Справа № 186/2/26
Провадження № 1-кс/0186/35/26
У Х В А Л А

06 січня 2026 року м.Шахтарське.

Слідчий суддя Шахтарського міського суду Дніпропетровської області - ОСОБА_1 ,

секретар - ОСОБА_2 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в м.Шахтарському, клопотання слідчого СВ ВП №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, про арешт майна по кримінальному провадженню, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000002 від 02 січня 2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

05 січня 2026 року до Шахтарського міського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання слідчого СВ ВП №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області про арешт майна по кримінальному провадженню, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000002 від 02 січня 2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що 01 січня 2026 року військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , знаходячись на території подвір`я домоволодіння АДРЕСА_1 , погрожуючи застосуванням зброї відносно ОСОБА_6 , незаконно заволоділи автомобілем, марки «Опель Астра», д.р.н. НОМЕР_2 , який належить останньому.

02 січня 2026 року у ході огляду місця події, а саме: відкритої ділянки місцевості в с. Бажани, Синельниківського району, Дніпропетровської області, було виявлено та вилучено автомобіль, марки «Opel Astra», д.р.н. НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить на праві власності ОСОБА_6 .

У відповідність ст.98 КПК України вилучений під час огляду автомобіль 02 січня 2026 року визнаний речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

На думку слідчого, накладення арешту на автомобіль викликане необхідністю запобігання можливості його відчуження, приховування, перетворення, пошкодження, зміни або знищення, що призведе до неможливості проведення відповідних оглядів, експертних досліджень та втрати доказової бази.

Просить накласти арешт на автомобіль, марки «Opel Astra», д.р.н. НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить на праві власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборонивши ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є особою, зацікавленою у кримінальному провадженні, користування, відчуження, розпорядження вищевказаним автомобілем; розглядати клопотання без участі власника вказаного майна.

Слідчий в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі.

Розгляд справи проведено без участі власника майна, відповідно ч.2 ст.172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна.

Ч.1 ст.131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів такого забезпечення є арешт майна.

Частинами 1 та 3 ст.132 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, згідно з вимогами ст.ст.94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися й у клопотанні слідчого, прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися, відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.4 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка, в силу закону, несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно - небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само, обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі, кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках, або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Витягом з ЄРДР за №0000002 від 02 січня 2026 року підтверджується, що правова кваліфікація вчиненого - ч.3 ст.289 КК України.

Згідно протоколу огляду місця події від 02 січня 2026 року на відкритій ділянці місцевості в с. Бажани, Синельниківського району, Дніпропетровської області, було виявлено та вилучено автомобіль, марки «Opel Astra», д.р.н. НОМЕР_2 .

Постановою слідчого від 02 січня 2026 року вказані предмети визнані речовими доказами.

У ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно, з метою забезпечення збереження речових доказів, проведення відповідних оглядів та експертних досліджень.

В силу ст.41 Конституції України, ст.1 протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами та тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.

За вказаних обставин, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість та необхідність задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на майно, з метою збереження речових доказів, проведення відповідних оглядів та експертних досліджень, проведення необхідних слідчих і процесуальних дій, запобіганню можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаного майна.

Незастосування цього заходу зумовить труднощі в частині збереження речових доказів, а також в проведенні необхідних слідчих і процесуальних дій, що відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України,- слідчий суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання слідчого СВ ВП №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області про арешт майна - задовільнити.

Накласти арешт на вилучене в ході огляду майно у вигляді:

- автомобіля, марки «Opel Astra», д.р.н. НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить на праві власності ОСОБА_6 , заборонивши ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є особою, зацікавленою у кримінальному провадженні, користування, відчуження, розпорядження вищевказаним транспортним засобом.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_7