Справа № 450/1447/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/400/25 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000269 за апеляційною скаргою прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Пустомитвського районного суду Львівської області від 15.04.2025 року, стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Більче Миколаївського району Львівської області, українця, громадянина України, одруженого, який має на утриманні двох малолітніх дітей, працює ЗОШ № 10 м. Стрия, вчителя трудового навчання, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України

за участю:

прокурора - ОСОБА_9 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

захисника - адвоката ОСОБА_10 ,

встановила:

Вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 15.04.2025 ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 5000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 85000 грн.

Запобіжний захід ОСОБА_8 у виді застави, до вступу вироку в законну силу - залишено без змін.

Арешт на майно, накладений ухвалами слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 05.02.2025 року- скасовано.

Заставу, визначену ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 05.02.2025 року, про застосування запобіжного заходу у виді взяття під варту щодо обвинуваченого, та внесену для забезпечення виконання обов`язків ОСОБА_8 - буде повернуто ОСОБА_11 .

Вирішено питання з речовими доказами в порядку ст. 100 КПК України.

Даний вирок оскаржила прокурор, яка просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, та призначити покарання у виді штрафу, визначивши його згідно з вимогами ч. 2 ст. 53, п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України, в розмірі 42948 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 730 116 гривень.

У решті вирок залишити без змін.

Не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації дій обвинуваченого відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, прокурор вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Прокурор зазначає, що при визначенні розміру покарання у виді штрафу, судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного вироку не дотримано правил призначення покарань, передбачених ч. 2 ст. 53, ч. 1 ст. 65 КК України.

Прокурор покликається, що за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, розмір штрафу, що призначається судом, не може бути меншим за розмір майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, або отриманого внаслідок вчинення кримінального правопорушення доходу, незалежно від граничного розміру штрафу, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 вчиняючи кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 369-2 КК України, отримав від ОСОБА_12 неправомірну вигоду в загальній в сумі 17500 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становило 730100 грн., тобто отримав внаслідок вчинення кримінального правопорушення дохід в сумі 17500 доларів США ( 730100 грн.).

Санкцією ч. 2 ст. 369-2 КК України передбачено покарання у виді штрафу від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк від двох до п`яти років.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 369-2 КК України, а саме, одержав неправомірну вигоду в сумі 17500 доларів США (730100 грн.) для себе за обіцянку впливу на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Апелянт наголошує, що касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи № 607/18731/23 дійшов висновку, що розмір основного покарання у виді штрафу не може бути меншим за розмір отриманої засудженим неправомірної вигоди.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного вироку при визначенні розміру призначеного покарання у виді штрафу, незаконно не застосовано вимоги ч. 2 ст. 53, п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України, які носять імперативний характер.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 , 03.02.2025 приблизно о 16:10 год, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, перебуваючи на парковці біля головного входу до ТЦ «Епіцентр», що на вул. Стрийська, 30 в с. Сокільники, Львівського району, Львівської області, отримав від ОСОБА_12 неправомірну вигоду в загальній в сумі 17500 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становило 730100 грн., для себе за обіцянку здійснення ним впливу на прийняття посадовими особами Державної прикордонної служби України, які згідно примітки до ст. 369-2 КК України, є особами, уповноваженими на виконання функцій держави, рішення про перетин ОСОБА_12 державного кордону України в країни Європейського союзу.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_9 , який в повному обсязі підтримав апеляційні вимоги та просив задовольнити їх, думку обвинуваченого ОСОБА_8 , підтриману захисником-адвокатом ОСОБА_10 , які, кожен окремо просили залишити без задоволення апеляційну скаргу прокурора, а вирок суду залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційних вимог, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Статтею 55 Конституції України гарантовано кожному право на оскарження до суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У суді апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи скоєння ОСОБА_8 кримінального правопорушення, які наведені у вироку, крім того суд дав діям обвинуваченого правильну юридичну оцінку.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.2 ст. 369-2 КК України є правильною так як він вчинив одержання неправомірної вигоди для себе за обіцянку впливу на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

При цьому судом, при визначені виду та міри покарання, було взято до уваги суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, характер вчиненого кримінального правопорушення; дані про особу обвинуваченого, які його характеризують з позитивної сторони; обставини, що пом`якшують покарання, зокрема щире каяття обвинуваченого та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного у вироку злочинних дій, передбачених ч.2 ст. 369-2 КК України, в апеляційній скарзі не оспорюються та, на думку колегії суддів, є обґрунтованою.

Що стосується апеляційної скарги прокурора у справі про те, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного вироку, при визначенні розміру призначеного покарання у виді штрафу, безпідставно не застосовано вимоги ч. 2 ст. 53, п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України, то колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість апеляційної скарги прокурора в цій частині.

Санкцією ч.2 ст.369-2 КК України, за вчинення цього кримінального правопорушення, передбачено покарання у виді штрафу від двох тисяч до п`яти тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положенням ч. 2 ст. 53 КК України передбачено, що розмір штрафу визначається судом з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, розмір штрафу, що призначається судом, не може бути меншим за розмір майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, або отриманого внаслідок вчинення кримінального правопорушення доходу, незалежно від граничного розміру штрафу, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч.2 ст. 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно п.4 ч.1, ч.2 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої.

Відповідно до ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Колегії суддів вважає, що суд першої інстанції, при призначення міри покарання залишила поза увагою те, що вчинене ОСОБА_8 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 369-2 КК, є корупційним та має підвищену суспільну небезпечність (сприяння особі у перетині кордону з метою уникнення виконання обов`язку по захисту Батьківщини).

З врахуванням зазначеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що порушення кримінального процесуального закону, на які вказує в апеляційній скарзі прокурор при апеляційному розгляді знайшли своє підтвердження.

У зв`язку з необхідністю погіршення становища обвинуваченого, колегія суддів вважає, що вирок в частині призначення покарання підлягає скасуванню із постановленням вироку апеляційним судом.

Згідно ч.1 п.2 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції та ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Призначаючи в суді апеляційної інстанції покарання обвинуваченому ОСОБА_8 колегія суддів враховує вимоги ст. 65 КК України та обставини, встановлені судами першої та апеляційної інстанції при призначенні покарання, які в апеляційній скарзі не оспорюються. Таке покарання буде достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Крім того, дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Враховуючи зазначене вище, колегія суддів вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у відповідності до чинного законодавства, що є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Керуючись ч.15 ст. 615 ст.ст. 404, 405, 407, 409, 414, 420, 424 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 15.04.2025 року, яким ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст. 369-2 КК України - скасувати в частині призначення покарання

Ухвалити новий вирок.

Вважати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, та призначити покарання у виді штрафу, визначивши його згідно з вимогами ч.2 ст. 53, п.1 ч.1 ст. 65 КК України, в розмірі 42948 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 730 116 (сімсот тридцять тисяч сто шістнадцять) гривень.

У решті вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржено в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: