Єдиний унікальний номер № 285/3424/25
Провадження № 1-кп/0285/669/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року м. Звягель

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.06.2025 за №0000546,

по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця м. Новоград-Волинський Житомирської області, громадянина України, який не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 297 КК України

ВСТАНОВИВ:

03 червня 2025 року близько 16 години 40 хвилин, ОСОБА_4 , перебував на території міського кладовища по вул. Василя Стуса в м. Звягель Житомирської області, де в останнього виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі військовослужбовця ОСОБА_5 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 захищаючи незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, переслідуючи корисливий мотив, ОСОБА_4 03 червня 2025 року близько 16 години 42 хвилини, переконавшись що за ним ніхто не спостерігає та що його протиправні дії не будуть помічені сторонніми особами, грубо порушуючи суспільні відносини, що забезпечують загальноприйняті моральні принципи та релігійні традиції щодо поховання померлих, підійшов до місця поховання ОСОБА_5 , після чого заволодів двома статуетками у вигляді левів, які знаходилися на підніжжі могили, та із вказаним майном залишив місце вчинення кримінального правопорушення.

В судовому засіданні обвинувачений вину визнав повністю та пояснив, що все вказане в обвинувальному акті відповідає дійсності, не заперечує проти часу, дати, місця, способу вчинення кримінального правопорушення. В скоєному щиро розкаюється.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позицій.

Потерпіла в судове засідання не прибула, надала заяву, в якій просила суд розглядати справу у її відсутність та не наполягає на суворому покаранні обвинуваченого, просить не позбавляти обвинуваченого волі та зазначила, що матеріальних та моральних претензій до нього не має.

Приймаючи до уваги той факт, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин та беручи до уваги, що прокурором також не оспорено фактичні обставини провадження, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою усіх учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів.

При цьому учасникам судового провадження роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 у справі Девеер проти Бельгії, держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_4 щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками, сумнівів у добровільності такої позиції в суду немає.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд знаходить доведеною винність обвинуваченого ОСОБА_4 та його умисні дії, які виразились у незаконному заволодінні предметами, що знаходились на могилі особи, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, вчинені з корисливих мотивів,за ч.3 ст.297 КК України.

Прокурор в судовому засіданні просив призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від призначеного покарання з іспитовим строком терміном 3 роки з встановленням обов`язків, передбачених п.1,2 ч. 1 ст. 76 КК України, долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України, процесуальні витрати відсутні.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

При обранні виду і міри покарання ОСОБА_4 , суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним правопорушення, яке відносяться до категорії тяжкого злочину, його характер; вік та дані про особу, який не судимий; вину у скоєному визнав, перебуває на обліку у лікаря нарколога, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, негативної характеристики не надано; положення ст.ст.50, 65 КК України, згідно яким особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Необхідно зазначити, що у правовій державі покарання передусім є виправним та превентивним засобом, в якій мають використовуватися не надмірні, а лише необхідні й зумовлені метою заходи. Виправлення як мета покарання це той наслідок, якого прагне досягнути держава передбаченими законом заходами примусу, це ті певні зміни в особистості винної особи, які утримують її в подальшому від вчинення нових злочинів. З моральної точки зору, виправлення обвинуваченого і є кінцевою метою покарання.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Відтак, беручи до уваги думку прокурора, враховуючи особу ОСОБА_4 , який усвідомив протиправність свого вчинку, його відношення до скоєного, щире каяття, думку потерпілої, суд призначає обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. Враховуючи можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без відбування призначеного покарання, на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, зокрема, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Саме таке покарання відповідатиме тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сприятиме виправленню винного та попередженню вчинення ним нових злочинів, а також не буде становити «особистого надмірного тягаря для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства й вимогами захисту основоположних прав особи.

Запобіжний захід не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.61, 63, 75, 76, ч.3 ст.297 КК України, ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.297 КК України і обрати йому покарання за цим законом у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Згідно з п. 1,2 ч.1 ст.76 КК України на ОСОБА_4 покласти такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Підстав для обрання запобіжного заходу суд не вбачає.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Звягельського міськрайонного суду Житомирської області №285/3097/25 від 12.06.2025 скасувати.

Речові докази: дві статуетки у вигляді левів, які знаходяться на зберіганні у Звягельському РВП ГУНП в Житомирській області,- повернути ОСОБА_6 .

Даний вирок може бути оскаржений, не з підстав заперечення обставин, зазначених відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України до Житомирського апеляційного суду через Звягельський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст.381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча суддя ОСОБА_1