Провадження № 1-кп/344/1260/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іллінці Снятинського району Івано-Франківської області, зареєстрованого та проживаючого до затримання за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, із середньою спеціальною освітою, який проходив військову службу за призовом під час мобілізації на посаді номера обслуги 1 відділення 3 взводу оперативного призначення роти оперативного призначення стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 НГУ, у військовому званні солдат, РНОКПП НОМЕР_2 , раніше неодноразово судимого:

- вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07.06.2021 за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10.03.2022 за ч. 3 ст. 289, ч.1 ст.69, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців без конфіскації майна,

- вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09.11.2022 за ч.1 ст.309, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у грошовому виразі становить 850 грн та позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців; 12.09.2023 умовно-достроково звільнений від відбування покарання на невідбутий строк 9 місяців 1 день,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 вчинив самовільні залишення військової частини військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, в умовах воєнного стану.

Кримінальні правопорушення вчинено за наступних обставин.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію», 13.09.2024 ОСОБА_6 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за призовом під час мобілізації до лав Збройних Сил України.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_3 № 321 від 09.11.2024, солдата ОСОБА_6 зараховано до списків особового складу на всі види забезпечення та призначено на посаду стрільця-снайпера 2 єгерського відділення 3 єгерського взводу 5 єгерської роти 2 єгерського батальйону військової частини НОМЕР_3 .

Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Проходячи військову службу у вищевказаній військовій частині, солдат ОСОБА_6 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Згідно з п.п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», воєнний стан в Україні запроваджено із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та в подальшому продовжено по теперішній час. Таке рішення було ухвалено у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

Згідно з ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Про введення в дію воєнного стану солдату ОСОБА_6 достеменно відомо, оскільки Указ Президента України №64/2022 оголошено за допомогою засобів масової інформації та доведено до населення країни, крім того останній призваний на військову службу саме під час мобілізації.

Однак солдат ОСОБА_6 , будучи обізнаним із вище зазначеними вимогами законодавства, у тому числі в умовах воєнного стану, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, 16.11.2024 самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ) та незаконно, без поважних причин, перебував поза її розташуванням до 09.02.2025, проводячи службовий час на власний розсуд за місцем проживання у с. Іллінці Снятинського району Івано-Франківської області, не пов`язуючи його із проходженням військової служби.

Законом України «Про внесення зміни до глави XII «Прикінцеві положення» Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» щодо умов продовження військової служби під час дії воєнного стану окремим категоріям військовослужбовців» від 21 листопада 2024 року № 4087-IX встановлено, що військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини чи місця проходження служби або дезертирували до набрання чинності даного Закону та які добровільно прибули не пізніше 01 січня 2025 року до відповідних військових частин (місць проходження військової служби), визначених центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво Збройними Силами України та іншими військовими формуваннями, і висловили готовність продовжити військову службу, командир (начальник) військової частини не пізніше 72 годин з дня їх прибуття до військової частини чи місця проходження служби продовжує відповідно військову службу, дію контракту, а також поновлює виплату грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення. З моменту продовження військової служби таким військовослужбовцям поновлюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством України.

У подальшому Верховна Рада України ухвалила рішення про продовження терміну добровільного повернення на службу після першого самовільного залишення військової частини до 01.03.2025.

Надалі, відповідно до Закону України № 4392-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо порядку проходження військової служби окремими категоріями військовослужбовців під час дії воєнного стану» від 30.04.2025 продовжено термін добровільного повернення на службу після першого самовільного залишення військової частини до 30.08.2025.

Відповідно до положень вищевказаних Законів, солдат ОСОБА_6 , який самовільно залишив військову частину НОМЕР_3 , 09.02.2025 доставлений працівниками Військової служби правопорядку до військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 та відповідно до наказу командира військової частини (по стройовій частині) від 10.02.2025 № 42 останній зарахований 09.02.2025 до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення.

В подальшому, відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 НГУ (по стройовій частині) від 16.07.2025 №210 солдата ОСОБА_6 призначено на посаду номера обслуги 1 відділення 3 взводу оперативного призначення (резервної) стрілецького батальйону.

Однак солдат ОСОБА_6 , будучи обізнаним із вимогами законодавства, у тому числі в умовах воєнного стану, діючи умисно та повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, 24.07.2025 приблизно о 21 год 45 хв самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 НГУ ( АДРЕСА_3 ) та незаконно, без поважних причин, перебував поза її розташуванням до 12.08.2025, тим самим проводив службовий час на власний розсуд не пов`язуючи його із проходженням військової служби.

12.08.2025 солдат ОСОБА_6 доставлений працівниками військової частини НОМЕР_1 НГУ до П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) ТУ ДБР у м. Львові.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень визнав повністю, підтвердив обставини вчинених кримінальних правопорушень відповідно до викладеного в обвинувальному акті. Так, ОСОБА_6 суду показав, що був призваний ІНФОРМАЦІЯ_4 на військову службу за призовом під час мобілізації. Після навчань був зарахований до в/ч НОМЕР_3 , яка дислокувалася у АДРЕСА_2 . Оскільки йому тривалий час не погоджували відпустку, то самовільно залишив військову частину і поїхав додому у АДРЕСА_1 , більше місяця проводив час вдома на власний розсуд. 09.02.2025 після навчань був зарахований на службу до в/ч НОМЕР_1 НГУ ( АДРЕСА_1 ). Після отримання травми коліна самовільно залишив військову частину, оскільки командування не відпускало на лікування, був понад 7 діб вдома. Усвідомлював, що вчиняє кримінальне правопорушення самовільне залишення військової частини, знав про дію на території України воєнного стану. Бажає продовжити військову службу, однак не у в/ч НОМЕР_1 , де йому не надавали належним чином медичну допомогу. У вчиненому щиро розкаявся.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч. 5 ст. 407 КК України як самовільні залишення військової частини військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України є тяжкими злочинами, дані про особу винного, зокрема те, що обвинувачений раніше судимий, востаннє вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09.11.2022 за ч.1 ст.309, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у грошовому виразі становить 850 грн та позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців; 12.09.2023 умовно-достроково звільнений від відбування покарання на невідбутий строк 9 місяців 1 день; відповідно до медичної характеристики від 22.11.2024, за час проходження військової служби у в/ч НОМЕР_3 за медичною допомогою до медичної роти не звертався, відповідно до довідки КНП "ПОКЦПЗ ІФ ОР" №2363 від 13.08.2025, у КНП "ПОКЦПЗ ІФ ОР" та у КНП "ПНЦ ІФ ОР" не звертався, амбулаторну допомогу не отримує, відповідно до службової характеристики, потребує додаткового контролю з боку командирів та не відповідає займаній посаді, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має. Суд враховує щире каяття як обставину, що пом`якшує покарання, та вчинення злочину особою повторно як обставину, що обтяжує покарання.

Відповідно до досудової доповіді, беручи до уваги отриману інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, високий рівень ризику ймовірності вчинення повторного кримінального правопорушення та середній рівень ймовірної небезпеки для суспільства (у т.ч. до окремих осіб), орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі можливе та не становить небезпеки для суспільства ( у т.ч. для окремих осіб).

З огляду на викладене, враховуючи позицію прокурора, який просив призначити обвинуваченому мінімальне покарання у межах санкції ч.5 ст.407 КК України позбавлення волі на строк 5 років, позицію обвинуваченого, який погодився із покаранням, запропонованим прокурором, позицію захисника, який просив суд призначити мінімальне покарання у межах санкції статті, суд враховує, що в умовах воєнного стану, коли військовослужбовці виконують свій військовий обов`язок безпосередньо у регіонах ведення бойових дій, ризикуючи своїм життям, захищаючи суверенітет України, звільнення військовослужбовців, які ухиляються від виконання таких обов`язків, від виконання покарання з випробуванням де мотивує та знижує рівень військової дисципліни і боєготовність підрозділів Збройних Сил України та інших військових формувань, що є неприпустимим наслідком такого правозастосування (постанова Верховного Суду від 30.01.2024 у справі №336/5209/22, провадження №51-4750км23), суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 неможливе без ізоляції від суспільства, а тому йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.5 ст.407 КК України, оскільки таке покарання є достатнім, справедливим і необхідним для його виправлення та для запобігання вчиненню кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Процесуальні витрати відсутні. Речові докази відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.407 КК України, та призначити йому покарання - позбавлення волі на строк п`ять років.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід тримання під вартою ОСОБА_6 залишити без змін.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_6 обчислювати з 12 серпня 2025 року. Відповідно до ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з 12 серпня 2025 року до дня набрання вироком законної сили у строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Суддя ОСОБА_7