Провадження № 1-кп/761/3748/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2025 року Шевченківський районний суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000706, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.08.2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лепетиха Миколаївської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Київ, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Харків, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

28.07.2025 року до Шевченківського районного суду міста Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000706, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.08.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України.

У підготовчому судовому засіданні, в межах вказаного кримінального провадження, прокурор ОСОБА_5 заявив суду клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , який спливає 29 листопада 2025 року. Своє клопотання прокурор мотивує тим, що підставою продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинувачених згідно ч. 2 ст. 177, ст. 194 КПК України є наявність обґрунтованого обвинувачення, зокрема, у вчиненні особливо тяжкого злочину, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. На думку прокурора менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків та забезпечити виконання покладених на обвинувачених обов`язків, у зв`язку з чим є достатні підстави для продовження застосування такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинувачених під вартою, зауваживши, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, відсутні, та просили застосувати відносно останніх більш м`які запобіжні заходи, а у разі задоволення клопотання прокурора та продовження строку тримання під вартою - визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у судовому засіданні підтримали думку захисників.

Разом із тим обвинувачений ОСОБА_10 заявив клопотання про зупинення розгляду даного кримінального провадження до вирішення Касаційним кримінальним судом Верховного Суду питання щодо його підсудності. Обґрунтовуючи клопотання, він зазначив, що звернувся до Касаційного кримінального суду Верховного Суду з поданням про визначення підсудності кримінального провадження №0000706 від 05.08.2024 року, у зв`язку з чим, на його думку, Шевченківський районний суд міста Києва не має повноважень здійснювати будь-які процесуальні дії в межах зазначеного провадження.

Крім того, ОСОБА_10 просив суд негайно звільнити його з-під варти на підставі ст. 206 КПК України у зв`язку із закінченням граничного строку тримання під вартою, встановленого п. 2 ч. 3 ст. 197 КПК України.

Суд, заслухавши клопотання прокурора та думки учасників судового засідання, вивчивши матеріали кримінального провадження, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Судом встановлено, що 28.07.2025 року до Шевченківського районного суду міста Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000706, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.08.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України.

Відносно обвинувачених на підставі ухвал слідчих суддів застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого неодноразово продовжувався судом.

На даний час кримінальне провадження №0000706, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.08.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України, перебуває на стадії підготовчого судового засідання.

Стаття 197 КПК України передбачає, що строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, в тому числі: вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, а також те, що відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При цьому, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Разом з тим, наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Так, суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторно вчинення злочинів, а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Як вбачається з матеріалів клопотання прокурора, міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою була застосована до обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 з урахуванням тяжкості інкримінованих їм злочинів та наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, при вирішені клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу, застосованого відносно обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , суд враховує, що останні обвинувачуються у вчиненні, зокрема, особливо тяжкого злочину, обставини вчинення кримінальних правопорушень, а також відомості, що характеризують осіб обвинувачених, та вважає, що з метою дотримання належної процесуальної поведінки обвинувачених відносно останніх необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати.

На думку суду, ризик переховування ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від суду підтверджується тією обставиною, що дане кримінальне провадження знаходиться на розгляді в суді та у випадку доведеності їх вини у вчинені інкримінованих кримінальних правопорушень, останнім загрожує покарання у вигляді довічного позбавлення волі, з конфіскацією майна, а тому з метою уникнення настання можливого покарання обвинувачені можуть уникати явки до суду.

При цьому, характеризуючі дані обвинувачених хоча й мінімізують ризик переховування від суду, але не усувають його повністю та не гарантують відсутність наміру переховування в майбутньому.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні, суд враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні. Так, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Слід зазначити, що з переходом на стадію судового провадження ризик незаконного впливу на свідків лише актуалізується, оскільки у результаті ознайомлення з матеріалами кримінального провадження обвинуваченому стає відомо про всіх осіб, які допитувалися у цьому кримінальному провадженні, та зміст наданих ними показань, а тому зберігається ризик незаконного впливу на свідків, які не допитувались судом, шляхом залякування, підкупу чи будь-яким іншим способом.

Сукупність вказаних обставин вказує на наявність ризику вчинення обвинуваченими іншого кримінального правопорушення чи продовження протиправної діяльності.

Враховуючи викладене, колегія приходить до висновку, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, нездатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , зважаючи на ступінь тяжкості інкримінованих кримінальних правопорушень, високий ступінь ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені судом, та високий ступінь суспільної небезпечності інкримінованих злочинів, вчинених в умовах воєнного стану проти основ національної безпеки України.

Крім того, будь-яких даних про усунення ризиків, наявність яких слугувала підставою для застосування відносно обвинувачених запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою стороною захисту не надано, у зв`язку з чим суд, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених, виконання процесуальних рішень у справі, вважає за доцільне залишити ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 раніше застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Між тим, характеризуючі дані обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не нівелюють можливих ризиків їх неправомірної поведінки та ризиків переховування від суду, впливу на свідків та вчинення іншого кримінальне правопорушення чи продовження злочинної діяльності.

При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності дій, які безпосередньо пов`язані із воєнним станом, що триває, є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачені можуть переховуватись від суду, що також може призвести до порушення розумних строків судового розгляду, а також належного дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків. За таких обставин колегія суддів не може погодитись з доводами сторони захисту щодо відсутності актуальності ризиків, які існували на час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризик це подія, яка ймовірно може настати за наявності певних підстав. Об`єктивність існування зазначених підстав щодо ризиків вбачається з вищенаведених відомостей.

Зважаючи на суспільний інтерес щодо збереження основ національної безпеки України, та щодо забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, оцінивши у сукупності всі обставини, з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, воєнний стан запроваджений у державі, колегія суддів вважає за доцільне клопотання прокурора задовольнити та продовжити строк тримання під вартою відносно обвинувачених.

Разом з тим, у відповідності до ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Таким чином, з урахуванням положень ст. 183 КК України, колегія суддів вважає за можливе не визначати розмір застави відносно обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Щодо клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 про зупинення розгляду даного кримінального провадження, суд зазначає наступне.

Наведені обвинуваченим доводи не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону та не можуть бути підставою для зупинення розгляду провадження.

Так, подання сторони до Касаційного кримінального суду Верховного Суду щодо визначення підсудності саме по собі не зупиняє розгляду справи судом, у провадженні якого вона перебуває. КПК України не містить норми, яка б передбачала автоматичне припинення здійснення правосуддя судом першої інстанції у зв`язку з поданням відповідного звернення до суду касаційної інстанції.

По-друге, до моменту ухвалення Верховним Судом рішення про передачу кримінального провадження до іншого суду Шевченківський районний суд м. Києва продовжує здійснювати правосуддя та має всі повноваження на вчинення процесуальних дій. Підсудність провадження вважається зміненою лише після рішення Касаційного кримінального суду.

По-третє, звернення обвинуваченого до Верховного Суду не є підставою, передбаченою КПК України, для обов`язкового зупинення судового провадження. Згідно з положеннями КПК, суд зупиняє провадження лише у випадках, прямо визначених законом, а наведена обставина до таких не належить.

Таким чином, доводи обвинуваченого щодо відсутності повноважень у Шевченківського районного суду м. Києва є необґрунтованими, а підстави для зупинення розгляду кримінального провадження - відсутні.

Крім того, доводи обвинуваченого щодо необхідності його негайного звільнення з-під варти є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону. Посилання обвинуваченого ОСОБА_10 на п. 2 ч. 3 ст. 197 КПК України є помилковим, оскільки ця норма регулює виключно строки тримання під вартою на стадії досудового розслідування, тоді як після надходження обвинувального акта застосовуються положення ст. 331 КПК України, які передбачають періодичний судовий перегляд запобіжного заходу. За наявності чинної ухвали суду про продовження строку тримання під вартою таке тримання є законним і діє до моменту спливу визначеного ним строку або його скасування. Отже, правові підстави для негайного звільнення із-під варти відсутні, а наведені доводи є необґрунтованими та неспроможними.

На підставі викладеного та керуючись статтями ст. 177-178, 183, 197, 199, 206, 314-317 КПК, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 - залишити без задоволення

Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 60 днів.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 60 днів.

Строк дії ухвали про тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 в ДУ «Київський слідчий ізолятор» визначити до 19 січня 2026 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Судді

____________ ____________ ____________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3