У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання начальника відділу слідчого управління ГУНП в Закарпатській області, підполковника поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000368, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.06.2023 року, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, фізичної особи-підприємця, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 272 КК України,

встановив:

15.09.2025 начальник відділу слідчого управління ГУНП в Закарпатській області підполковник поліції ОСОБА_6 за погодженням прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_8 звернувся до суду із клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000368 від 13.06.2023 р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 272 КК України.

У клопотанні зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 будучи фізичною особою підприємцем (ЄДРПОУ ), уклав з Державним спеціалізованим господарським підприємством «Ліси України» в особі директора філії «Брустурянське лісомисливське господарство» договір №122 від 26.05.2023 «Про виконання робіт та надання послуг пов?язаних з лісівництвом». Також, у відповідності до наказу №l від 05.01.2023 «Про призначення відповідального за проведення робіт підвищеної небезпеки, порядок розроблення, складання, затвердження та погодження карт технологічного процесу розроблення лісосіки» відповідальним за стан охорони праці, організацію та безпечне проведення лісосічних робіт, трелювання лісу на лісозаготівельній дільниці визначено ОСОБА_4 .

Так, 12.06.2023 року приблизно о 17.30 годині, працівники ФОП « ОСОБА_4 », а саме ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , займаючи посаду лісоруба разом з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який займає посаду лісоруба-вальщика та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який займає посаду тракториста-трелювальника, перебуваючи в урочищі «Кедрин», квартал 13, відділ №10 Кедринецького лісогосподарства філії «Брустурянське ЛМГ», здійснюючи лісозаготівельні роботи, а саме згідно договору на розробку лісосіки та здійснення вибіркової санітарної рубки, під час підготовки до трелювання лісопродукції породи «Ялина», тобто виконували роботи з підвищеною небезпекою.

В цей час, ОСОБА_4 , не знаходився біля своїх працівників, та ігноруючи вимоги охорони праці та техніки безпеки, неналежно виконуючи свої обов?язки, внаслідок несумлінного до них ставлення, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків, проявив бездіяльність, що виявилася у невиконанні вимог пунктів 6.10, 15.1.31, 15.3.52, 15.7.11 «Правил охорони праці для працівників лісового господарства та лісової промисловості (наказ Державного комітету України з нагляду за охороною праці №119 від 13.07.2005), а також статей 8 і 13 Закону України «Про охорону праці», не забезпечив працівника ОСОБА_9 засобами індивідуального захисту (п. 15.1.31), що також суперечить статті 8 Закону України «Про охорону праці», не організував безпечне зняття вислих дерев (п. 15.3.52), був відсутній на місці робіт (п.6.10), що унеможливило оперативний контроль та заборону порушень, зокрема перебування працівника на трельованій деревині (п.15.7.11), що також суперечить статті 13 Закону України «Про охорону праці», у частині незабезпечення контролю додержання працівником технологічних процесів, внаслідок чого, на ОСОБА_9 впав стовбур дерева породи «Ялина», що призвело до отримання тяжких тілесних ушкоджень не сумісних з життям лісоруба ОСОБА_9 та його смерті.

У відповідності до висновку судово-медичної експертизи №92 від 30.06.2023, смерть громадянина ОСОБА_9 наступила внаслідок важкої тупої травми шийного відділу хребта з згинальним переломом його на рівні II-II шийних хребців зі зміщенням та забоєм і розчавленням спинного мозку. Крім того, на тілі трупа ОСОБА_9 виявлено ушкодження у вигляді прямого поперечного перелому тіла грудини, перелому II ребра справа та вогнища забою серця. Виявлені ушкодження у ОСОБА_9 могли виникнути при обставинах, які мали місце 12.06.2023. При судово-токсикологічному дослідженні в крові від трупа громадянина ОСОБА_9 етиловго спирту не виявлено.

Таким чином ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України, тобто у порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою.

Прокурор, обґрунтовуючи клопотання, вважає наявними підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вважає наявними ризики, передбачені ст. 177 КПК України, - переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, експерта у кримінальному провадженні. Вказує, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачене покарання до 8 років позбавлення волі.

З огляду на це, вважає, що інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та не буде достатнім для запобігання зазначеним ризикам.

Прокурор у судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив їх задовольнити.

Підозрюваний у судовому засіданні пояснив, що нещасний випадок відбувся у 2023 році, підозру йому повідомили лише зараз. Вказав, що з часу внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення, він завжди з`являвся за першою вимогою слідчого чи прокурора, надавав пояснення, сприяв досудовому розслідуванню. Жодного наміру ухилятися від слідства та суду не має. Просить взяти до уваги, що він має на утриманні неповнолітніх дітей, до кримінальної відповідальності не притягувався. Просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 також заперечила подане клопотання прокурора, просила відмовити у його задоволенні та застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення учасників провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ щодо належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов такого висновку.

15.09.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.272 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є - порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на підприємстві особою, яка зобов`язана їх дотримувати, якщо воно спричинило загибель людей.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, зокрема:

- протоколом огляду місця події від 12.06.2023 проведеного в с. Лопухів, 13 кварталі, Кедринецького лісогосподарства, Брустурянського ЛМГ;

- протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 13.06.2023;

- протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 13.06.2023;

- висновок судово-медичної експертизи No92 від 30.06.2023 року;

- висновок експертизи з охорони праці та безпеки життєдіяльності № СЕ- 19/107-25/1194-БЖ від 26.05.2025 року; та іншими матеріалами та доказами, що у своїй сукупності підтверджують обгрунтованість підозри.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Згідно ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Згідно зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя погоджується з доводами слідчого в клопотанні про доведеність ризиків, передбаченого: ст. 177 КПК України переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки такий витікає з серйозності висунутої підозри та тяжкості покарання, що загрожує ОСОБА_4 в разі визнання його винуватим. Натомість наведений у клопотанні слідчого ризик, незаконно впливати на свідків, експерта у кримінальному провадженні, заважаючи на те, що слідчим не вказано коло прямих свідків, вплив на яких може здійснювати підозрюваний, враховуючи міцні соціальні зв`язки та відсутність будь яких даних, які б свідчили про неналежну процесуальну поведінку, є необгрунтованими на думку слідчого судді.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

За приписами ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п.4 ч.2ст. 183 КПК України).

Згідно з поданими захисником документами звертається увага на те, що ОСОБА_4 є фізичною особою-підприємцем, у якого працевлаштовані семеро осіб; має на утриманні двох неповнолітніх дітей; має міцні соціальні зв`язки; позитивно характеризується за місцем проживання; займає активну громадянську позицію.

Згідно ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: 1)прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; 2)не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4)утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; 5)не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; 6)пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; 7)докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; 8)здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти)для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 9) носити електронний засіб контролю.

Під час розгляду клопотання встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України, що згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Приймаючи вказані дані з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, слідчий суддя вважає їх достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення на даній стадії досудового розслідування.

Між тим, поняття «обґрунтована підозра» з позиції Європейського суду з прав людини (справа «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04), рішення від 21.04.2011 року) означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Водночас слідчий суддя констатує, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи факт того, що він має можливість переховуватися від органів досудового слідства та суду, а також має на утриманні двох неповнолітніх дітей, та те, що підозрюваний є фізичною особою- підприємцем, тривалість досудового розслідування у даній справі (понад два роки), слідчий суддя вважає, що прокурором в судовому засіданні не доведена неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення належної процесуальної поведінки та запобігання доведеним ризикам, слідчий суддя вважає за доцільне застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, який забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним, покладених на нього процесуальних обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; не відлучатися за межі Закарпатської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; здати на зберігання до органу ДМС України у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

А відтак слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та вважає, що слід застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Керуючись ст. 177, 178, 179, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 369, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

у задоволенні клопотання начальника відділу слідчого управління ГУНП в Закарпатській області, підполковника поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 відмовити.

Клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком на 60 (шістдесят) днів, а саме до 12 листопада 2025 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст.194 Кримінального процесуального кодексу України, а саме:

- прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- не відлучатися за межі Закарпатської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- здати на зберігання до органу ДМС України у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на начальника відділу слідчого управління ГУНП в Закарпатській області, підполковника поліції ОСОБА_6 .

Ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1