Справа № 646/8252/23
№ провадження 1-кп/646/226/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року м. Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0003010 від 29.07.2022 з обвинувальним актом щодо ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 Кримінального кодексу України,

за участю сторін кримінального провадження :

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

У С Т А Н О В И В :

У судовому засіданні з метою забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_3 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, впливати на свідків у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України, тим самим зашкодити державі, враховуючи обґрунтовану підозру у вчиненні ним особливо тяжкого злочину та реальність зазначених ризиків, які на цей час не зменшилися та продовжують існувати, прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки строк дії раніше обраного запобіжного заходу спливає 30.10.2025. На підставі абз. 8 ч. 4 ст.183 КПК України з урахуванням обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України просить не визначати розмір застави.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник заперечували проти клопотання прокурора, просили змінити на більш м`який запобіжний захід, посилаючись на відсутність зазначених ризиків, а наявність міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання, сім`ї свідчать про можливість визначення застави.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, з урахуванням обставин справи, тяжкості пред`явленого обвинувачення, особи обвинуваченого, суд дійшов такого висновку.

Частиною третьою статті 331 КПК України визначено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також, наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачена може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, тобто обвинувачений, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Судом при вирішенні питання про необхідність продовження застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою встановлена наявність ризиків, визначених п.п. 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: реальна можливість переховування обвинуваченого від суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України.

Існування ризику переховування обвинуваченого від суду обумовлене, в тому числі тяжкістю інкримінованого йому кримінального правопорушення, адже за вчинення якого передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої. На думку суду вказана обставина у поєднанні із відомостями про особу обвинуваченого, свідчить про існування ризику його переховування від суду.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення обґрунтовується тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення пов`язаного з добровільною співпрацею з окупаційною владою та спілкування з її представниками, що в свою чергу вказує на можливість подальшої співпраці із зазначеними особами, та наявність існування ризику можливого вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень.

Ризик незаконного впливу на свідків на даному етапі кримінального провадження втратив свою актуальність, адже всі свідки сторони обвинувачення допитані безпосередньо у судовому засіданні, отже вплив на них виключається.

Крім того, слідчий суддя зазначає, що посилання сторони обвинувачення на категоричне негативне налаштування ОСОБА_3 проти військовослужбовців ЗСУ та правоохоронців, а також наявність стійких зв`язків з представниками держави-агресора, не приймається судом до уваги, про що зазначалося судом при розгляді аналогічного клопотання прокурора, адже такі обставини є лише припущенням та не доведені належними доказами поза розумним сумнівом.

Не зважаючи на це, судом встановлена наявність ризиків можливого переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення проти основ національної безпеки, що на даному етапі кримінального провадження цілком виправдовує необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні.

Приймаючи до уваги наявність вищевказаних ризиків, враховуючи положення ч. 6 ст. 176 КПК України про те, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто у вигляді тримання під вартою, застосування будь-якого іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не є можливим. Будь-які рішення щодо визнання зазначеної норми такою, що не відповідає Конституції України, відсутні.

Твердження захисту щодо міцних соціальних зв`язків обвинуваченого, наявності місця проживання, утриманців не є переконливими, оскільки останні не можуть бути самодостатньою підставою для зміни запобіжного заходу, оскільки такі обставини жодним чином не спростовують встановлених ризиків та не слугували достатнім стримуючим фактором у ймовірному здійсненні ОСОБА_3 протиправної діяльності.

Судом також враховано, що будь-яких інших обставин, які би свідчили про те, що застосований захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі, не встановлено та захисником і обвинуваченим не доведено.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, оскільки встановлені обставини, на думку суду, свідчать про те, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти наявним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 197, 331, 350, 369-372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання його під вартою на 60 днів, тобто до 18.12.2025 включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала в частині застосованого запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а ОСОБА_3 - у той же строк з моменту вручення йому копії цього судового рішення.

Головуючий ОСОБА_1