Єдиний унікальний номер № 285/5893/25
Провадження № 1-кп/0285/332/26
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року м. Звягель

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді…………...…… ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання...... ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора……………………….. ОСОБА_3 ,

обвинуваченого…………………. ОСОБА_4 ,

адвоката......................................... ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду

об`єднане кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.10.2025 за №0000783,

в межах якого висунуте обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянину України, РНОКПП НОМЕР_1 ,

уродженцю та зареєстрованому в АДРЕСА_1 ,

українцю, освіта середня-спеціальна, неодруженому, на утриманні має малолітню дитину,

який проживає в АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.3, 4 ст.358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 з метою уникнення від встановленої законом відповідальності за керування транспортним засобом без передбаченого дозволу (посвідчення водія), в порушення вимог п.16 постанови Кабінету Міністрів України №340 від 08.05.1993 «Про затвердження положення про порядок видачі посвідчення водія та допуск громадян до керування транспортним засобом», згідно якого посвідчення водія на право керування транспортним засобом однієї з категорій видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, встановленому МОЗ, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний і практичний іспити у територіальному сервісному центрі МВС,

перебуваючи у м Львів у 2023 році (більш точної дати не встановлено), діючи умисно, протиправно, з метою подальшого використання підробленого документа посвідчення водія, вступив у змову з невстановленою слідством особою про підроблення посвідчення водія на своє ім`я.

Усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, ОСОБА_4 надав невстановленій слідством особі свій фотознімок, зразок підпису та свої анкетні дані для подальшого їх внесення до підробленого посвідчення.

У подальшому, невстановлена слідством особа, у невстановленому під час досудового розслідування місці, комбінованим способом з використанням термотрансферного та термосублімаційного способів друку виготовила підроблений документ посвідчення водія, який надає право керувати транспортним засобом та видається в установленому законом порядку з дотриманням певної процедури, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_2 , виданого 05.04.2023 ТСЦ 0541, в яке внесла анкетні дані і фотографію ОСОБА_4 та у конверті надала йому, отримавши за це грошові кошти в сумі 15000 грн.

07.10.2025, близько 22:25 год, ОСОБА_4 , використовуючи підроблене посвідчення водія, керував транспортним засобом ЗАЗ-DAEWOO, реєстраційний номер НОМЕР_3 , та був зупинений працівниками СРПП Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області. Усвідомлюючи та розуміючи протиправний характер і значення своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_4 у вказаний час, дату та місці, діючи умисно, протиправно, з особистих мотивів, з метою уникнення встановленої законом відповідальності за керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом, пред`явив для перевірки працівникам указаного підрозділу поліції, посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане 05.04.2023 ТСЦ 0541, яке не відповідає аналогічним, що знаходяться в офіційному обігу і таким чином використав завідомо підроблений офіційний документ посвідчення водія, що містить зафіксовану на матеріальному носію інформацію, яка підтверджує та посвідчує певні факти, які здатні спричинити наслідки правового характеру та може бути використаний як документ, що видається повноважними (компетентними) особами державних органів.

Згідно висновку судової технічної експертизи документів, посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане 05.04.2023 ТСЦ 0541, не відповідає аналогічним, що знаходяться в офіційному обігу та виготовлене комбінованим способом з використанням термотрансферного та термосублімаційного способів друку.

Прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості від 23.10.2025 в підготовчому судовому засіданні.

Обвинувачений вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, не заперечив обставини, викладені в обвинувальному акті. У вчиненому розкаюється, згоден з кваліфікацією своїх дій. Разом зі своїм захисником просили суд затвердити угоду про визнання винуватості в підготовчому засіданні.

Потерпіла сторона в даному кримінальному провадженні відсутня.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши обвинувальний акт, вивчивши інші наявні матеріали, що стосуються цього кримінального провадження, суд переконався, що угода про визнання винуватості може бути затверджена шляхом постановлення обвинувального вироку, з огляду на наступне.

Під час досудового розслідування між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 23.10.2025 була укладена угода про визнання винуватості. Згідно з умовами останньої ОСОБА_4 повністю визнає свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.3,4 ст.358 КК України, сприяв виконанню та реалізації завдань кримінального провадження, визначених у ст.2 КПК України щодо забезпечення швидкого і повного розслідування та судового розгляду.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання: за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів громадян; за ч.3 ст.358 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання визначено у виді позбавлення волі строком на 1 рік із застосуванням положень ст.75 КК України.

Так, у ч.4 ст.469 КПК зазначено випадки, коли між прокурором та обвинуваченим у кримінальному провадженні може бути укладено угоду про визнання винуватості. Зокрема, згідно з п.1 ч.4 ст.469 КПК така угода може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Вимоги до змісту угоди про визнання винуватості визначено у ст.472 КПК. В угоді мають бути зазначені її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, умови застосування спеціальної конфіскації, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК, та наслідки невиконання угоди.

За змістом ст.ст.474, 475 КПК суд зобов`язаний перевірити угоду на відповідність вимогам КПК та/або закону і може відмовити в затвердженні угоди, якщо: умови угоди суперечать вимогам КПК та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; умови угоди не відповідають інтересам суспільства; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

В іншому випадку, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Як убачається з укладеної між прокурором та обвинуваченим угоди про визнання винуватості, ОСОБА_4 беззастережно визнав вину у вчиненні інкримінованих йому правопорушень, які, згідно ст.12 КПК, ч.3 ст.358 КК України є нетяжким та ч.4 ст.358 КК України є проступком, і погодився з призначенням узгодженого сторонами покарання.

Угоду подано до суду в установлений процесуальним законом строк, законодавчих обмежень щодо можливості її укладення у цьому кримінальному провадженні не вбачається.

У ході судового розгляду обвинувачений, захисник та прокурор, кожен окремо, підтвердили суду, що угода про визнання винуватості між ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

На виконання вимог ч.4 ст.474 КПК України судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє своє право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують з відповідними процесуальними правами; цілком розуміє наслідки укладення і затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, характер обвинувачення, в якому він визнає себе винуватим та вид покарання, яке буде до нього застосоване.

Судом перевірено, що укладена угода відповідає за своїм змістом вимогам ст.472 КПК України та містить визначення сторін, які її уклали, формулювання обвинувачення і його правову кваліфікацію з зазначенням відповідної статті КК України, істотні для цього кримінального правопорушення обставини, підтвердження беззастережного визнання ОСОБА_4 своєї винуватості, узгоджене покарання.

Також угода містить згоду обвинуваченого на призначення покарання, наслідки укладення і затвердження угоди за ст.473 КПК України, наслідки невиконання угоди за ст.476 КПК України, дату укладення і підписи сторін.

Умови угоди не суперечать вимогам КПК України, правова кваліфікація кримінального правопорушення правильна, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого. Крім того, судом з`ясовано у обвинуваченого можливість реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 , які виразились у підробленні посвідчення водія з метою його особистого використання, вчинене за попередньою змовою групою осіб, за ч.3 ст.358 КК України.

Його дії, які виразились у використанні завідомо підробленого документа, суд кваліфікує за ч.4 ст.358 КК України.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Підстав для відмови у затвердженні угоди, визначених у ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено.

Дійшовши таких висновків та реалізовуючи імперативні повноваження щодо призначення покарання, суд враховує той вид покарання, які узгодили сторони та зауважує, що під час розгляду було ретельно проаналізовано щирість каяття обвинуваченого та його особу, а саме: прийнято до уваги вік, стан здоров`я, характеристику за місцем проживання, відсутність судимостей та відомостей про перебування обвинуваченого на обліках у псих- та наркодиспансерах.

Резюмуючи викладене, суд вважає за доцільне затвердити угоду про визнання винуватості від 23.10.2025, визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.3, 4 ст.358 КК України, та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання у виді позбавлення волі з застосуванням до нього положень ст.75 КК України. На підставі ст.76 КК України на обвинуваченого покладатимуться відповідні обов`язки кримінально-виправного характеру.

Злочином шкоду не завдано, цивільний позов не заявлено, викривачі відсутні.

Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді, слід скасувати

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Запобіжний захід не обирався та підстав для його обрання судом не встановлено.

Судові витрати за проведення судової експертизи слід стягнути з обвинуваченого в дохід держави.

Керуючись статтями 337, 370, 371, 373, 374, 475 КПК України,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 23.10.2025 по кримінальному провадженню №0000783 про визнання винуватості, укладену між ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 та прокурором Звягельської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.385 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів громадян.

Його ж визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України, і призначити покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, визначивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання і роботи;

та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави судові витрати за проведення судової технічної експертизи документів №СЕ19/106-25/18976-ДД від 17.10.2025 у розмірі 3565,6 грн.

Скасувати арешт, накладений ухвалою №285/5611/25 слідчого судді Звягельського міськрайонного суду від 09.10.2025, на посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане 05.04.2023 ТСЦ 0541.

Речовий доказ у кримінальному провадженні посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане 05.04.2023 ТСЦ 0541, залишити при матеріалах кримінального провадження.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди, є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги на нього через Звягельський міськрайонний суд до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча суддя ОСОБА_1