ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3750/25 Справа № 203/8568/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0025114 за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Центрального районного суду м. Дніпра від 26 листопада 2025 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 1, 3 ст. 362 КК України, якому продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 24 січня 2026 року,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить ухвалу суду скасувати як незаконну та відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_9 .

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що в порушення ч.3 ст.184 КПК України прокурором до клопотання не додано жодних матеріалів, якими воно обгрунтовується, також прокурором не доведено наявність ризиків та неможливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Стверджує, що ухвала суду не містить відомостей про обрання та продовження запобіжного заходу ОСОБА_9 , а також щодо строків досудового розслідування.

Посилається на те, що в клопотанні прокурора зазначено, що 30.11.2025 року ухвалою слідчого судді продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 до 30.11.2025 року, проте зазначене не відповідає дійсності, оскільки прокурор звернувся до суду з клопотанням 25.11.2025 року, а судом воно було розглянуто 30.11.2025 року.

Зазначає, що обвинувачений є громадянином України, має вищу освіту, родинні зв`язки та постійне місце проживання.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить ухвалу суду скасувати як незаконну, постановити нову ухвалу, якою змінити обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що прокурором не доведено наявність ризиків та неможливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Зазначає, що обвинувачений раніше не судимий, має вищу освіту, постійне місце проживання та реєстрації, також має позитивну службову характеристику.

Ухвалою Центрального районного суду м. Дніпра від 26 листопада 2025 року ОСОБА_9 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 24 січня 2026 року.

Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_9 , перебуваючи на свободі, може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів.

Заслухавши доповідь судді, думку захисників, які підтримали свої апеляційні скарги та просили їх задовольнити, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційних скарг, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарг, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційних скарг захисників не підлягають задоволенню з таких підстав.

Частиною 3 статтею 315 КПК України передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до матеріалів провадження, на розгляді Центрального районного суду м. Дніпра перебуває обвинувальний акт № 0025114 щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 1, 3 ст. 362 КК України.

З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді від 16.06.2025 року до обвинуваченого ОСОБА_9 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.

Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції 26.11.2025 року було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Розглядаючи вказане питання, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 315 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Під час апеляційного розгляду ухвали суду встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання були дотримані в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що, вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, судом правильно встановлена наявність ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_9 , перебуваючи на свободі, може:

- переховуватись від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, при цьому враховано тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним. Окрім того, ризик переховування від суду об`єктивно збільшується з урахуванням ведення в Україні воєнного стану, який суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку;

- незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки судовий розгляд ще не розпочався, свідки судом не допитані, а відповідно до ст.23 КПК України показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Таким чином, доводи апеляційних скарг щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики встановлені в ухвалі суду та підтверджується наданими судом першої інстанції матеріалами, відповідно до яких, заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Окрім того, слід зазначити, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 продовжено у підготовчому судовому засіданні, що свідчить про те, що вказане кримінальне провадження тільки призначено до судового розгляду, а тому докази не досліджені, обвинувачений та свідки не допитані.

Також, колегія суддів вважає, що при вирішенні питання застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, суд апеляційної інстанції виходить з того, що: - особисте зобов`язання не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого з огляду на тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується, та встановлені ризики; - заяв про взяття на поруки обвинуваченого не надходило; - домашній арешт не є дійовим запобіжним заходом щодо обвинуваченого, оскільки відсутні відомості про міцні соціальні зв`язки за адресою, де буде проживати обвинувачений у разі обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Окрім того, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України, а тому, відповідно до ч.4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Твердження захисників про те, що обвинувачений є громадянином України, має вищу освіту, постійне місце проживання та реєстрації, раніше не судимий, має позитивну службову характеристику, колегія суддів вважає такими, що не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики.

Доводи апеляційних скарг про те, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, - є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами провадження, які не містять таких відомостей, та стороною захисту до апеляційних скарг не надано документів на підтвердження наявності у ОСОБА_9 міцних соціальних зв`язків.

Таким чином, підстав для застосування до ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.

Доводи захисників про те, що прокурором не доведено наявність ризиків та неможливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 відповідає вимогам ч.3 ст.199 КПК України, так як в ньому, в тому числі, зазначені обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, а також щодо неможливості застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Посилання сторони захисту на те, що прокурором до клопотання не було долучено матеріали, якими воно обгрунтовується, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки зазначене не передбачено ч.3 ст.199 КПК України.

Твердження захисника ОСОБА_7 про те, що в клопотанні прокурора зазначено, що 30.11.2025 року ухвалою слідчого судді продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 до 30.11.2025 року, проте зазначене не відповідає дійсності, оскільки прокурор звернувся до суду з клопотанням 25.11.2025 року, а судом воно було розглянуто 30.11.2025 року, - не є слушним, оскільки неправильне зазначення прокурором у клопотанні дати ухвали слідчого судді, якою ОСОБА_9 було продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є опискою, яка не може свідчити про невідповідність клопотання вимогам ст. 184, 199 КПК України та її необгрунтованість.

Доводи захисника ОСОБА_7 про те, що ухвала суду не містить відомостей про обрання та продовження запобіжного заходу ОСОБА_9 , спростовуються ухвалою суду першої інстанції, в якій зазначено, що ухвалою від 16.06.2025 року ОСОБА_9 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався, останній раз ухвалою від 22.10.2025 року.

Посилання захисника ОСОБА_7 на те, що в ухвалі суду відсутні відомості щодо строків досудового розслідування, - є безпідставним, оскільки КПК України не передбачає зазначення в судовому рішенні вказаних захисником відомостей при розгляді в порядку ст. 315 КПК України питання щодо обрання, зміни, продовження чи скасування запобіжного заходу.

Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 строку тримання під вартою, повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Будь-яких порушень КПК України при постановленні ухвали, що оскаржується, судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційні скарги захисників залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Центрального районного суду м. Дніпра від 26 листопада 2025 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Центрального районного суду м. Дніпра від 26 листопада 2025 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4