Провадження № 11-сс/4823/15/26 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2026 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власників майна, адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах власників майна ТОВ Продлес та ДП Чернігіврайагролісгосп на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 грудня 2025 року,

У С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні т.в.о. начальника відділення СВ Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0003476 від 07.12.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, та накладено арешт на трактор колісний Беларус-1221.2, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ТОВ «Продлес», напівпричіп тракторний, марки «DL-10-1-M», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та 41 колоду дерева породи «сосна», вилучені 06.12.2025 в ході огляду місця події, із забороною розпоряджатися і користуватися указаним майном.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що наявні всі правові підстави для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, оскільки є підстави вважати, що таке майно стосується кримінального провадження, яке розслідується за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, і вказане майно може бути використане як доказ факту та обставин, що встановлююся під час кримінального провадження, тобто бути речовими доказами, тому накладення арешту з правообмеженнями у виді заборони розпоряджатися та користуватися вказаним майном забезпечить збереження речових доказів.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання слідчого ОСОБА_9 про арешт майна.

Щодо пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді, то вважає його пропущеним з поважної причини та зазначає, що вони не були належним чином повідомлені про розгляд справи, копія ухвали юридичним особам не направлялась, а була отримана ним 23.12.2025 під час ознайомлення з матеріалами справи.

Вважає ухвалу слідчого судді такою, що прийнята з порушенням норм кримінального процесуального законодавства. Звертає увагу, що слідчий у клопотанні просив накласти арешт на вилучене майно, а саме, на трактор колісний Беларус-1221.2, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та на напівпричіп тракторний, марки «DL-10-1-M», реєстраційний номер НОМЕР_2 , із забороною розпоряджатися вказаним майном, а на 41 колоду деревини породи сосна із забороною користуватися і розпоряджатися. Натомість, слідчий суддя вийшов за межі клопотання і за власною ініціативою наклав арешт на трактор колісний Беларус-1221.2, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та на напівпричіп тракторний, марки «DL-10-1-M», реєстраційний номер НОМЕР_2 , із забороною користуватися і розпоряджатися вказаним майном, як і на 41 колоду сосни. Зазначає, що ТОВ Продлес є законним власником трактора колісний Беларус-1221.2, реєстраційний номер НОМЕР_1 , проте питання щодо власників причепу та 41 колоди деревини породи сосна а ні у клопотанні слідчого, а ні слідчим суддею не перевірялося. Звертає увагу, що власником причепу також є ТОВ Продлес, а власником 41 колоди деревини породи сосна є ДП Чернігіврайагролісгосп. Вказує, що у даному кримінальному провадженні посадові особи ТОВ Продлес та ДП Чернігіврайагролісгосп не є підозрюваними чи обвинуваченими особами та доказів вчинення саме ними кримінальних правопорушень слідчим у клопотанні не надано. Зауважує, що на час розгляду слідчим суддею клопотання ДП Чернігіврайагролісгосп 10.12.2025 року вже подало усі документи на підтвердження законності проведення вирубки лісу. Наголошує, що у зв`язку з накладенням арешту на трактор та причіп із забороною розпоряджатися та користуватися підприємницька діяльність ТОВ Продлес повністю зупинена. Зазначає, що у порушення вимог ч. 7 ст. 173 КПК України, судом не пізніше наступного робочого дня, не було надіслано ТОВ Продлес та ДП Чернігіврайагролісгосп ухвалу від 15.12.2025. На думку адвоката, слідчий суддя залишив поза увагою ключове питання - саме речовим доказом якого кримінального правопорушення є арештовані транспортні засоби та деревина. Зазначає, що 06 грудня 2025 року слідча провела огляд двох місць події у період часу з 19:05 до 20:41 год, проте до ЄРДР відомості про відкриття кримінального провадження внесені о 13:01:18 год 07.12.2025, тобто слідчі дії проведено до внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і відкриття кримінального провадження, що на думку захисту, є грубим порушенням норм КПК.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, доводи адвоката на підтримку апеляційної скарги з викладених у ній підстав, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що остання підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Суд апеляційної інстанції відповідно до ст. 404 КПК України переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається з матеріалів справи, що слідчим відділом Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003476 від 07.12.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Постановою слідчого від 08.12.2025 вилучені 06.12.2025 у ході огляду місця події трактор колісний Беларус-1221.2, реєстраційний номер НОМЕР_1 , напівпричіп тракторний марки «DL-10-1-M», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та 41 колода дерева породи «сосна» визнано речовими доказами.

В цей же день, згідно поштового штемпеля на конверті (а.п. 22), слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на вилучені речі та документацію, які визнані речовими доказами.

Слідчим суддею за результатами розгляду клопотання слідчого правильно установлено те, що стороною обвинувачення доведено існування підстав та розумних підозр вважати, що таке майно може бути доказом вчинення злочину, тому для того, щоб запобігти можливості приховування, зникнення, втрати, знищення, пересування, передачі вказаного майна, це майно підлягає арешту з метою забезпечення збереження речових доказів.

Колегія суддів доходить висновку, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки невжиття таких заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту зазначеного майна може призвести до негативних наслідків, та не буде відповідати завданням кримінального провадження.

Більше того, апеляційний суд переконаний, що досліджені матеріали кримінального провадження дають достатні підстави стверджувати, що майно, яке виявлено та вилучено, може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Більше того, ці речі визнані речовими доказами постановою слідчого і відповідають їм, згідно положень ст. 98 КПК України.

При цьому колегія судді наголошує, що слідчий суддя на цій стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті. Тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Відтак, майно, зазначене у клопотанні прокурора, є матеріальними об`єктами, які являються предметами злочину, можуть містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому відповідають критеріям, встановленим у ст.98 КПК України, у зв`язку з чим, з метою збереження речових доказів, слідчий суддя, при вирішенні питання про арешт даного майна, прийняв рішення у відповідності до вимог ст.173 КПК України, з чим погоджується і колегія суддів.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, що має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і арешту майна, можливе за таких умов: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (ч.3 ст.132 КПК України).

Твердження адвоката про неналежне повідомлення судом про розгляд справи слід визнати безпідставними, оскільки згідно ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що у даному кримінальному провадженні посадові особи ТОВ Продлес та ДП Чернігіврайагролісгосп не є підозрюваними чи обвинуваченими не спростовують висновків слідчого судді, зокрема тому, що арешт майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна, при цьому арешт, згідно чинного кримінального процесуального законодавства, може бути накладений на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи, за наявності відповідних підстав.

Водночас, заслуговують на увагу доводи захисту щодо необґрунтованості накладення арешту із забороною користуватися і розпоряджатися майном. Колегія суддів доходить висновку, що таке рішення слідчого судді не може бути визнано законним та обґрунтованим, а тому підлягає скасуванню, оскільки слідчий суддя не дотримався належним чином вимог КПК України щодо розгляду клопотання про арешт майна.

Зокрема, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170 173 КПК України слідчий суддя для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування увстановленому КПКУкраїни порядку,позбавлення заухвалою слідчогосудді абосуду правана відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається у випадку, якщо метою такого арешту є забезпечення збереження речових доказів.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Зокрема, слідчий у клопотанні просив накласти арешт на вилучене майно, а саме, на трактор колісний Беларус-1221.2, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та на напівпричіп тракторний, марки «DL-10-1-M», реєстраційний номер НОМЕР_2 , із забороною розпоряджатися вказаним майном, а на 41 колоду деревини породи сосна із забороною користуватися та розпоряджатися вказаним майном.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали поданого клопотання, з`ясовуючи правову підставу для арешту майна, викладену у клопотанні, та накладаючи арешт на майно, безпідставно визначив за необхідне заборонити користуватися і розпоряджатися як трактором колісним Беларус-1221.2, реєстраційний номер НОМЕР_1 , напівпричепом тракторним, марки «DL-10-1-M», реєстраційний номер НОМЕР_2 , так і 41 колодою породи сосна.

Колегія суддів зазначає, що приймаючи рішення слідчий суддя в частині визначених ним заборон при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Між тим, слідчий суддя, хоча і дійшов обґрунтованого висновку про необхідність накладення арешту на вказане майно у клопотанні з урахуванням ст. 170 КПК України, тобто наклав арешт на це майно з метою збереження речових доказів, однак без достатніх до того підстав прийняв рішення про заборону користуватися трактором колісним марки Беларус-1221.2, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та напівпричепом тракторним марки «DL-10-1-M», реєстраційний номер НОМЕР_2 , а обставин, які підтверджують, що незастосування заборони користуватися даним майном призведе до його пошкодження, знищення, втрати чи інших негативних наслідків матеріалами провадження не встановлено.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що при прийнятті такого рішення слідчий суддя вийшов за межі своїх повноважень, оскільки в клопотанні органу досудового розслідування про арешт майна таке питання не ставилося.

Також колегія суддів установила, що слідчий суддя, приймаючи рішення про заборону користуватися вказаним майном, в порушення вимог п. п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, не врахував розумність і співрозмірність такого обмеження права власності, а фактично позбавлення права у користуванні власністю, завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна в частині заборони його використання для власника цього майна.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони захисту підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді, у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, скасуванню, з постановленням судом апеляційної інстанції нової ухвали.

До такого висновку колегія суддів доходить з огляду і на те, що матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують саме таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення його збереження як речового доказу у кримінальному провадженні.

Будь-яких негативних наслідків, які можуть суттєво позначитися на інтересах власників майна та інших осіб від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вищевказаного майна, без заборони розпоряджатися та користуватися ним, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 170, 172, 173, 376, 404, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Задовольнити частково апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах власників майна ТОВ Продлес та ДП Чернігіврайагролісгосп.

Ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 грудня 2025 року скасувати та постановити нову ухвалу.

Задовольнити клопотання слідчого у кримінальному провадженні т.в.о. начальника відділення СВ Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно, вилучене 06.12.2025 в ході огляду місця події, а саме на:

-трактор колісний марки Беларус-1221.2, реєстраційний номер НОМЕР_1 , із забороною власнику розпоряджатися вказаним майном;

-напівпричіп тракторний марки «DL-10-1-M», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в якому знаходяться 41 колода деревини породи «сосна» без маркувань та чіпів, із забороною власникам розпоряджатися вказаним майном;

-41 (сорок одну) колоду дерева породи «сосна», із забороною власникам користуватися та розпоряджатися вказаним майном.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4