Провадження №: 1-кс/755/3200/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2025 р. Дніпровський районний суд міста Києва (далі - Суд) у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві скаргу ОСОБА_3 на рішення дізнавача про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 травня 2025 року за № 0000441, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 129 Кримінального кодексу (далі КК) України, установив:

І. Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

ОСОБА_3 звернувся зі скаргою до слідчого судді цього місцевого суду, в порядку ст. 303 КПК України, про скасування постанови дізнавача від 18.06.2025 про закриття вказаного кримінального провадження, оскільки, на його переконання, вона винесена без належної перевірки обставин справи, недотримання вимог ст.ст. 9, 25, 110 вказаного Кодексу, а тому просить це рішення скасувати та досудове розслідування відновити в загальному порядку.

Зауважує, що в постанові зазначено, що кримінальне провадження закрите у зв`язку із відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення, однак саме слідство проведене не повно. Зокрема, висновки ВД, на думку автора скарги, спростовуються навявними у ньогодоказами, які свідчать про наявність в діях ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , погрози вбивством, та наявності реальних підстави побоюватися здійснення цієї погрози ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

04.08.2025 приблизно о 23:50 ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_1 на 7-му поверсі поряд з помешканням потерпілого біля кв. 34 жбурнув тренувальну гранату та пляшку з запальною сумішшю.

За фактом вчиненого кримінального правопорушення до ЄРДР внесенно відомості про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України та розпочато кримінальне провадження №0000744.

05.08.2025 ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 особисто вихвалявся ОСОБА_5 про те, що він особисто жбурнув тренувальну гранату та пляшку з запальною сумішшю під помешкання потерпілого.

Від так, потерпілий вважає наявним склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, а дізнавач не здійснив належних слідчих (розшукових) дії в під час досудового розслідування. Зокрема, не було допитано ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ІІ. Позиції сторін

ОСОБА_3 скаргу підтримав з наведених у ній передумов.

Прокурор та дізнавач в судове засідання не прибули, однак було надано матеріали закритого кримінального провадження. Тому, слідчий суддя беручи до уваги положення ст. 22, 26 вказаного Кодексу в частині того, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом та норми його ч. 3 ст. 306, яка регламентує, що неявка суб`єкта оскарження не перешкоджає розгляду провадження, з урахуванням строків розгляду скарг даного типу, та ураховуючи отримання судом самих матеріалів закритого кримінального провадження, вважає за можливе, у даному конкретному випадку, перейти до розгляду скарги по суті у відсутність вказаних сторін.

ІІІ. Правове регулювання питання

Кримінальний процесуальний кодекс України

Стаття 110. Процесуальні рішення

1. Процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, […].

3. Рішення […] приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, […].

5. Постанова […] складається з: 1) вступної частини […]; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, […].

Стаття 284. Закриття кримінального провадження […]

1. Кримінальне провадження закривається в разі, якщо: 1) встановлена відсутність події кримінального правопорушення; 2) встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

4. Про закриття кримінального провадження слідчий, дізнавач, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

ІV. Мотиви, з яких слідчий суддя виходила при постановленні ухвали

Правова природа виду оскарження постанови про закриття кримінального провадження передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового розслідування, а й підстав його закриття.

Враховуючи важливість інституту закриття кримінального провадження для належної реалізації прав осіб, пов`язаних із вчиненням кримінального правопорушення, ухвали слідчих суддів, які постановляють за результатами розгляду скарги на постанову про закриття кримінального провадження, мають містити відповіді на всі доводи скаржника, які зумовили звернення до слідчого судді (див. позицію ВССУ відображену в Узагальненні, та яка ураховується судом з огляду на положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Здійснивши саме такого роду перевірку щодо питання відповідності оскаржуваного рішення не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового розслідування, а й підстав його закриття слідчий суддя дійшов наступного висновку.

ІV.І. Щодо подання скарги уповноваженою особою до належного суду у межах строків

а.) суб`єкт звернення

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК на досудовому розслідувані може бути оскаржене рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

В цій справі установлено, що заяву про злочин подав автор скарги.

Тим самим, є дійсним факт, що скаргу подано уповноваженою на те особою у розумінні ч. 1 ст. 303 КПК.

б.) територіальна підсудність

Верховний Суд в ухвалі від 28 січня 2020 року у справі № 263/19/20 указав, що виходячи з положень ст. 306 КПК України та загальних засад кримінального процесуального законодавства, судовий контроль за дотриманням прав, свобод і інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування покладено на слідчого суддю суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Дніпровське УП ГУ НП в м. Києві знаходиться у межах Дніпровського району м. Києва, відповідно скарга підсудна для розгляду слідчим суддею цього місцевого суду.

в.) строки

Згідно ч. 1 ст. 304 КПК скарги на рішення передбачені ч. 1 ст. 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення. Якщо рішення оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Однак досить частими є випадки, коли копія постанови про закриття кримінального провадження надсилається особі у спосіб, який унеможливлює встановлення дати отримання, наприклад, в разі надсилання копії постанови звичайним, а не рекомендованим листом.

У таких випадках за відсутності чітких документальних підтверджень пропуску встановленого строку слідчим суддям доцільно розглядати скарги на постанови про закриття кримінального провадження по суті й уникати визначення моменту початку перебігу строку оскарження датою винесення постанови (див. позицію ВССУ відображену у листі від 12 січня 2017 року № 9-49/0/4-17 «Узагальнення про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», та яка ураховується судом з огляду на положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів», надалі - Узагальнення).

В цій справі саме такий випадок (факт відсутності чітких документальних підтверджень пропуску встановленого строкув матеріалах закритого кримінального провадження). З огляду на зазначене, на переконання слідчого судді, наведений строк звернення є дотриманим.

ІV.ІІ. Щодо обґрунтованості підстав, якими обумовлено закриття провадження

Згідно ч. 2 ст. 9 КПК прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Аналогічні положення відображені і у ч. 4 ст. 38 КПК України щодо зобов`язань самого органу досудового розслідування, які вказують, що останній має застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності розслідування.

Відповідно до ст. 2, 284 КПК закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні, використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч. 1 ст. 94 КПК, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

З положень ст. 83 КПК слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Тому, дізнавач, слідчий, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

Згідно ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

У цьому випадку, у постанові про закриття кримінального провадження суб`єкт її прийняття вказує, що відповідно до ч. 1 ст. 129 КК України погроза вбивством може бути виражена різними засобами: усно, письмово, за допомогою різних дій (жестів, міміки, демонстрації зброї тощо). Для кваліфікації за ст. 129 КК України має значення, чи була така погроза одноразовою або кількаразовою, систематичною, такою, що має характер тероризування. Відповідальність за ст. 129 КК може настати лише за погрозу вбивством. Погроза здійснити інші дії (наприклад, заподіяти тяжкі тілесні ушкодження, знищити майно) за ст. 129 КК кваліфікуватися не може. Погроза може бути висловлена як безпосередньо потерпілому, так і через третіх осіб. Необхідною умовою є те, що вона звернена до конкретної особи. По-грожувати вбивством можуть як особі, якій адресовано погрозу, так і близьким їй особам. Було встановлено, що зібраних доказів та матеріалів недостатньо для того, щоб встановити наявність цього кримінального правопорушення.

Відповідно, враховуючи викладене та керуючись ст. 110, п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, це кримінальне провадження було закрито органом досудового розслідування, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Водночас, для закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК (відсутність в діянні складу кримінального правопорушення) слідству слід встановити: 1) наявність діяння, вчиненого особою; 2) наявність доказів, за яких можна встановити факт відсутності у діянні хоча б одного елемента складу злочину - об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкту, суб`єктивної сторони.

Однак, в цьому випадку, органом досудового розслідування закриваючи кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК в постанові про таке закриття (в її мотивувальній частині) не наводить: (1) даних, котрі могли б вказувати на те, що відбулась подія - певне діяння; (2) інформацію про осіб, котрі його вчинили; (3) аргументи, що вказують на те, що в діях таких осіб відсутні ознаки певного кримінального правопорушення у т.ч. за ст. 126-1 КК.

Фактично, мотивувальна частина вказує на відсутність події кримінального правопорушення, однак, це є підставою для закриття провадження у порядку п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК.

Так, у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29 червня 1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» вказується, що виправдувальний вирок постановляється, зокрема,

- за відсутністю події злочину, коли судовим розглядом справи встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачувався підсудний, взагалі не мало місця або відсутній причинний зв`язок між діянням підсудного і шкідливими наслідками, настанням яких обумовлюється злочинність діяння, зокрема, коли шкідливі наслідки настали внаслідок дій особи, якій заподіяно шкоду, або в результаті дії сил природи тощо;

- за відсутністю в діянні складу злочину, коли встановлено, що діяння, яке ставилось у вину підсудному, ним вчинено, але кримінальним законом воно не визнається злочинним, зокрема, якщо воно лише формально містить ознаки злочину, але через малозначність не являє суспільної небезпеки; відсутні інші умови, за яких діяння визнається злочинним (повторність діяння, попереднє притягнення до адміністративної відповідальності тощо); діяння вчинено у стані необхідної оборони чи крайньої необхідності; мала місце добровільна відмова від вчинення злочину, а фактично вчинене не містить складу іншого злочину; підсудний не є суб`єктом злочину через відсутність спеціальних ознак, встановлених для суб`єкта даного складу злочину; підсудний не досяг віку, з якого він може нести кримінальну відповідальність.

Тобто, різниця між закриттям справи за відсутністю події злочину та відсутністю в діяннях складу злочину полягає в наявності/відсутності самого злочину. У першому випадку злочину не було, а в другому - діяння не є злочином.

Відповідно оскаржуване процесуальне рішення підлягає скасуванню, з наведених підстав, оскільки не відповідає вимогам ст. 110 КПК щодо критеріїв умотивованості.

При цьому, заслуговують на увагу і доводи автора скарги щодо того, що за його зверненнями орган досудового розслідування не провів ефективного розслідування.

Позаяк, практика ЄСПЛ що до проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, зокрема у п. 44 рішення «Олександр Ніконенко проти України» (від 14 листопада 2013 року (остаточне 14 лютого 2014 року), заява №54755/08, джерело https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/974_988#Text), таке розслідування має незалежним, безстороннім […], а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю (див. рішення від 31 липня 2012 року у справі «Мута проти України» (Muta v. Ukraine), заява № 37246/06, п. 61). Розслідування […] має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини […] або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення від 17 січня 2013 року у справі «Карабет та інші проти України» (Karabet and Others v. Ukraine), заяви № 38906/07 та № 52025/07, п. 259).

В цьому кримінальному провадженні, ураховуючи доводи, котрі відображено у п. І ухвали, є дійсним висновок, що розслідування вказним критеріям не відповідає.

Отже, вказане в своїй сукупності свідчить про те, що особа, яка подала цю скаргу стверджуючи про невідповідність постанови вимогам ст. 110 КПК України довела це твердження (принцип affirmanti incumbit probatio - той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження).

V. Висновок

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 307 КПК ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора.

За таких обставин, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга підлягає задоволенню, а постанова скасуванню для відновлення досудового розслідування та його проведення у загальному порядку.

При цьому, слідчий суддя, виходячи з ч. 5 ст. 40, ч. 4 ст. 40-1 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) дізнавачу, слідчому у провадженні на здійснення конкретних слідчих дій, адже останні є самостійними у своїй процесуальній діяльність, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України), однак слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

З цих підстав Суд, керуючись статтями 303-307, 369-372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, постановив:

скаргу - задовольнити.

Постанову дізнавача ВД Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_6 від 18 червня 2025 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 травня 2025 року за № 0000441, скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає та є обов`язковою до виконання на всій території України.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 17.00 година 08 вересня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1