згідно якої мобільний телефон «Samsung» моделі «Galaxy A31» імей НОМЕР_1 , імей НОМЕР_2 з сім картою мобільного оператора НОМЕР_3 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та передано під зберігальну розписку потерпілому;

-протоколом огляду речей та документів від 03.05.2025р., а саме мобільного телефону «Samsung» моделі «Galaxy A31» імей НОМЕР_1 , імей НОМЕР_2 з сім картою мобільного оператора НОМЕР_3 , огляд проведено в присутності потерпілого ОСОБА_5 ;

-висновком експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи №1276/25 від 05.05.2025р., згідно якого ринкова вартість мобільного телефону марки «Samsung Galaxy A31» моделі «SM-A315F/DS» об`ємом пам`яті на 64 ГБ, бувшого у використанні, у технічно-справному стані з урахуванням зносу, станом на 06.03.2025р. складає3400 грн.;

Відповідно до пунктів 1 та 2 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення винуватість.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КПК України, суд повинен оцінювати докази на основі всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Оцінюючи позицію обвинуваченого ОСОБА_7 , суд вважає, що його показання є такими, що не відповідають зібраним в ході досудового розслідування та дослідженим в судовому засіданні доказам, які визнані судом належними та допустимими.

Доводи ОСОБА_7 про те, що він не викрадав мобільний телефон, а нібито потерпілий ОСОБА_5 сам дав його йому під виплату, спростовуються показаннями самого потерпілого, який категорично це заперечував. Крім того, ОСОБА_7 в судовому засіданні повідомив, що поїхав від ОСОБА_5 , в якого працював тривалий час, забравши із собою зазначений в обвинувальному акті телефон, що жодних розписок він не оформлював, ніяких договорів вони потерпілим не укладали. Зазначене підтверджує винуватість ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення та спростовує його доводи в не доведенні вини. З врахуванням особи обвинуваченого, який раніше був засуджений за майновий злочин, а також те, що ОСОБА_7 залишив домоволодіння потерпілого із зазначеним телефоном, з огляду на сукупність досліджених доказів, суд розцінює позицію обвинуваченого як спосіб захисту, обумовлений прагненням уникнути покарання.

Зібрані органом досудового розслідування докази у своїй сукупності узгоджуються між собою та підтверджують версію сторони обвинувачення щодо обставин кримінального правопорушення.

Таким чином, судом в повному обсязі досліджені докази, представлені стороною обвинувачення (жодні докази стороною захисту не надані), об`єктивний аналіз яких наданий у вироку в сукупності з усіма обставинами справи. Докази у справі узгоджуються між собою і підтверджують винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні ним кримінального правопорушення в обсязі, встановленому судом у процесі судового розгляду.

Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину).

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч.4 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, обставини справи, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу винуватого, в тому числі матеріали досудової доповіді.

Суд, зокрема, враховує особу ОСОБА_7 , те, що він раніше судимий, негативно характеризується за місцем мешкання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, скоїв умисне кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, відповідно до ст.12 КК України.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до положень ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до положень ст.67 КК України, судом не встановлено.

В судових дебатах прокурор Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 просив призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років.

Захисник-адвокат ОСОБА_6 вважала, що наданими по справі доказами не підтверджується факт крадіжки телефону, про таємне викрадення телефону заявляє тільки потерпілий, відтак усі сумніви щодо доведеності вини особи трактуються на її користь, а тому обвинувачений має бути виправданий.

Обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що він вину не визнає, потерпілий змінює свої покази та він готовий виплатити йому залишок заборгованості за телефон.

Потерпілий ОСОБА_5 в судових дебатах участь не брав, надавши заяву про подальший розгляд справи без його участі.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винуватого, який перебував у розшуку, відсутність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає необхідним обрати ОСОБА_7 міру покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст.185 КК України, оскільки його виправлення і перевиховання можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства. Суд вважає, що така міра покарання сприятиме вихованню особи в дусі додержання законів України, тобто формування у нього звички законослухняної поведінки і не бажання в майбутньому повторювати дії, які мають наслідком встановлення зазначених обмежень.

З огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив дане кримінальне правопорушення до винесення вироку Доброславського районного суду Одеської області від 06.05.2025р., суд вважає за необхідне призначити йому покарання відповідно до ч.4 ст.70 КК України.

На підставі пп.2 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від

24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

В зв`язку з цим, вирок Доброславського районного суду Одеської області від 06.05.2025р.відносно ОСОБА_7 підлягає самостійному виконанню.

Обвинувачений перебуває під вартою з 07.05.2025р. (на підставі ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу та подальших ухвал про продовження строку тримання під вартою), більше на волі він не знаходився.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

З огляду на викладене, строк попереднього ув`язнення рахується з моменту затримання особи, якщо таке мало місце до набрання вироком законної сили.

У зв`язку із чим, на підставі ч.5 ст.72 КК України, суд вважає необхідним зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення, з моменту фактичного затримання - з 07.05.2025 року, по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речові докази по справі, а саме мобільний телефон «Samsung» моделі «Galaxy A31» імей НОМЕР_1 , імей НОМЕР_2 з сім картою мобільного оператора НОМЕР_3 , який передано під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_5 необхідно вважати повернутим власнику ОСОБА_5 .

Процесуальні витрати по справі на залучення експерта з проведення судово-товарознавчої експертизи, документально підтвердженні, тому відповідно до ст.124 КПК України підлягають відшкодуванню за рахунок обвинуваченого ОСОБА_7 .

Цивільний позов не заявлений. Процесуальні витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст.100, 124, 371-373, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

У відповідності до ч.4 ст.70 КК України остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_7 до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців, а також покарання призначене вироком Доброславського районного суду Одеської області від 06.05.2025р.,яке виконується самостійно.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення, з моменту фактичного затримання - з 07.05.2025 року, по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити попередній - тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Речові докази по справі, а саме мобільний телефон «Samsung» моделі «Galaxy A31» імей НОМЕР_1 , імей НОМЕР_2 з сім картою мобільного оператора НОМЕР_3 , який передано під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_5 вважати повернутим власнику ОСОБА_5 .

Стягнути із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про народження НОМЕР_4 від 12.02.1992р., процесуальні витрати на залучення експерта з проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 420 (чотириста двадцять) грн., на користь держави.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Доброславський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1