Справа № 356/101/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3917/2025 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Березанського міського суду Київської області від 12 лютого 2025 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Березань Київської області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, працюючого, не одруженого, військовозобов`язаного, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

засуджено за ст.336 КК України до 4 років позбавлення волі,

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду, ОСОБА_7 , достовірно знаючи про дію воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, будучи військовозобов`язаним, після проходження 14.09.2023 року медичного огляду відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, за результатами якого визнаний придатним за станом здоров`я до військової служби, усвідомлюючи про проведення загальної мобілізації на території України на підставі Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 року «Про загальну мобілізацію», а також Указів Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», о 13-00 годині 17.10.2023 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , отримав повістку про призов до Збройних Сил України, з вимогою прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , на 08-00 годину 18.10.2023 року для відправки за мобілізацією до військової частини і подальшого проходження військової служби.

Однак, 18.10.2023 року о 08-00 годині ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх наслідки, діючи умисно, з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації в особливий період, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. ст. 1, 39 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 22 ЗУ «Про загальну мобілізацію», без поважних причин, не маючи права на відстрочку від призову за мобілізацією, не прибув у визначений час до вищевказаного пункту відправки для подальшого проходження військової служби, внаслідок чого порушив процес комплектування Збройних Сил України під час мобілізації та вчинив ухилення від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, тобто кримінальне правопорушення , передбачене ст. 336 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити йому покарання, не пов`язане з реальним позбавленням волі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на необґрунтованість та незаконність рішення суду та зазначає, що судом належним чином не враховано, що він на даний час працевлаштований, має власний дохід, від органів ТЦК та СП не переховувався, за місцем проживання характеризується позитивно, громадський порядок не порушував, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має низку хронічних захворювань, які потребують стаціонарного лікування та нагляду лікарів та унеможливлюють його перебування в місцях позбавлення волі.

Крім того, зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що на його утриманні перебувають похилого віку бабуся та пенсіонерка мати, які цілковито залежать від його матеріальної підтримки та допомоги, а також пропозицію досудової доповіді органу пробації.

Вказує, що зазначені обставини свідчать про можливість звільнення його від відбування покарання з випробуванням в порядку ст.75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених п.2 ч.1 ст.76 КК України.

На апеляційний розгляд не з`явився обвинувачений, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за фактичних обставин, встановлених судом, правильність правової кваліфікації його дій за ст. 336 КК України в апеляційному порядку не оскаржується.

Як вбачається з вироку, суд , обираючи ОСОБА_7 покарання, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є нетяжким, дані про особу обвинуваченого, який , хоча, в силу ст..89 КК України, і не судимий, проте неодноразово раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів - нарколога та психіатра не перебуває, а також відсутність обставин , що пом`якшують чи обтяжують його покарання.

Покарання у виді 4-х років позбавлення волі судом першої інстанції призначене у межах санкції ст..336 КК України, і, на думку колегії суддів, узгоджується з вимогами ст.ст.50,65 КК України.

Відповідно до ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Доводи обвинуваченого про те, що судом першої інстанції не враховано пропозицію досудової доповіді органу пробації та безпідставно не застосовано судом вимоги ст. 75 КК України є необґрунтованими.

З урахуванням ситуації, яка наразі склалася в країні збройною агресією РФ та конституційним обов`язком кожного громадянина по захисту Батьківщини, вчинений обвинуваченим умисний нетяжкий злочин складає значну суспільну небезпечність, тому можливе звільнення останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням створить в очах громадян та суспільства в цілому негативне враження безладдя та безкарності, тим паче під час введеного на всій території України воєнного стану та мобілізації.

З урахуванням мети покарання, визначеної у ст.50 КК України, колегія суддів вважає, що звільнення обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком не може запобігти вчиненню нових кримінальних правопорушень іншими особами, що в умовах воєнного стану є не припустимим.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, суперечать вимозі про судимість, якою підтверджуються факти вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.309, ст.395, ч.1 ст.185 КК України, судимість за які погашені в порядку ст.. 89 КК України.

Всупереч доводам апеляційної скарги, у матеріалах кримінального провадження відсутні його позитивні характеристики, інформація про наявність у нього хронічних захворювань, дані про перебування на його утриманні матері та бабусі похилого віку, які б могли бути враховані судом при вирішенні питання про можливість звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильність судового рішення про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли слугувати безумовними підставами для зміни чи скасування судового рішення, не встановлено.

За таких обставин вирок є законним.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Березанського міського суду Київської області від 12 лютого 2025 року щодо ОСОБА_7 - без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Суддя: Суддя: Суддя: