Дата документу 13.11.2025 Справа № 333/9787/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/9787/25 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1009/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 199 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника - адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою з доповненнями захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2025 року, якою у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Апатіти Мурманської області рф, громадянина росії, не маючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 15 грудня 2025 року включно з можливістю внесення застави в розмірах та умовах, визначених в ухвалі слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 вересня 2025 року -,

В С Т А Н О В И Л А:

Як убачається з матеріалів справи, в провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2025 року було продовжено застосування у відношенні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 15 грудня 2025 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також неможливістю застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою для запобігання вказаних ризиків.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, захисник - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить її скасувати та постановити нову, якою застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем постійного проживання: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування скарги та її доповненнях вказує про недоведеність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 відбув покарання у вигляді позбавлення волі та обвинуваченому неодноразово обирались запобіжні заходи, не пов`язані з триманням під вартою та жодного разу останній не ухилявся від досудового розслідування та суду, не оголошувався у розшук, ОСОБА_6 не має будь-яких документів, які б давали змогу залишити територію України та вільно пересуватися її територією.

Крім того, звертає увагу на те, що обізнаність про анкетні дані та місце проживання потерпілих та свідків не дає підстави вважати про вчинення можливого тиску на них обвинуваченим, за весь час перебування під вартою ОСОБА_6 ані особисто, ані через третіх осіб не намагався схилити потерпілих чи свідків до дачі інших показів, які б суперечили тим, які вони надавали під час досудового розслідування.

Зазначає, що ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення повністю нівелюється перебуванням обвинуваченого під цілодобовим домашнім арештом.

Також вказує, що на час затримання, обвинувачений мав постійне місце проживання, де вже протягом тривалого часу мешкає з двоюрідною сестрою, яка є інвалідом 2 групи, а тому за вказаною адресою адвокат вважає цілком можливим виконувати обвинуваченим запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу та вказав, що на даний час не існує таких ризиків, які виправдовують тримання ОСОБА_6 під вартою. Обвинувачений має постійне місце проживання у м. Запоріжжя та не має наміру переховуватися.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу та вказав, що в оскаржуваній ухвалі зазначено про ст. 408 КК України, що не відповідає обставинам справи. Просив змінити щодо нього запобіжний захід та встановити йому заставу.

Повідомлений належним чином прокурор до судового засідання апеляційного суду не з`явився, з клопотанням про відкладення розгляду апеляційної скарги не звертався.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого, його захисника, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою, правильно встановив, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились та вказав про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Під час оцінки заявлених прокурором ризиків, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що ризик переховування від суду наразі є актуальним та обумовлений серед іншого, притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю можливого покарання.

Так, злочин, у якому обвинувачується ОСОБА_6 відноситься до категорії тяжких злочинів, суворість можливого покарання передбачає у виді позбавлення волі на строк до 8 років, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним, а тому продовжує й надалі існувати ризик переховування від суду.

Крім того, колегією суддів не здобуто і відомостей про міцні соціальні зв`язки у ОСОБА_6 , які б були для нього стримуючим фактором від переховування.

На продовження ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України слугує те, що як випливає із оскаржуваної ухвали, у даному кримінальному провадженні було проведено лише підготовче судове засідання, а тому жодний із свідків ще не допитувався судом, і, відповідно, їх покази не сприйняті безпосередньо, задля можливості використання їх як доказів, а будучі обізнаним про місце проживання та роботи потерпілої та свідків, оскільки із обвинувального акту слідує, що місцем вчинення злочину є місце проживання потерпілої ОСОБА_8 та приміщення кафе-магазину, де працюють свідки, обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може здійснювати на таких осіб певний вплив з метою зміни ними показань або відмови від їх надання для уникнення кримінальної відповідальності.

На переконання колегії суддів і ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є досить актуальним, оскільки обумовлюється тим, що ОСОБА_6 раніше будучі неодноразово судимим за вчинення умисних злочинів, у тому числі, корисливих тяжких злочинів проти власності, раніше неодноразово звільнявся від відбування покарання по відбуттю строку покарання, вчинив дії за які знову обвинувачується у вчиненні нових умисних корисливих тяжких злочинів через два місяці після звільнення з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання за попереднім вироком, не працює, суспільно-корисною працею не займається, не має постійного джерела доходу, що вказує на те, що він заробляє на життя шляхом вчинення корисливих злочинів, та у свою чергу, в сукупності свідчить про наявність вкрай високого ризику можливості вчинення інших аналогічних корисливих злочинів.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати та на даний час не зменшились.

Даних про такий стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 , щоб унеможливлював застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час апеляційному суду не надано.

Посилання сторони захисту на наявність у ОСОБА_6 постійного місця проживання, також не свідчать про можливість застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Крім того, щодо зазначення у судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_6 про наявність в тексті оскаржуваної ухвали ст. 408 КК України, то таке зауваження є обґрунтованим, разом з тим, свідчить про очевидну технічну помилку у судовому рішенні та не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого судового рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 199, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2025 року, якою у відношенні ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 15 грудня 2025 року включно, з можливістю внесення застави в розмірах та умовах, визначених в ухвалі слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 вересня 2025 року, залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4