ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/430/25 Справа № 229/2424/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_9 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Дружківського міського суду Донецької області від 30 серпня 2024 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Бородецького Козятинського району Вінницької обл., громадянина України, не одруженого, маючого вищу освіту, військовослужбовця, командира 3 стрілецького взводу 4 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону ВЧ НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

визнано винним за ч. 4 ст. 402 КК України та призначено покарання у вигляді (шести) років позбавлення волі, -

УСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за вчинення злочину при таких обставинах.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та відповідно до Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16 листопада 2022 року № 2738-ІХ, діяв на момент вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06 травня 2022 року № 113 молодшого лейтенанта військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період ОСОБА_7 призначено на посаду командира З стрілецького взводу 4 стрілецької роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19 вересня 2022 року № 244 лейтенанта ОСОБА_10 призначено на посаду командира 4 стрілецької роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Згідно ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі за текстом - Статут) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Водночас, ст. 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Відповідно до ст. 28 Статуту єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця, наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази, а також в забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

Статтями 29, 31 Статуту також передбачено, що за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Статтею 30 Статуту також передбачено, що начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання.

Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Також, відповідно до ст. 111 Статуту командир роти підпорядковується командирові батальйону і є прямим начальником усього особового складу роти.

Таким чином, командир 4 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_10 по відношенню до військовослужбовця 4 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 є прямим начальником за своїм службовим становищем та начальником за військовим званням, а останній - підлеглим старшого лейтенанта ОСОБА_10 .

Поряд із цим, статтею 35 Статуту, серед іншого, передбачено, що накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості, наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.

Згідно ст. 36 Статуту командир (начальник) відповідає за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству, а також за невжиття заходів для його виконання, за зловживання, перевищення влади чи службових повноважень.

Стаття 37 Статуту визначає, що військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь» і далі виконує його, військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін. Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання.

Крім того, Статутом визначений зміст військової присяги, згідно якого кожний військовослужбовець, вступаючи на військову службу урочисто присягає Українському народові завжди бути йому вірним і відданим, обороняти Україну, захищати її суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно додержуватися Конституції України та законів України, зберігати державну таємницю, а також присягає виконувати свої обов`язки в інтересах співвітчизників та ніколи не зраджувати Українському народові.

Ст.ст. 6, 11, 16, 119, 120 Статуту, ст.ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України також передбачено, що кожен військовослужбовець зобов`язаний знати й сумлінно виконувати вимоги цього Статуту, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни.

Більше того, ст. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено право командира віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк. Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав. У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.

Під наказом у ст. 401 КК України розуміється одна із форм реалізації владних функцій, організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків військової службової особи, змістом якої є пряма, обов`язкова для виконання вимога начальника про вчинення або невчинення підлеглим (групою підлеглих) певних дій по службі. В контексті ст. 402 КК України під наказом розуміється також пряма вимога у вигляді розпорядження, вказівки, команди тощо.

Особа, яка одержала законний наказ, зобов`язана його виконати. За своєю юридичною природою виконання законного наказу - це виконання особою свого юридичного (службового) обов`язку.

Наказ або розпорядження є законними, якщо вони віддані відповідною особою в належному порядку та в межах її повноважень і за змістом не суперечать чинному законодавству та не пов`язані з порушенням конституційних прав та свобод людини і громадянина.

В свою чергу, молодший лейтенант ОСОБА_7 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку, проходження військової служби і підлеглості, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши в умовах воєнного стану військовий злочин за таких обставин.

Так, у зв`язку з виконанням завдань за призначенням, пов`язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України військова частина НОМЕР_1 виконує завдання за призначенням на території Донецької області.

08.10.2022 р. молодший лейтенант ОСОБА_7 , разом з іншими військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 перебували у пункті тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 у населеному пункті АДРЕСА_2 для подальшого проходження військової служби та виконання обов`язків військової служби за призначенням щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, в тому числі у безпосередньому зіткненні з противником.

08.10.2022 р., близько о 15 год. 30 хв., перебуваючи за місцем тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 у населеному пункті АДРЕСА_2 , молодший лейтенант ОСОБА_7 отримав законний усний наказ свого прямого начальника - командира 4 стрілецької роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_10 , виданий на підставі бойового розпорядження командира НОМЕР_2 стрілецького батальйону НОМЕР_3 ОМБР підполковника ОСОБА_11 № 40 від 08.10.2022 р., про здійснення маршу до населеного пункту Опитне Бахмутського району Донецької області з завданням провести заміну та зайняти ротний опорний пункт першого ешелону населеного пункту Зайцеве Бахмутського району Донецької області з подальшим завданням провести рекогносцировку.

Отримавши зазначений наказ прямого начальника молодший лейтенант ОСОБА_7 злякався виконувати покладені на нього обов`язки військової служби.

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на підрив установленого в Збройних Силах України порядку підлеглості і принципу єдиноначальності, молодший лейтенант ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її на посаді командира 3 стрілецького взводу 4 стрілецької роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, 08.10.2022 р., близько о 15 год. 30 хв., перебуваючи за місцем тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 у населеному пункті АДРЕСА_2 , отримавши законний усний наказ свого прямого начальника - командира 4 стрілецької роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_10 , виданий на підставі бойового розпорядження командира НОМЕР_2 стрілецького батальйону НОМЕР_4 ОМБР підполковника ОСОБА_11 № 40 від 08.10.2022 р., про здійснення маршу до населеного пункту Опитне Бахмутського району Донецької області з завданням провести заміну та зайняти ротний опорний пункт першого ешелону населеного пункту АДРЕСА_3 з подальшим завданням провести рекогносцировку, відкрито відмовився виконати зазначений наказ начальника, чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України на зазначеній ділянці оборони.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , вказує, що вирок суду незаконний та підлягає скасуванню. Зауважує, що на момент оголошення наказу ОСОБА_7 , останній мав проблеми по стану здоров`я і саме тому відмовився виконувати наказ, при цьому умислу саме не підкорюватися він не мав. Зауважує, що у висновку ВЛК вказано п. 50а, який передбачає обмежену придатність до служби. Просить вирок суду скасувати та постановити виправдувальний вирок відносно ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , вказує, що вирок суду незаконний та підлягає скасуванню. Зауважує, що на момент оголошення наказу ОСОБА_7 , останній відмовився йти на бойову задачу через проблеми зі здоров`ям, оскільки внаслідок кар`єсу гнили зуби та відбувався запалювальний процес ротової порожнини. Зауважує, що у висновку ВЛК вказано п. 50а, який імперативно передбачає неможливість виконання бойового завдання, який надано ОСОБА_7 . Просить вирок суду скасувати та постановити виправдувальний вирок відносно ОСОБА_7 .

Від прокурора надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких сторона обвинувачення вважає, що вирок ухвалений у повній відповідності з вимогами кримінального та процесуального закону, на підставі всебічного дослідження всіх обставин кримінального провадження. Зазначає, що обвинувачений не мав жодних підстав для відмови від виконання наказу. Наголошує, що доводи сторони захисту про неможливість виконання наказу викликані лише суб`єктивною оцінкою обвинуваченим свого стану здоров`я, проте дані обставини спростовані наведеними висновками ВЛК, які за весь час досудового та судового розгляду до ЦВЛК оскаржені не були. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, вирок залишити без змін.

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 підтримали апеляційні скарги захисників та просили їх задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних скарг.

Мотиви суду

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення виходячи із такого.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування й судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу та щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Обвинувальний вирок може бути ухвалений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Верховний Суд, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як ті, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і ті, що визначають його суб`єктивну сторону.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для того щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, які стосуються події, котра є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

З одного боку, стандарт доведення поза розумним сумнівом передбачає, що сумнів не повинен бути суто умоглядним, а має ґрунтуватися на певних установлених судом обставинах або недоведеності важливих для справи обставин, що дає підстави припускати такий розвиток подій, який суперечить версії обвинувачення і який неможливо спростувати наданими сторонами доказами.

З іншого боку, для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, установленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (див. постанови Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к, від 08 жовтня 2019 року у справі № 195/1563/16-к, від 21 січня 2020 року у справі № 754/17019/17, від 16 вересня 2020 року у справі № 760/23459/17 та ін.).

Цей стандарт у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 , на думку колегії суддів, було дотримано.

Так, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погодився апеляційний суд, про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, та призначив йому відповідне покарання.

Так, в основу доказової бази покладено належні та допустимі докази, які доводять вину ОСОБА_7 з урахуванням критерію «поза розумним сумнівом», а саме:

- показами свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ;

- витягом із наказу командира ВЧ НОМЕР_1 № 113 від 06.05.2022 р., відповідно до якого ОСОБА_7 , призваного по моблізіції призначено на посаду командира взводу 3 стрілецького взводу 4 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону ВЧ НОМЕР_1 (т. 2 а.с. 41);

- витягом із наказу командира ВЧ НОМЕР_1 № 244 від 12.09.2022 р., відповідно до якого ОСОБА_10 призначено на посаду командира 4 стрілецької роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону ВЧ НОМЕР_1 (т. 2 а.с. 117);

- витягом з бойового розпорядження командира 2 СБ 30 ОМБР № 40 від 08.10.2022 року, відповідно до якого наказано здійснити марш малими групами машин не більше 2, за маршрутом район очікування (84987), перехрестя доріг (76066), перехрестя доріг (84265), н.п. Опитне. Провести заміну та зайняти ротний опорний пункт першого ешелону: вигин грунтової дороги (76293), окрема будівля (77306), окрема будівля (77294) н.п. Зайцеве. Подальше завдання провести рекогносцировку, увійти у взаємодію з командиром 6 стрілецької роти на рахунок заміни, та сусідом з ліва 9 механізованою ротою, 5 стрілецькою ротою з права, організації оборони, системи вогню, розстановки сил і засобів. У зв`язку з ситуацією, що склалась, заміну проводити у темну пору доби, переміщення здійснювати не більше відділення одночасно. Заміну розпочати 08.10.2022 р. 18:00 до 09.10.2022 р. 05:00 (т. 2 а.с. 118);

- довідкою військово-лікарської комісії № 1705 від 04.10.2022 р., відповідно до якої ОСОБА_7 придатний до військової служби (т. 2 а.с. 121);

- листом командира ВЧ НОМЕР_1 № 2013 від 30.10.2022 р., відповідно до якого командир взводу 3 стрілецького взводу 4 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_7 08.10.2022 р. вчинив непокору та відмовився виконувати усний наказ (бойове розпорядження) командира 4 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_10 , чим посягнув на встановлений порядок підлеглості та військової часті і породження не організованості та безладдя у військовій частині, що негативно позначилось на боєготовності та боєздатності військового формування (т. 2 а.с. 148);

- листом командира ВЧ НОМЕР_5 від 30.10.2022 р., відповідно до якого військовослужбовець ОСОБА_7 за рішенням військово-лікарської комісії визнаний придатним до військової служби, за час проходження якої заяв, скарг та інших звернень щодо стану його здоров`я, травмування, поранення, побиття, конфліктів, нестатутних відносин між військовослужбовцями та командирами, а також наявності у нього тяжких сімейних обставин, інших обставин та побутових проблем, що перешкоджало йому у виконанні службових обов`язків, не надходило (т. 2 а.с. 237);

- протоколом слідчого експерименту від 08.10.2022 р. за участю свідка ОСОБА_10 , відповідно до якого останній відтворив події, які відбувались 08.10.2022 р. в населеному пункті Олексієво-Дружківка Краматорського району Донецької області, під час яких військовослужбовець ОСОБА_7 вчинив непокору та відмовився виконувати усний наказ (бойове розпорядження) командира 4 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_10 (т. 3 а.с. 50-53);

- протоколом слідчого експерименту від 08.10.2022 р. за участю свідка ОСОБА_12 , відповідно до якого, останній відтворив події, які відбувались 08.10.2022 р. в населеному пункті Олексієво-Дружківка Краматорського району Донецької області, під час яких військовослужбовець ОСОБА_7 вчинив непокору та відмовився виконувати усний наказ (бойове розпорядження) командира 4 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_10 . Мотиви відмови пояснив станом здоров`я (т. 3 а.с. 93-97);

- протоколом слідчого експерименту від 10.10.2022 р. за участю свідка ОСОБА_17 , відповідно до якого останній відтворив події, які відбувались 08.10.2022 р. в населеному пункті Олексієво-Дружківка Краматорського району Донецької області, під час яких військовослужбовець ОСОБА_7 вчинив непокору та відмовився виконувати усний наказ (бойове розпорядження) командира 4 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_10 . Мотиви відмови пояснив станом здоров`я (т. 3 а.с. 54-58);

- протоколом про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото, кінозйомки, відеозапису від 09.10.2022 р., відповідно до якого ОСОБА_12 на підставі постанови слідчого про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фотозйомки, відеозапису від 08.10.2022 р. самостійно здійснив копіювання відеозапису з належного йому мобільного телефону. Відеозапис тривалістю 14 хв. 29 сек., створений 08.10.2022 р. о 15 год. 27 хв., містить відомості щодо доведення командиром 4 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_10 військовослужбовцю вказаної військової частини ОСОБА_7 бойового наказу про направлення до н.п. Опитне Донецької області, а звідти до н.п. Зайцеве Донецької області та зайняття там ротного опорного пункту 1 ешелону оборони. Також, під час здійснення копіювання відеозапису було зроблено скрин-шоти екрану мобільного телефону, на якому зафіксовано назву відеозапису, перший кадр відеозапису, тривалість, дату та час створення (т. 3 а.с. 61-64);

- протоколом огляду предмету від 09.10.2022 р. за участю свідка ОСОБА_12 , відповідно до якого оглянуто мобільний телефон останнього, в якому містититься відеозапис щодо усного доведення бойового наказу командиром 4 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_10 , у тому числі військовослужбовцю ОСОБА_7 та факт відмови останнього від виконання наказу (т. 3 а.с. 98-99).

На думку колегії суддів, сукупність вищевказаних доказів доводить вину ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Основним безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 402 КК України, є встановлений у Збройних Силах України, інших військах та військових формуваннях України порядок підлеглості в управлінні військами з метою забезпечення їхньої постійної боєготовності та боєздатності, нормального виконання військовими частинами та підрозділами покладених на них завдань. Додатковим факультативним об`єктом можуть бути безпека держави, власність, довкілля.

Під наказом розуміється одна з форм реалізації владних функцій, організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків військової службової особи, змістом якої є пряма, обов`язкова для виконання вимога начальника про вчинення або невчинення підлеглим (групою підлеглих) певних дій по службі.

Так, відповідно до п. 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Згідно ч. 2 ст. 41 КК України наказ або розпорядження є законними, якщо вони віддані відповідною особою в належному порядку та в межах її повноважень і за змістом не суперечать чинному законодавству та не пов`язані з порушенням конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Відповідно до п. 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст. 402 КК України, полягає у вчиненні діяння у вигляді відкритої відмови виконати законний наказ начальника (непокора), коли підлеглий відкрито та категорично заявляє, що не виконуватиме наказ, або у вчиненні іншого умисного невиконання наказу.

Склад цього кримінального правопорушення є формальним, тобто закінченим його слід вважати з моменту вчинення діяння, а саме з моменту відкритої відмови виконати наказ або з моменту умисного його невиконання.

Суб`єктивна сторона непокори характеризується виною у формі прямого умислу. Умисел на невиконання наказу може виникнути у винної особи як у момент отримання наказу, так і пізніше. Ставлення винного до наслідків непокори (ч. 2 ст. 402 КК України) характеризуються, зокрема, і необережністю.

Мотиви можуть бути різними і для кваліфікації цього кримінального правопорушення значення не мають.

Згідно п. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, який затверджено Законом України № 551-ХІV від 24 березня 1999 року, право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.

В ході досудового розслідування, судового розгляду в суді першої інстанції та апеляційного розгляду стороною захисту не надано підтверджень відносно того, що наказ, який надавався обвинуваченому ОСОБА_7 та не був останнім виконаний має хоча б ознаки явно злочинного.

Відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку або про непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців.

Згідно довідки військово-лікарської комісії від 04.10.2022 року ОСОБА_7 визнано придатним до військової служби.

Вказаною довідкою також підтверджено наявність у ОСОБА_7 захворювання генералізований парадонтит II ступеня. Захворювання, не пов`язане з проходженням

військової служби. На підставі статті 50б графи III Розкладу хвороб. (т. 2, а.с. 121).

У випадку незгоди військовозобов`язаних та військовослужбовців з висновком військової-лікарської комісії при районному (міському) ВЛК на підставі його заяви останній направляється для проходження ВЛК при обласному (Київському та Севастопольському міських) ТЦК.

Таким чином, законодавцем чітко визначено виключні повноваження військово-лікарської комісії визначати придатність військових та військовозобов`язаних до військової служби.

Доводи сторони захисту відносно того, що обвинувачений мав захворювання зубів, яке унеможливлювало виконання бойового наказу є безпідставними з огляду на таке.

Стороною захисту під час судового розгляду надано запрошення на стоматологічне лікування ФОП « ОСОБА_18 » від 24.09.2022 року, згідно якого ОСОБА_7 запрошено на проведення стоматологічного лікування, попередній висновок (епікриз): втрата жувальної можливості по Агапову 70 (т. 2 а.с. 42); направленням на МРТ головного мозку Міжнародної інноваційної клініки, згідно якого ОСОБА_7 в графі «діагноз» зазначено обстеження (т. 2 а.с. 43), висновок консультація лікаря-невролога Міжнародної інноваційної клініки від 28.02.2023 року щодо ОСОБА_7 , де в графі «діагноз» зазначено стан після перенесеної ВТ (27.08.22), астено-вегетативний синдром (т. 2 а.с. 44), висновок із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ВЧ НОМЕР_1 № 1656 від 03.10.2022 року щодо ОСОБА_7 , з якого вбачається, що втрата зубів пов`язана з карієсом, внаслідок руйнування їх з середини, подальшого руйнування, скарги: неможливість пережовувати їжу, упускання ясен, чутливість зубів, виражений карієс ясен внаслідок прийому їжі під час чищення зубів та без подразнення, рекомендовано: скерувати на ІІІ рівень надання медичної допомоги для проходження ВЛК та дообстеження з подальшим визначенням лікувальної тактики (т. 2 а.с. 45-46), листом т.в.о. начальника гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 від 28.04.2023 року, згідно якого військовослужбовця ОСОБА_7 направлено для проведення медичної консультації, обстеження, лікування, стоматолог (видалення) (т.2 а.с. 47), довідкою лікаря ОСОБА_19 , згідно якої у ОСОБА_7 8 зубів під лікування, 2 зуба під видалення (т. 2 а.с. 48); довідкою стоматолога-хірурга від 28.04.2023 року, з якої вбачається діагноз ОСОБА_7 загострення хронічного пародонтита 36 зубів (т. 2 а.с. 51).

Разом з тим, на думку колегії суддів, за наявності вищевказаних обставин та неможливості продовження несення служби ОСОБА_7 мав би після 04.10.2022 р. одразу звернутися до командира для направлення до повторного ВЛК, або хоча б зафіксувати факт гострого захворювання для подальшого дообстеження. В той же час 05, 06, 07 та 08 жовтня 2022 року ОСОБА_7 , перебуваючи в умовах віддаленості від зони бойових дій, не звертався за медичною допомогою, а факт наявності болю та захворюваності він повідомив лише під час відмови від виконання бойового розпорядження.

Крім того, посилання сторони захисту на те, що у висновку ВЛК вказано, що він не був придатний до проходження військової служби, оскільки ст. 50 Б, передбачає не придатність до військової служби, на думку колегії суддів, не виправдовують дії ОСОБА_7 , оскільки допитана свідок ОСОБА_15 пояснила, що діагноз, який прописаний не цифрами, а літерами щодо ОСОБА_7 у висновку ВЛК підпадає під ст. 50А, і, враховуючи, що документ складався вночі, можливо, була описка. При цьому комісія робить висновок саме з діагнозу, прописаного словами, а захворювання, яке було у ОСОБА_20 генералізований парадонтит, підпадає під ст. 50А, що передбачає придатність військовослужбовця до військової служби.

Як вбачається із матеріалів провадження, ОСОБА_7 , взявши на себе обов`язки військовослужбовця, у період воєнного стану під час військової агресії ворога відкрито відмовився виконати наказ начальника, тоді коли необхідні максимальна чіткість, стійкість та дисциплінованість усіх військовослужбовців.

В Україні продовжує діяти правовий режим воєнного стану у зв`язку зі збройною агресією російської федерації, а оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності й недоторканності є конституційним обов`язком кожного громадянина. Відмова ОСОБА_7 виконати наказ в умовах воєнного стану змусила покласти на його товаришів по службі додатковий тягар щодо виконання визначеного йому завдання, що призвело до підриву боєготовності та боєздатності підрозділу, в якому обвинувачений проходив службу.

Крім цього, непокора є злочином із формальним складом, а отже кримінальна відповідальність за його вчинення не залежить від настання суспільно небезпечних наслідків. Цей злочин порушує закріплений у військових статутах порядок керування військами, який встановлюється з метою забезпечення їх постійної бойової готовності, перешкоджає нормальному виконанню військовими частинами та підрозділами покладених на них завдань.

Тому відсутність реальних тяжких наслідків сама собою не спростовує того, що вчинене ОСОБА_7 діяння в умовах воєнного стану за наведених вище обставин, посягаючи на встановлений порядок підлеглості, негативно позначилося на організованості й порядку у військовій частині, боєготовності та боєздатності військового формування, і тим самим заподіяло істотну шкоду суспільним відносинам у сфері встановленого порядку несення військової служби, що охороняються кримінальним законом, та було здатне створити реальну загрозу спричинення такої шкоди, що й визначає суспільну небезпеку вчиненого ним кримінального правопорушення.

Апеляційний суд дійшов висновку, що вирок суду першої інстанції відповідає вимогам статей 370, 374 КПК України,є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_9 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Вирок Дружківського міського суду Донецької області від 30 серпня 2024 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: