Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.01.2026 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника-адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/913/25 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.12.2025.

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого відділу СУ ГУ НП в Закарпатській області про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовжено цей строк, до 25.01.2026 в межах строку досудового розслідування з попередньо визначеним розміром застави, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, у кримінальному провадженні № 0000197, відомості про яке 17.04.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Клопотання слідчий обґрунтував тим, що ГУ НП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000197 від 17.04.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено що, у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, але не пізніше 06 год 10 хв 25.10.2025, ніде непрацюючий мешканець Мукачівського району Закарпатської області ОСОБА_8 , усвідомлюючи те, що шляхом проведення заборонених операцій у сфері обігу психотропних речовин є можливість швидко незаконно збагатитись, а також будучи обізнаним про місця та осіб, які займаються виготовленням психотропної речовини метамфетамін, усвідомлюючи протиправність своїх дій, умисно з корисливих мотивів, за попередньою змовою із невстановленою особою, з метою подальшого збуту, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах незаконно придбав кристалічну речовину білого кольору із вмістом в ній психотропної речовини метамфетамін загальною вагою 9 г.

У подальшому, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах вказану психотропну речовину ОСОБА_8 переніс за місцем свого проживання, а саме до будинку АДРЕСА_1 , де заховавши в одній з кімнат будинку, умисно, незаконно з метою подальшого збуту зберігав до моменту її виявлення і вилучення працівниками поліції, що мало місце 25.10.2025 о 06 год 10 хв під час проведення обшуку за вказаною вище адресою.

25.10.2025 ОСОБА_8 повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

-2-

Необхідність продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_8 слідчий мотивував тим, що підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків, експерта й спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, і з часу обрання запобіжного заходу обставини не змінились, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились, а також неможливістю закінчення досудового розслідування протягом строку визначеного запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 .

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя вказала на те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, яке відносяться до категорії тяжких, а тому існують ризики, передбачені п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не втратили своєї актуальності, у зв`язку з чим застосування більш м`яких запобіжних заходів фактично буде недостатніми для запобігання даним ризикам, а тому запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 необхідно продовжити в межах строку досудового розслідування, а саме до 25.01.2026. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначив ОСОБА_8 заставу, достатню для забезпечення виконання покладених на нього обов`язків.

В апеляційній скарзі, захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді від 18.12.2025 скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити та застосувати відносно ОСОБА_8 менш суворий запобіжний захід у виді домашнього арешту, а у разі неможливості - визначити заставу у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. В обґрунтування апеляційної скарги захисник вказує на те, що ухвала слідчого судді прийнята без урахування всіх фактичних обставин кримінального провадження, а зібрані та досліджені в ході судового розгляду докази не є достатніми для продовження відносно ОСОБА_8 вищевказаного запобіжного заходу. Слідчий суддя прийняла до уваги тільки докази сторони обвинувачення, натомість відкинула наведені інші докази сторони захисту. Слідчий суддя, постановляючи ухвалу, не взяла до уваги всіх доказів у справі у їх сукупності, внаслідок чого ухвалила незаконне та необґрунтоване судове рішення та дійшла невірного висновку про обґрунтованість оголошеної підозри, наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України Крім того, розмір застави, визначений ОСОБА_8 є непомірним для нього. В ухвалі відсутнє обґрунтування виключності випадку, який виправдовує застосування до підозрюваного застави саме в такому розмірі. При цьому, слідчий суддя взагалі не надала оцінку майновому стану підозрюваного. У ОСОБА_8 за місцем його фактичного проживання на утриманні перебуває малолітній син ОСОБА_9 , який має діагноз F 07.8 розлад особистості та поведінки з аутичними рисами. Вищевказані проблеми зі здоров`ям малолітнього сина потребують систематичного безперервного догляду та лікування.

Судове провадження розглядається за відсутності підозрюваного, неявка якого, з урахуванням вимог ст. 405, 422 КПК України, не перешкоджає його розгляду. При цьому враховується, що підозрюваний ОСОБА_8 належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, клопотання про бажання брати участь у судовому провадженні, або відкладення судового засіданні на інший термін не подавав.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу, промову прокурора на заперечення доводів апеляційної скарги сторони захисту, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження колегія суддів уважає, що апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_6 задоволенню не підлягає з таких підстав.

-3-

За приписами до ст. 29 Конституції України та ст. 176, 177, 178 КПК України, право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід врахувати те, що обираючи запобіжний захід - тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідно до ст. 183 КПК України є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належної поведінки. Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вказані вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею при розгляді клопотання про продовження строку застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою дотримано.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що ГУ НП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000197 від 17.04.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 332 КК України.

25.10.2025 ОСОБА_8 повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

25.10.2025 слідчим суддею відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме до 22.12.2025 включно з визначенням застави 320 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 968960 (дев`ятсот шістдесят вісім тисяч дев`ятсот шістдесят) грн.

Постановою прокурора від 17.12.2025 строк досудового розслідування в даному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 25.01.2026.

За приписами до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

-4-

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, запобіжний захід у виді тримання під вартою обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого. Крім того, не допускається застосування найбільш суворого запобіжного заходу лише з мотиву тяжкості вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення.

Згідно ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 КПК України, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, слідчим суддею визнана і така, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними в провадженні доказами. З таким висновком слідчого судді погоджується і суд апеляційної інстанції.

Крім того, слідчий суддя також дослідила доводи клопотання щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення, а саме ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.10.2025, якою щодо ОСОБА_8 був застосований запобіжний захід тримання під вартою на строк до 22.12.2025, та з урахуванням необхідності виконання ряду процесуальних дій, а також з урахуванням існуючих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя обґрунтовано дійшла висновку про наявність обставин, які виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою, оскільки ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даний час не змінилися, та не зменшилися.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого відділу СУ ГУ НП в Закарпатській області про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 до 25.01.2026, оскільки таке продовження, на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів суспільства, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Твердження сторони захисту про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного та можливість застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу, а саме у виді домашнього арешту, є непереконливими.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 , оскільки прокурор в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують подальше обмеження права останнього на свободу. Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

-5-

Також апеляційний суд враховує, що у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.

З урахуванням конкретних обставин, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції», порушень норм міжнародного права та кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії розслідування, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Така позиція суду випливає й із практики Європейського Суду з прав людини про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Враховуючи викладене, зазначені в апеляційній скарзі сторони захисту доводи про ігнорування слідчим суддею доказів, які спростовують заявлені слідчим у клопотанні ризики, є безпідставними і такі відхиляються.

Колегія суддів уважає такі висновки слідчого судді правильними, оскільки тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та ймовірне покарання, яке очікує особу в разі доведення винуватості, давали підстави слідчому судді для продовження щодо підозрюваного раніше обраного запобіжного заходу.

Всупереч викладеним в апеляційній скарзі сторони захисту доводам, задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя перевірила та надала оцінку тим обставинам з якими закон пов`язує порядок обрання та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому колегія суддів констатує, що досліджені судом апеляційної інстанції дані, що характеризують особу підозрюваного ОСОБА_8 , на які вказує в апеляційній скарзі захисник, зокрема відомості про його родину, серед яких є малолітня дитина із захворюванням, з огляду на суспільну небезпечність інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки слідчого судді про те, що ОСОБА_8 може вчинити дії,

-6-

передбачені ст. 177 КПК України. До того ж обставини, на які посилається в апеляційній скарзі захисник, були відомі слідчому судді під час розгляду клопотання і такі враховані при прийнятті рішення про продовження підозрюваному строку дії запобіжного заходу та не спростовують по суті законне та обґрунтоване рішення слідчого судді.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо підозрюваний і не має на меті ухилятися від суду, впливати на свідків чи інших учасників кримінального правопорушення, вчиняти інші кримінальні правопорушення, або порушувати процесуальні обов`язки, однак, обставини, за яких вчинено кримінальне правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу підозрюваного, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Окрім того, всупереч доводів апеляційної скарги, визначений слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_8 розмір застави є таким, що співвідноситься з даними про особу підозрюваного, обставинами кримінального правопорушення, а тому відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зазначеним у ч. 4, 5 ст. 182 КПК України.

Враховуючи характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , а також його високий ступінь суспільної небезпеки, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про визначення підозрюваному ОСОБА_8 застави в розмірі саме 320 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, як альтернативи застосованому йому запобіжному заходу у виді тримання під вартою.

Такий розмір застави, на думку колегії суддів, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів у даному кримінальному провадженні, не порушує права підозрюваного та підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного, колегія суддів не вбачає.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що даний випадок є виключним і застава в розмірах встановлених ч. 5 ст. 182 КПК України не здатна забезпечити виконання особою покладених на неї обов`язків.

При цьому колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

З огляду на викладене вимоги апеляційної скарги захисника щодо скасування ухвали слідчого судді про продовження щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під ватою задоволенню не підлягають.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, таке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_6 з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного

-7-

розгляду стороною захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.12.2025, щодо ОСОБА_7 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді