Справа № 203/5393/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 року Центральний районний суд міста Дніпра в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,-

ВСТАНОВИВ:

До Центрального районного суду міста Дніпра надійшла вищезазначена скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , подана в порядку ст.303 КПК України, в якій скаржник просив скасувати постанову слідчого СВ ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області від 16.07.2025 року про закриття кримінального провадження. В обгрунтування скарги посилався на те, що в ході досудового розслідування не було проведено ряд слідчих дій, витребувано, але не проаналізовано документи, що мають значення для кримінального провадження. В резолютивній частині постанови слідчий обмежився висновком про закриття кримінального провадження, не зазначивши стосовно якої особи чи осіб прийняте таке рішення. В постанові не зазначено, які документи досліджувались та чи досліджувались вони взагалі, не вказується аналіз проведених слідчий та процесуальних дій.

В наданому клопотанні адвокат ОСОБА_3 просив проводити розгляд скарги за його відсутності, зазначивши про підтримання останньої.

Прокурор та слідчий в судові засідання не з`явились, про причини своєї неявки не повідомили.

В зв`язку з вищевикладеним, враховуючи положення ч.6 ст.9, ст.ст.26,28 КПК України, слідчий суддя, з метою прийняття процесуального рішення в розумні строки, вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності скаржника, а також з огляду на положення ч.3 ст.306 КПК України за відсутності слідчого та прокурора.

При цьому, слідчий суддя також враховує направлення на адресу суду матеріалів кримінального провадження, що дозволяє перевірити доводи скарги.

Дослідивши доводи скарги та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Пунктом 3 ч.1 ст.303 КПК України встановлено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 2 ст.9 КПК України встановлено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Частиною 1 ст.94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.223 КПК України, слідчими (розшуковими) діями є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Самостійність слідчого в його процесуальній діяльності згідно ч.5 ст.40 КПК України на засадах змагальності сторін у кримінальному провадженні відповідно до ст.22 цього Кодексу, пов`язана з відстоювання стороною обвинувачення її правової позиції самостійно, чим визначаються дискреційні повноваження слідчого за ст.ст.93,94,223 КПК України у збиранні доказів за допомогою визначених на власний розсуд слідчих дій.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Слідчий, дізнавач приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялось про підозру.

Відповідно до ст.ст.283,284 КПК України, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження.

Згідно ч.ч.1,3,5 ст.110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.

Рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

Постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Під час розгляду скарги встановлено, що СВ ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000062, відомості за яким було внесено до ЄРДР 08.01.2025 року з попередньою правовою кваліфікацією за ч.1 ст.366 КК України, за відомостями, викладеними в заяві адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 .

Постановою слідчого СВ ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області від 16.07.2025 року вказане вище кримінальне провадження було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, в зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

Слідчий суддя враховує, що в заяві адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 зазначалось про обставини незаконного відчуження обладнання ВТК «Дитинство» на користь ТОВ «Гіт і К» відповідно до акту прийому-передачі від 27.01.2002 року між ВТК «Дитинство» та ТОВ «Гіт і К», підпис у якому від імені керівника ВТК «Дитинство» ОСОБА_6 , останньому не належить.

Вказана обставина знайшла своє підтвердження під час проведення досудового розслідування, в ході якого за результатами проведених судових почеркознавчих експертиз та допиту в якості свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , встановлено, що підпис в акті прийому-передачі від 27.01.2002 року належить ОСОБА_7 .

В поданій заяві та під час допиту в якості свідка ОСОБА_4 зазначав, що на момент складання акту приймання-передачі від 27.01.2002 року, відчужене за цим актом обладнання перебувало в статутному фонді ВТК «Дитинство» та могло бути відчужено лише за рішенням загальних зборів учасників корпорації.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_6 зазначив, що на момент складання акту приймання-передачі від 27.01.2002 року займав посаду керівника ВТК «Дитинство» та вказав, що даний акт він не підписував та розпоряджень на його передачу на баланс ТОВ «ГІТ і К» не надавав.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_7 підтвердив, що саме він підписав акт приймання-передачі від 27.01.2002 року в графі «Президент ПТК «Детство» ОСОБА_8 », зазначаючи при цьому, що він займав у ВТК «Дитинство» посаду начальника відділу кадрів та в разі відсутності на роботі директора мав право підпису.

Приймаючи рішення про закриття кримінального провадження, слідчий не витребував всі необхідні документи, не проаналізував належним чином зібрані докази, не надав оцінку встановленим обставинами, не визначився з остаточною правовою кваліфікацією дій осіб.

Зокрема, в ході досудового розслідування не було витребувано статутні документи ВТК «Дитинство», документи щодо займаної ОСОБА_7 посади на момент складання акту приймання-передачі від 27.01.2002 року, на предмет перевірки повноважень останнього на підписання акту від імені керівника корпорації та права розпорядження статутним майном корпорації.

Не з`ясовано питання щодо оскарження акту в судовому порядку або причин невжиття відповідних заходів уповноваженими особами ВТК «Дитинство» на протязі тривалого часу (з 27.01.2002 року).

З урахуванням цих обставин в сукупності не надано оцінку на предмет наявності або відсутності в діях ОСОБА_7 або інших службових осіб ВТК «Дитинство» ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.191 КК України або наявності господарського спору.

З урахуванням вищенаведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова про закриття кримінального провадження винесена передчасно, без повного та всебічного дослідження обставин, без проведення всіх необхідних слідчих та вчинення процесуальних дій, а тому підлягає скасуванню, а скарга задоволенню.

Керуючись ст.ст.2,9,91,94,223,303-307,369-372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СВ ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області від 16 липня 2025 року про закриття кримінального провадження №0000062.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1