Справа № 950/2315/25
Номер провадження 1-кп/950/280/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Лебедин

23 вересня 2025 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лебедині кримінальне провадження № 0000258 від 25.07.2025 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Кленівка, Сімферопольського району, Кримської області, українки, громадянки України, працюючої робочою «Добробут громади Лебединської міської ради», зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що ОСОБА_3 , являючись депутатом Гринцівської сільської ради Лебединського району Сумської області відповідно до Рішення першої сесії сьомого скликання Гринцівської сільської ради Лебединського району Сумської області від 30.10.2015, будучи суб`єктом декларування згідно підпункту «б» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», повноваження якого, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 4 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», закінчилися в день відкриття першої сесії Лебединської міської ради восьмого скликання Сумської області, тобто 09.12.2020, діючи умисно, маючи реальну можливість та достовірно знаючи про обов`язок подання до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік, всупереч вимогам частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», не подала шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік після звільнення за формою, що визначається Національним агентством з питань запобігання корупції.

Відповідно до отриманої інформації Національного агентства з питань запобігання корупції у період з 01.01.2021 та по теперішній час відсутні дані щодо подання ОСОБА_3 декларації після припинення своєї діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави та місцевого самоврядування, за 2020 рік.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ст. 366-3 КК України, як умисне неподання суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції».

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою винуватість у скоєному визнала повністю та пояснила, що дійсно допустила неподання декларації за 2020 рік. Всі фактичні обставини справи, які викладені в обвинувальному акті, обвинуваченою визнаються та не оспорюються.

У скоєному ОСОБА_3 щиро розкаюється, та просить суд суворо не карати.

Прокурор в судовому засіданні просив визнати обвинувачену винуватою за ст. 366-3 КК України, призначити їй відповідне покарання та звільнити останню від його відбуття у зв`язку з закінченням строків притягнення винної до кримінальної відповідальності.

ОСОБА_3 проти звільнення її від призначеного покарання не заперечила.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи згоду учасників процесу, судом було визнано недоцільним дослідження показів свідків та інших доказів стосовно фактичних обставин справи, зібраних в ході досудового слідства, так як вони правильно усвідомлюються обвинуваченою, іншими учасниками процесу і ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, зважаючи на ступінь його тяжкості, особу винної та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

Визначаючи вид і міру покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд враховує, що скоєне нею кримінальне правопорушення, передбачене ст. 366-3 КК України, згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також суд враховує особу обвинуваченої, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, на обліку у лікаря-психіатра та в нарко кабінеті не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Враховуючи сукупність зазначених обставин, суд доходе висновку, що покарання ОСОБА_3 слід призначити у межах санкції, передбаченої ст. 366-3 КК України, у виді громадських робіт з позбавленням права обіймати посади чи займатися діяльністю, пов`язаною з виконанням функцій місцевого самоврядування.

Разом з тим, суд враховує, що на момент ухвалення вироку сплинули строки притягнення обвинуваченої до кримінальної відповідальності.

Так, кримінальне правопорушення, передбачене ст. 366-3 КК України, є кримінальним проступком, санкція якого в редакції кримінального закону, яка діяла на дату його вчинення (01.04.2021), передбачала найбільш суворе покаранням у виді громадських робіт.

За змістом вимог п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 05 квітня 2021 року (справа № 328/1109/19) зробила висновок про те, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч. 1 ст. 49 КК України диференційовані строки давності за умови, що протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Матеріалами провадження не підтверджено та не встановлено того, що ОСОБА_3 вчиняла умисні дії, направлені на ухилення від досудового розслідування чи суду.

Таким чином, судом встановлено, що остання вчинила кримінальне правопорушення, яке віднесене законом до кримінальних проступків, і з дня його вчинення минуло понад два роки, тобто строки притягнення до відповідальності за вчинення цього проступку минули.

Згідно положень ч. ч. 1, 5 ст. 74 КК України звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом. Особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

За таких обставин, суд вважає, що на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_3 підлягає звільненню від відбування покарання за ст. 366-3 КК України, призначеного даним вироком.

Цивільний позов у справі не заявлявся, речові докази та судові витрати відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 368, 370-371, 373-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Визнати ОСОБА_3 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 України, і призначити їй покарання по цьому закону у виді громадських робіт на строк 150 годин з позбавленням права обіймати посади чи займатися діяльністю, пов`язаною з виконанням функцій місцевого самоврядування, строком на 1 рік.

На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання за даним вироком у зв`язку з закінченням строків давності.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Лебединський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_5