справа № 164/2358/25
п/с 1-кс/164/531/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2025 року. Селище Маневичі.

Слідчий суддя Маневицького районного суду Волинської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП № 1 (сел. Маневичі) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , погоджене начальником Маневицького відділу Камінь - Каширської окружної прокуратури ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000020 від 12 травня 2020 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді застави відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , пенсіонера,

В С Т А Н О В И В:

Клопотання обґрунтоване тим, що досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_5 , відповідно до наказу № 214/к з 14 грудня 1993 року по 25 січня 2021 року включно перебував на посаді директора Маневицького торфозаводу Філіалу ДП «Волиньторф», будучи службовою особою відповідно до посадової інструкції директора Маневицького торфозаводу Філіалу ДП «Волиньторф», затвердженої 21 жовтня 2015 року директором ДП «Волиньторф», з якою він ознайомлений 21 жовтня 2015 року, наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно господарськими функціями, які полягають у керуванні в межах наданих прав виробничо-господарською діяльністю філіалу; забезпеченні виконанні завдань філіалу відповідно до встановлених кількісних та якісних показників; забезпеченні організації праці та керування, виконання нормативів, матеріальних фінансових і трудових витрат, а також максимальну мобілізацію наявних резервів і ощадливу витрату всіх видів ресурсів; розробці добового оперативного плану та проведенні аналізу виконаної роботи; поданні на затвердження керівнику підприємства виробничих планів; поданні у встановленому порядку керівнику підприємства квартальної та річної фінансової звітності торфозаводу. Достовірно знаючи, що 252 земельні ділянки загальною площею 57,7639 га на території Оленинського старостинського округу Гута-Боровенської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області перебували у користуванні ДП «Волиньторф» на підставі договорів оренди з Гута-Боровенською сільською радою від 01 жовтня 2019 року, були призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, всупереч ст. 1 Закону України «Про землеустрій», ст. 35 Закону України «Про охорону земель», ст. 168 Земельного кодексу України, без розробленого у встановленому законом порядку робочого проекту землеустрою та за відсутності передбаченого законом дозволу, з використанням спецтехніки, виробничих потужностей та найманих працівників Маневицького торфозаводу Філіалу ДП «Волиньторф» організував та здійснив незаконне заволодіння ґрунтовим покривом (поверхневим шаром) земель на орендованих земельних ділянках, чим заподіяно матеріальну шкоду у великому розмірі.

Так, ОСОБА_5 у невстановлені досудовим розслідуванням час та дату, але не пізніше 01 грудня 2019 року, перебуваючи за своїм місцем роботи, тобто на території розташування Маневицького торфозаводу Філіалу ДП «Волиньторф» за адресою: вул. Луцька, 21, смт Маневичі Маневицького (на цей час Камінь-Каширського) району Волинської області, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, надав усні вказівки найманим працівникам Маневицького торфозаводу Філіалу ДП «Волиньторф», які про незаконність вказівок ОСОБА_5 не знали і не могли знати, щодо зняття ґрунтового покриву (поверхневого шару) земель на земельних ділянках, які розташовані на території Гута-Боровенської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області та були призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Як наслідок ОСОБА_5 з використанням найманих працівників та спецтехніки підпорядкованого підприємства, з грудня 2019 року по травень 2020 року (більш точний час та дату досудовим розслідуванням не встановлено) здійснено заволодіння ґрунтовим покривом (поверхневим шаром) земель з вказаних вище земельних ділянок загальною площею 57,7639 га, який був вивезений для подальшої переробки на територію Маневицького торфозаводу Філіалу ДП «Волиньторф», що за адресою: вул. Луцька, 21, смт Маневичі Маневицького (на цей час Камінь-Каширського) району Волинської області, чим згідно з висновком експерта від 27 січня 2025 року заподіяно матеріальну шкоду на суму 1 657 701 гривень, тобто у великих розмірах.

Разом з цим, досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_5 , згідно наказу № 214/к з 14 грудня 1993 року по 25 січня 2021 року включно перебував на посаді директора Маневицького торфозаводу Філіалу ДП «Волиньторф», будучи службовою особою, відповідно до посадової інструкції директора Маневицького торфозаводу Філіалу ДП «Волиньторф», затвердженої 21 жовтня 2015 року директором ДП «Волиньторф», наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно господарськими функціями, які полягають у керуванні в межах наданих прав виробничо-господарською діяльністю філіалу; забезпеченні виконанні завдань філіалу відповідно до встановлених кількісних та якісних показників; забезпеченні організації праці та керування, виконання нормативів, матеріальних фінансових і трудових витрат, а також максимальну мобілізацію наявних резервів і ощадливу витрату всіх видів ресурсів; розробці добового оперативного плану та проведенні аналізу виконаної роботи; поданні на затвердження керівнику підприємства виробничих планів; поданні у встановленому порядку керівнику підприємства квартальної та річної фінансової звітності торфозаводу, достовірно знаючи, що 252 земельні ділянки загальною площею 57,7639 га на території Оленинського старостинського округу Гута-Боровенської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області перебували у користуванні ДП «Волиньторф» на підставі договорів оренди з Гута-Боровенською сільською радою від 01 жовтня 2019 року, були призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, всупереч ст. 1 Закону України «Про землеустрій», ст. 35 Закону України «Про охорону земель», ст. 168 Земельного кодексу України, без розробленого у встановленому законом порядку робочого проекту землеустрою та за відсутності передбаченого законом дозволу, з використанням спецтехніки, виробничих потужностей та найманих працівників Маневицького торфозаводу Філіалу ДП «Волиньторф» організував та здійснив незаконне заволодіння ґрунтовим покривом (поверхневим шаром) земель на орендованих земельних ділянках, чим вчинив зловживання службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання неправомірної вигоди для іншої юридичної особи, а саме ДП «Волиньторф», використання службового становища всупереч інтересам служби, що cпричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 у невстановлені досудовим розслідуванням час та дату, але не пізніше 01 грудня 2019 року, перебуваючи за своїм місцем роботи, тобто на території розташування Манецького торфозаводу Філіалу ДП «Волиньторф» за адресою: вул. Луцька, 21, смт Маневичі, Маневицького (на даний час Камінь-Каширського) району Волинської області, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, зловживаючи своїм службовим становищем, надав усні вказівки найманим працівникам Маневицького торфозаводу Філіалу ДП «Волиньторф», які про незаконність вказівок ОСОБА_5 не знали і не могли знати, щодо зняття ґрунтового покриву (поверхневого шару) земель на земельних ділянках, які розташовані на території Гута-Боровенської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області та були призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Як наслідок, ОСОБА_5 з використанням найманих працівників та спецтехніки підпорядкованого підприємства, з грудня 2019 року по травень 2020 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) здійснено заволодіння ґрунтовим покривом (поверхневим шаром) земель з вказаних вище земельних ділянок загальною площею 57,7639 га, який був вивезений для подальшої переробки на територію Манецького торфозаводу Філіалу ДП «Волиньторф», що за адресою: вул. Луцька, 21, смт Маневичі Маневицького (на даний час Камінь-Каширського) району Волинської області, чим згідно з висновком експерта від 27 січня 2025 року, завдано матеріальної шкоди на суму 1 657 701 гривень, що спричинило тяжкі наслідки.

Разом з цим, досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_5 , згідно з наказом № 214/к з 14 грудня 1993 року по 25 січня 2021 року включно перебував на посаді директора Маневицького торфозаводу Філіалу ДП «Волиньторф», будучи службовою особою, відповідно до посадової інструкції директора Маневицького торфозаводу Філіалу ДП «Волиньторф», затвердженої 21 жовтня 2015 року директором ДП «Волиньторф» наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно господарськими функціями, які полягають у керуванні в межах наданих прав виробничо-господарською діяльністю філіалу; забезпеченні виконанні завдань філіалу відповідно до встановлених кількісних та якісних показників; забезпеченні організації праці та керування, виконання нормативів, матеріальних фінансових і трудових витрат, а також максимальну мобілізацію наявних резервів і ощадливу витрату всіх видів ресурсів; розробці добового оперативного плану та проведенні аналізу виконаної роботи; поданні на затвердження керівнику підприємства виробничих планів; поданні у встановленому порядку керівнику підприємства квартальної та річної фінансової звітності торфозаводу, достовірно знаючи, що 252 земельні ділянки загальною площею 57,7639 га на території Оленинського старостинського округу Гута-Боровенської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області перебували у користуванні ДП «Волиньторф» на підставі договорів оренди з Гута-Боровенською сільською радою від 01 жовтня 2019 року, були призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва,усвідомлюючи, що в ДП «Волиньторф» наявний спеціальний дозвіл (ліцензія) на користування надрами, що був отриманий на визначені ділянки, умисно, всупереч вимогам ст. 38 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» № 1264-ХІІ від 25 червня 1991 року, яка передбачає спеціальне використання природних ресурсів за умов оформлення права володіння, користування або оренди природними ресурсами загальнодержавного значення на підставі спеціального дозволу, зареєстрованого у встановленому законом порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності, в порушення вимог ст. ст. 16, 18, 19, 28, 51, 56 та 65 Кодексу України про надра №132/94-ВР від 27 липня 1994 року, а також Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №615 від 30 травня 2011 року, без отримання спеціального дозволу на користування надрами, без акту, що засвідчує гірничий відвід, без оформлення в установленому порядку документів, що посвідчують право на земельну ділянку для потреб, пов`язаних з користуванням надрами, за відсутності проекту і плану розробки родовищ корисних копалин, а також всупереч ст. 23 Кодексу «Про надра», тобто без погодження органу місцевого самоврядування та обласної державної адміністрації, з використанням спецтехніки, виробничих потужностей, спеціальної техніки та найманих працівників Маневицького торфозаводу Філіалу ДП «Волиньторф» організував та здійснив незаконний видобуток корисних копалин загальнодержавного значення - торфу в урочищі «Лишнівка», що на території Оленинського старостинського округу Гута-Боровенської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області, з метою подальшої переробки видобутого торфу та реалізації від імені вказаного підприємства третім особам.

Так, ОСОБА_5 , у період з грудня 2019 року по травень 2020 року (більш точний час та дату досудовим розслідуванням не встановлено), шляхом незаконного використання земельних ділянок, розташованих на території Оленинського старостинського округу Гута-Боровенської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області, які перебували в користування ДП «Волиньторф» на підставі договорів оренди з Гуто-Боровенською сільською радою від 01 жовтня 2019 року (252 земельні ділянки загальною площею 57,7639 га), та які були призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва), без зміни цільового призначення земельних ділянок, надаючи усні вказівки найманим працівникам Манецького торфозаводу Філіалу ДП «Волиньторф», які про незаконність даних дій не знали та не могли знати, а також використовуючи спецтехніку зазначеного підприємства, організував та здійснив незаконне видобування корисної копалини загальнодержавного значення торфу на площі 57,7639 га.

У такий спосіб, ОСОБА_5 на території вказаних земельних ділянок відкритим способом видобув торф у обсязі не менше як 67 368 м?, який згідно з «Переліком корисних копалин загальнодержавного значення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 грудня 1994 року №827 є корисною копалиною загальнодержавного значення, в результаті чого, відповідно до висновку експерта від 27 січня 2025 року, спричинив шкоду на суму 2 510 858 гривень.

22 жовтня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 239-1, ч. 2 ст. 240, ч. 2 ст. 364 КК України.

Покликаючись на наявність ризиків, передбачених п.п.1,3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України просили суд застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків в розмірі 300 прожиткових мінімумів, тобто в сумі 876 000 гривень.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави відповідає вимогам ст.ст. 182, 184 КПК України.

Із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді застави ознайомлено підозрюваного та вручено копію особисто.

У судовому засіданні слідчий та прокурор, кожен зокрема, просили клопотання задовольнити із наведених у ньому підстав.

Слідчий зазначив, що саме запобіжний захід у вигляді застави буде унеможливлювати ухилення підозрюваного від явки до органу досудового розслідування чи суду, а також запобігатиме спілкуванню зі свідками.

Прокурор зазначив, що подане клопотання відповідає практиці ЄСПЛ і є обґрунтованим, оскільки при ухиленні ОСОБА_5 від явки до органу досудового розслідування чи суду розмір застави буде звернуто у дохід держави, а відносно підозрюваного може бути обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_5 заперечив щодо клопотання, суду пояснив, що є законослухняним громадянином і наміру ухилятися від явки до суду чи органу досудового розслідування він не має. Крім того, зазначив, що на цей час вже є пенсіонером, має міцні соціальні зв`язки і тому залишати своє місце проживання не збирається, а такої суми коштів, яку просить визначити прокурор як розмір застави, у нього немає. Просив суд обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши думку учасників судового провадження, кожного зокрема, дослідивши письмові матеріали справи, приходжу наступних висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 131 КПК заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК).

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: (1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; (2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; (3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора (частини 3, 4 ст. 176 КПК).

Статтею 177 КПК встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема: (1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; (2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; (3) незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; (4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; (5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: (1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; (2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказують слідчий та прокурор; (3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку слідчого судді, у судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 239-1, ч. 2 ст. 240, ч. 2 ст. 364 КК України, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, наданих слідчим та прокурором, а також наявність достатніх підстав вважати , що існує ризик ухилення підозрюваного від явки до органу досудового розслідування або суду для проведення відповідних слідчих і процесуальних дій.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу оцінено в сукупності наступні обставини:

1) ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 239-1, ч. 2 ст. 240, ч. 2 ст. 364 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі;

2) вік та стан здоров`я підозрюваного дозволяють застосувати до нього запобіжний захід;

3) ОСОБА_5 проживає в АДРЕСА_1 , одружений, має міцні соціальні зв`язки.

Частиною 4 ст. 194 КПК передбачено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частинами 5, 6 цієї статті.

Слідчий суддя враховує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення дієвості кримінального провадження, тобто досягнення його завдань, чого можливо досягнути лише за умови нівелювання ризиків кримінального провадження. За таких обставин, необхідним запобіжним заходом буде особисте зобов`язання з покладенням відповідних обов`язків, які в сукупності зможуть забезпечити досягнення завдань кримінального провадження.

Тобто підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу є не доведення прокурором недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

З огляду на викладене, вважаю, що клопотання слідчого, погоджене прокурором, слід задовольнити частково і застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Керуючись ст. ст. 371, 372, 375, 376 КПК, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотанняслідчого СВ ВП № 1 (сел. Маневичі) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , погоджене начальником Маневицького відділу Камінь - Каширської окружної прокуратури ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000020 від 12 травня 2020 року, про застосування запобіжного заходу - задовольнити частково.

У задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави щодо підозрюваного ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання на строк досудового розслідування, але не більше, як на два місяці.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 виконувати наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду, на розгляді яких перебувають матеріали кримінального провадження, за першою вимогою;

- не відлучатися з сел. Маневичі Камінь-Каширського району Волинської області без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, які будуть здійснювати досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженні або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Обов`язки, визначені ухвалою суду, покладаються на підозрюваного, згідно з ч.6 ст.194 КПК України, на строк не більше двох місяців.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 та процесуального прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя

Маневицького районного суду

Волинської області ОСОБА_1