ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/975/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2025 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

учасники судового провадження:

прокурори ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представник потерпілого ОСОБА_10 ,

захисники ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

обвинувачений ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0002373 від 14.05.2024, за обвинуваченням

ОСОБА_13 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Старий Остропіль Старокостянтиніваського району Хмельницької області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

встановив:

І. Формулювання обвинувачення, висунутjuj органом досудового розслідування, та визнаного судом доведеним

ОСОБА_13 обвинувачується у тому, що 14.05.2024, приблизно о 19 год. 05 хв., діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, перебуваючи як відвідувач у торговельному залі магазину «Епіцентр», розташованого за адресою: м. Київ, пр-т Петра Григоренка, 40, де господарську діяльність здійснює ТОВ «Епіцентр К» (ідентифікаційний код 32490244), вирішив повторно таємно викрасти чуже майно.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, ОСОБА_13 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою обернення чужого майна на свою користь, переконавшись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу взяв із торговельних полиць товар, що належить ТОВ «Епіцентр К», а саме: ароматизатор Dr. Marcus COSMIC CAT жувальна гумка, 1 шт., вартістю 135 грн (без ПДВ); ароматизатор Winso Exclusive Wood 6,0 мл Diamond, 1 шт., вартістю 68,13 грн (без ПДВ); Омега-3 1000 мг капс. 1,4 г № 30, 1 шт., вартістю 98,78 грн (без ПДВ); вимикач навісний Lezard 715-1100-611, 6-А 250V, білий, 2 шт., загальною вартістю 53,33 грн (без ПДВ), який сховав у кишені своєї куртки.

Після цього, дотримуючись свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, ОСОБА_13 , утримуючи при собі викрадений товар, пройшов повз касову зону, не розрахувавшись за нього, та направився до виходу з магазину. У цей час він був викритий працівником охорони магазину «Епіцентр» та працівником поліції Дніпровського РВ Управління поліції охорони м. Києва, які запропонували ОСОБА_13 пройти до кімнати охорони.

Однак, ОСОБА_13 , чітко усвідомлюючи факт свого викриття працівниками охорони та поліції, а також те, що його дії набули відкритого характеру, не відмовляючись від злочинного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном, вчиненим повторно, продовжив активні дії, спрямовані на відкрите викрадення чужого майна, почав тікати від працівників охорони та поліції разом із неоплаченим товаром, який знаходився при ньому, та яким він розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_13 завдав ТОВ «Епіцентр К» (ідентифікаційний код 32490244) матеріальної шкоди на загальну суму 355,24 грн (без ПДВ).

Таким чином, ОСОБА_13 обвинувачується у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

ІІ. Позиції сторін

Під час змагального судового процесу сторони в правових та логічних формах висунули власні версії подій, які на їх думку, мали місце та висловилися щодо юридично значущих обставин вказаного кримінального провадження.

Прокурор ОСОБА_6 у судових дебатах зазначила, що вина обвинуваченого ОСОБА_13 у вчиненні інримінованого йому злочину доведена повністю наданими суду доказами. Представник публічного обвинувачення просила визнати ОСОБА_13 винуватим та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років.

Захисник ОСОБА_11 у судових дебатах звертав увагу суду на недопустимості ряду доказів, зокрема отриманих в результаті затримання, та одночасно стверджував, що у діях ОСОБА_13 відсутній склад злочину, передбачений ч. 4 ст. 186 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_13 вину у висунутому обвинуваченні заперечив повністю.

ІІІ. Питання, які належить вирішити суду

1. Чи мало місце викрадення ОСОБА_13 майна з приміщення магазину «Епіцентр» 14 травня 2024 року та чи доводять наявні у справі докази вчинення цього діяння обвинуваченим?

2. Чи правильно кваліфіковані його дії як відкрите викрадення майна (грабіж), передбачене ч. 4 ст. 186 КК України?

IV. Допит учасників

4.1 Допит представника потерпілого ОСОБА_10 .

Представник потерпілого, який працює на посаді заступника начальника служби безпеки ТОВ «Епіцентр К» на проспекті П. Григоренка, 40, у м. Києві, повідомив суду на запитання прокурора, що 14 травня 2024 року, тобто у день події, обіймав цю посаду і працює на ній близько півтора року. Робочий день тоді почався близько 12 години дня, а закінчився вже за північ у зв`язку з неординарними обставинами, які мали місце за участю ОСОБА_13 .

Він пояснив, що у його підпорядкуванні перебуває більше 10 охоронців по залу. Один із них повідомив, що є особа в залі, яка ймовірно не планує оплачувати товар. Таке враження склалося, оскільки ця особа близько 18 години, коли зайшла у відділ, взяла ароматизатори, а вже в іншому відділі упаковку викинула, адже на ній був штрих-код.

У подальшому було прийнято рішення натиснути так звану червону кнопку, щоб приїхала поліція охорони. Після цього вони прибули і разом з інспектором охорони працівники пішли на сектор А, через який виходять люди коридором, де немає касових апаратів. Далі ОСОБА_13 пройшов цією зоною, не розрахувавшись за товар, який знаходився при ньому. Відстань від кас до місця, де його зупинили, становила приблизно 100 метрів.

Представник потерпілого вперше опинився в епіцентрі подій, коли йшов назустріч працівникам поліції охорони та інспекторам, які чекали ОСОБА_13 на виході. Він зазначив, що всі працівники були у службовій формі та з бейджиками. Коли ОСОБА_13 вийшов із магазину, з ним відбулася розмова, під час якої той визнав, що має при собі неоплачений товар, поводився спокійно. Йому сказали, що до нього є питання, однак несподівано він побіг через паркову зону, а працівники поліції та інспектор охорони кинулися за ним.

Під час втечі ОСОБА_13 по дорозі викидав речі. Затримали його фактично біля паркану перед магазином «Metro». Після цього викликали слідчо-оперативну групу.

Також він пояснив, що тоді виникли питання з адвокатом, адже ОСОБА_13 спочатку хотів призначення державного захисника, потім заявив, що має свого, а згодом знову змінював свою позицію кілька разів.

На запит слідчого представником потерпілого надавалися відеозаписи з камер спостереження із залу та з вулиці. Сума збитків склала трохи більше 300 грн.

На запитання захисника він підтвердив, що спілкування з ОСОБА_13 щодо неоплаченого товару відбувалося на відстані менш ніж два метри. Він також зазначив, що ОСОБА_13 викидав речі переважно на траву. Ці обставини він спостерігав, коли ОСОБА_13 тікав, перебуваючи приблизно за 50 метрів від нього. Чи передавав він поліції порвану упаковку, не пам`ятає, оскільки цей фрагмент він потім побачив лише на відео.

Він пояснив, що на практиці, коли очевидно, що людина складає речі з метою винесення з магазину, це викликає підозру, так було і в цьому випадку.

Підтвердив, що оформлення правопорушення завершилося наступної доби близько 02 години ночі. Коли саме приїхала слідчо-оперативна група не пам`ятає. Також не пригадує, що відбувалося після затримання ОСОБА_13 до приїзду групи, оскільки то відлучався, то повертався, приїжджали різні адвокати. Він не пам`ятає, які саме дії виконувала слідчо-оперативна група, оскільки співробітники магазину та охорона передали їй ОСОБА_13 , і надалі проводилися процесуальні дії.

Представник потерпілого вказав, що підписував документи, що стосувалися заяви про вчинення кримінального правопорушення та вартості викраденого майна, однак не може стверджувати, що його залучали до інших процесуальних дій.

4.2 Допит свідка сторони обвинувачення ОСОБА_14 .

Свідок ОСОБА_14 повідомив суду, що 14 травня 2024 року перебуваючи на своєму робочому місці в кімнаті спостереження, помітив по камерах, як одна особа залишила товар в одному з відділів. Він пояснив, що спочатку спостерігав за ситуацією онлайн на одному моніторі, а на іншому переглянув архів і переконався, що особа залишила упаковку в одному з відділів. Далі побачив, що у відділі для автомобілів ця особа взяла дві пахучки та вітаміни «Омега-3» і пішла у відділ «Садгород».

Свідок був переконаний, що ця особа не збирається оплачувати товар, тому одразу натиснув тривожну кнопку та повідомив заступника начальника служби безпеки ОСОБА_10 , після чого продовжив спостереження. Згодом побачив, як чоловік взяв два вимикачі та шматок кабелю, який залишив у одному з рядів, а згодом, розкривши упаковку з вимикачами, дістав їх і залишив пачки у дитячому відділі.

Коли приїхала поліція охорони, свідок одразу попрямував до входу, де ті чекали на чоловіка. Він також знав із камер, на якому автомобілі той приїхав, тому охорона чекала і біля виходу. Коли ОСОБА_13 підійшов до них разом із працівниками поліції, свідок, у формі та з бейджиком, привітався та повідомив, що необхідно пройти з ними, оскільки у нього є неоплачений товар. ОСОБА_13 не висловив жодних заперечень і йшов у напрямку, який йому вказали.

Однак, пройшовши кілька метрів, коли один із поліцейських відвернувся, ОСОБА_13 почав тікати.

Свідок разом із поліцією почав переслідувати його. У процесі переслідування на зеленій зоні йому вдалося майже затримати ОСОБА_13 , вони навіть разом впали. Після цього обидва підвелися, і ОСОБА_13 знову почав тікати, вигукуючи нецензурні висловлювання: «карандаш, відстань (нецензурно), інакше я тебе заб`ю (нецензурно)». Під час втечі він почав викидати речі, зокрема вітаміни «Омега-3» та один автомобільний ароматизатор. Зрештою його вдалося затримати біля автомийки, куди одразу підбіг ще один поліцейський та під`їхав його колега на службовому автомобілі. Коли прибула слідчо-оперативна група, свідок показав місця, де саме ОСОБА_13 викидав товар.

На запитання прокурора свідок зазначив, що під час переслідування неодноразово вимагав від ОСОБА_13 зупинитися, однак той проігнорував ці вимоги, і сторонні люди це чули.

На запитання захисника свідок пояснив, що ОСОБА_13 перебував у магазині близько 30 хвилин, а він почав спостерігати за ним тоді, коли той почав залишати порожні упаковки. Викрав він дві автомобільні «пахучки», вітаміни «Омега-3» та вимикач. Скільки людей на той момент перебувало в «Епіцентрі», свідок сказати не зміг. На питання, чому серед сотень відвідувачів він звернув увагу саме на ОСОБА_13 , свідок пояснив, що його поведінка здалася підозрілою.

Він також підтвердив, що остаточно переконався у намірі викрадення майна, коли ОСОБА_13 , узявши товар в одному відділі, у другому відділі залишив упаковку та намагався її сховати. За словами свідка, упаковку від товару він залишив у відділі «Садгород», а інші біля дитячого відділу. Вперше він підійшов до ОСОБА_13 , коли зустрів його на виході з магазину. Той без заперечень погодився пройти з ними. Планували провести його до спеціальної кімнати поліції, яка призначена для таких випадків.

На запитання захисника, чому він не повідомив ОСОБА_13 про неоплачений товар при виході за касову зону, свідок пояснив, що це не входить до кола його обов`язків, як і його колег.

Після затримання ОСОБА_13 на нього надягли кайданки, а свідок повернувся до своїх робочих обов`язків. Свідок підтвердив, що ніяких документів, окрім протоколу допиту, він не підписував. На питання, чому він не чекав особисто приїзду слідчо-оперативної групи після затримання, пояснив, що пішов привести себе до ладу, оскільки в процесі переслідування кілька разів падав.

4.3 Допит свідка сторони обвинувачення ОСОБА_15 .

Свідок ОСОБА_15 повідомив суду, що працює у Дніпровському РВ УП. Точне число не пам`ятає, але подія відбулася у травні 2024 року. Отримавши виклик до «Епіцентру», вони прибули на центральний вихід, де охоронець повідомив, що виявили особу, яка вчиняє крадіжку. Разом з охоронцем підійшли до одного з входів, де вийшов ще один працівник. Вони сказали ОСОБА_13 , що його підозрюють у вчиненні крадіжки, та попросили пройти до кімнати охорони. Під час того як йшли, він несподівано почав тікати у напрямку магазину «Metro». Його наздогнали, затримали разом з охоронцем та надягнули кайданки.

На запитання прокурора свідок зазначив, що він не бачив як ОСОБА_13 викидав товар, оскільки перед ним безпосередньо біг охоронець ОСОБА_16 .

Уже після затримання, переглянувши записи з камер, побачили, що обвинувачений викидав товар під час втечі.

На запитання захисника свідок пояснив, що не пам`ятає, скільки саме часу їхали після отримання виклику, орієнтовно близько 4 хвилин. Коли приїхали, пішли до центрального входу та чекали там разом з охоронцем. Їм повідомили, що підозрюваний наближається до виходу, і вони чекали його біля виходу, щоб зафіксувати завершення злочину. Один з охоронців запитав у ОСОБА_13 , чи є у нього неоплачений товар. Той відповів «ні». Після цього йому запропонували пройти до кімнати охорони. Він погодився, і вони разом йшли та спілкувалися. Все було спокійно, однак згодом ОСОБА_13 різко побіг.

Свідок зазначив, що всі події тривали до приблизно 02 години ночі, і він залишався до самого кінця. При цьому протокол затримання він не складав, а лише написав рапорт про затримання. Після затримання ОСОБА_13 він не пам`ятає, чи той викладав якісь речі, сам він ніякі речі не збирав. Особистий обшук ОСОБА_13 , за його словами, наче проводився.

Свідок також зазначив, що зі сторони ОСОБА_13 хтось приїжджав та хотів бути понятим. Крім того, приїжджав адвокат за призначенням від держави, однак ОСОБА_13 відмовився від його послуг, оскільки просив викликати свого адвоката. На питання, яким чином після затримання ОСОБА_13 опинився поряд із купкою викраденого майна, свідок відповісти не зміг.

4.4 Допит свідка сторони обвинувачення ОСОБА_17 .

Свідок ОСОБА_17 повідомив суду, що отримали виклик по тривожній кнопці в магазин «Епіцентр». Прибули до центрального входу, де охоронець вказав підійти до іншого входу. Коли особа вийшла з магазину, вона почала тікати. Свідок безпосередньо переслідував її на автомобілі. Затримати вдалося одному з охоронців біля паркану автомийки.

На запитання прокурора він зазначив, що обвинувачений почав тікати через кілька метрів від входу, після кількох хвилин спілкування з ним. Він не бачив, щоб обвинувачений викидав якісь речі під час втечі.

На запитання захисника свідок пояснив, що вони прибули після виклику приблизно за 5-7 хвилин. Коли затримали обвинуваченого, одразу викликали слідчо-оперативну групу. Він бачив, що приїжджав адвокат за призначенням. ОСОБА_13 весь час перебував поруч із працівниками поліції. Свідок підтвердив, що проводилася поверхнева перевірка ОСОБА_13 , але нічого забороненого не знайшли. Він пам`ятає, що речі лежали біля ОСОБА_13 , їх склали в одну купу, цим займалася слідча, а вони лише спостерігали.

4.5 Допит свідка сторони обвинувачення ОСОБА_18 .

Свідок ОСОБА_19 , який був залучений як понятий до слідчої дії, повідомив суду, що поліцейськими була затримана людина і надалі всі дії фіксувалися на відеокамеру.

На запитання прокурора свідок пояснив, що події відбувалися минулого року ввечері, тривали досить довго, між магазинами «Епіцентр» і «Metro», зі сторони останнього, біля автомийки. Він добровільно надав згоду на участь у слідчій дії, раніше як понятий не залучався. Працює охоронцем у «Епіцентрі», на момент події в нього закінчувався робочий день, і його попросили побути понятим, була залучена ще одна особа. Він не пам`ятає, як виглядав затриманий. Його залучили вже тоді, коли на місці перебували двоє поліцейських, затриманий і ще один понятий. Чи були на затриманому кайданки, він не пригадує, так само не пам`ятає, чи вилучали у нього якісь речі. За результатами слідчої дії він підписав протокол, попередньо його прочитавши, зауважень у нього не було, як і в самого затриманого. Вилучене майно наприкінці було запаковане у спеціальні пакети.

На запитання захисника свідок відповів, що не бачив процедури вилучення і моменту виявлення речей, оскільки його залучили вже тоді, коли вони лежали біля поліцейських на землі, а затриманий перебував поруч. Він не може сказати, яким чином ці речі там опинилися. На неодноразові запитання захисника, чому він не з`ясував, як саме вони з`явилися, свідок пояснив, що не приділив цьому уваги і додав, що можливо, якби затриманий висловлював якісь заперечення, він був би більш уважним. Водночас затриманий не заперечував і не підтверджував жодних обставин, адже він мовчав. Свідок не пам`ятає, які саме речі були запаковані.

Також зазначив, що під час затримання на місце прибула ще одна особа, яка називала себе адвокатом затриманого, але перебувала приблизно за 20 метрів і лише щось вигукувала. Обставини самого затримання ОСОБА_13 йому не повідомляли. Години закінчення слідчої дії він не пам`ятає, однак наголосив, що це було дуже пізно, оскільки о 22-й годині він завершив робочий день, а події відбувалися вже після роботи.

4.6 Допит свідка сторони обвинувачення ОСОБА_20 .

Свідок ОСОБА_20 повідомив суду, що його разом з іншим понятим зупинили та попросили бути свідком. Вже було пізно, тому він погодився. У цей час ОСОБА_13 стояв біля працівників поліції, а в траві лежали речі. Спілкування затриманого відбувалося в агресивній формі. Свідок бачив, як речі пакували у спеціальні пакети, він також пам`ятає автомобільний ароматизатор та таблетки, а також особисті речі ОСОБА_13 , зокрема гроші, які поміщали в окремі пакети. Як саме ці речі опинилися там, він не знає, оскільки про те, що ОСОБА_13 викидав їх, йому повідомили поліцейські. Вся слідча дія фіксувалася на відео. Всі учасники довго залишалися на місці, згодом приїхала ще одна людина, яка представилася адвокатом.

На запитання прокурора свідок зазначив, що добровільно надав згоду на участь у слідчій дії. Раніше з поліцейськими, які його залучали, він не перетинався.

Він впізнав ОСОБА_13 в засіданні як особу, яка перебувала на місці події.

Також на місці були поліцейські, швидка допомога для затриманого, ще один понятий, слідчо-оперативна група, а загалом близько 10 осіб. Все тривало досить довго, приблизно півтори години. Свідок бачив у траві багато речей, які вилучали та вносили до протоколу, який він підписав. Зауважень у нього чи інших учасників слідчої дії не було, хоча затриманий подекуди спілкувався на підвищених тонах.

На запитання захисника свідок відповів, що прокурор не ознайомлювала його з протоколом допиту перед засіданням. На момент події він працював у «Епіцентрі» й повертався після зміни додому. Коли саме закінчилася зміна, він не пам`ятає, але вже було темно. Він уточнив, що всі події відбувалися в місці, де не було багато людей, а мийка на той час уже, ймовірно, не працювала.

Працівники поліції запросили його та ще одного понятого на виході з «Епіцентру». Свідок повторив, що працював охоронцем.

На питання захисту, чи підпорядковувався він особі, яка бігла за ОСОБА_13 , заперечив, пояснивши, що переслідував його моніторник ( ОСОБА_16 ), а начальник служби безпеки ОСОБА_21 на той момент на місці не перебував.

Свідок зазначив, що напрямок руху до місця події їм вказав поліцейський, який намагався знайти понятих, але більшість людей відмовлялися. Навіть після того, як їх запросили, працівник поліції продовжував шукати свідків. Свідок підтвердив, що відео з камер спостереження він не бачив, але знає про їх існування зі слів поліції.

Коли підійшов на місце події, він побачив, що речі лежали в зеленій траві. Вони знаходилися трохи далі від ОСОБА_13 , але скільки саме метрів, свідок сказати не зміг, а зазначив лише, що це було недалеко. На прохання захисника вказати відстань у метрах чи кроках свідок відповів, що цього не пам`ятає. Чи надавали медичну допомогу ОСОБА_13 , він не знає.

Свідок уточнив, що із самими речами його детально ознайомили під час фіксації, їх оголошували та пакували. До цього він бачив лише, що предмети були хаотично розкидані на траві. Речі почали збирати, коли приїхала слідчо-оперативна група, яка запаковувала їх у спеціальні пакети.

Адвокат ОСОБА_13 то підходив, то відходив, представлявся як адвокат, але свідок не пам`ятає, як він виглядав, і не знає, чи був він офіційно залучений до процесуальної дії. Чи перебував ОСОБА_13 у кайданках, свідок точно не пригадує, але допускає, що так, адже ситуація була нестандартна, пам`ятає лише, що той був у бейсболці. Поверхнева перевірка ОСОБА_13 проводилася, вилучені у нього речі поміщалися у пакети.

Чи були серед цих речей ті, що начебто викрали з «Епіцентру», зокрема вимикач, свідок не пам`ятає. Щодо ароматизаторів він зазначив, що бачив речі у траві, але назву чи марку вказати не може.

Як називалася процесуальна дія, в якій він брав участь, свідок не знає, оскільки не має юридичної освіти. Чи оголошував слідчий її назву, він також не пам`ятає. Хто саме проводив затримання ОСОБА_13 , яким чином воно здійснювалося та скільки часу тривало свідок не знає. Він повторив, що вперше побачив ОСОБА_13 уже тоді, коли той стояв біля мийки. Загалом, коли свідок побачив ОСОБА_13 , поліцію та речі, у нього склалося попереднє враження, що ця особа щось скоїла. Щодо часу, коли він давав показання слідчому, свідок зазначив, що це було того ж дня.

На запитання головуючого судді він пояснив, що коли саме вийшов з роботи, точно сказати не може. Після того, як йому запропонували бути понятим, до моменту, коли він пішов додому, минуло 2-3 години. Від місця, де поліцейський їх запросив, до місця, де лежали речі, дійшли пішки приблизно за 3 хвилини, адже це було неподалік від «Епіцентру». Коли вперше підійшов на місце події, спочатку побачив ОСОБА_13 , а вже потім звернув увагу на хаотично розкидані речі.

4.7 Допит свідка сторони захисту ОСОБА_22 .

Свідок ОСОБА_22 повідомив суду, що разом із ОСОБА_23 заїжджав на автомийку біля «Епіцентру» та стояв у черзі. Потім ОСОБА_23 сказала, що хтось біжить. Спочатку вони подумали, що це людина тікає від ТЦК. Біг ОСОБА_24 разом із поліцейськими, і саме біля цієї мийки його зупинили. Свідок вирішив підійти ближче, а поліція вказала, що він щось вкрав. На місці були ще двоє у цивільному. Згодом на ОСОБА_13 надягнули наручники. Під час цього ОСОБА_13 дав йому свій номер телефону, і через кілька днів свідок зателефонував, той сказав, що з ним все добре.

На запитання захисника свідок пояснив, що автомийка була майже поряд із магазином «Metro», з іншого боку від «Епіцентру». Він не бачив, щоб ОСОБА_13 , коли тікав, то щось викидав. Після затримання ОСОБА_13 заперечував викрадення будь-яких речей і добровільно показував кишені для огляду. Свідок перебував на місці події після затримання близько 20 хвилин, але за цей час не бачив, щоб хтось шукав якісь речі.

На запитання прокурора свідок зазначив, що автомийка, де він знаходився, розташована зі сторони «Metro», в`їзд до неї зі сторони «Епіцентру». ОСОБА_13 біг у напрямку від «Епіцентру» до магазину «Metro». Відстань між автомийкою та місцем затримання ОСОБА_13 становила близько 20-50 метрів. Двері його машини були зачинені, а він вийшов із автомобіля вже тоді, коли ОСОБА_13 затримали. Водночас свідок наполягав, що бачив весь момент, коли ОСОБА_13 біг газоном. Він також повідомив суду, що до цього допиту його ніхто не консультував, а з ОСОБА_13 він був незнайомий до описаних подій.

На запитання головуючого судді свідок пояснив, що подія відбулася у травні 2024 року. Як саме ОСОБА_13 виходив із «Епіцентру», він не бачив, адже вперше його побачив, коли той перебіг дорогу від «Епіцентру» і біг газоном. Весь момент переслідування тривав близько 2-3 хвилин. Щодо причини, чому так багато людей переслідували ОСОБА_13 , свідок зазначив, що йому це незрозуміло.

4.8 Допит свідка сторони захисту ОСОБА_25 .

Свідок вказала, що обвинуваченого побачила вперше рік тому, коли разом із знайомим приїхала на автомийку та стояла збоку. Вони побачили чоловіка, який кричав і біг, склалося враження, що це працівники ТЦК його переслідують. Вона опустила вікно, а ОСОБА_26 кричав: «Що ви від мене хочете?». Після затримання ОСОБА_26 почали заламувати руки, потім підійшли ще поліцейські та охоронці. Її знайомий підійшов і запропонував ОСОБА_26 допомогу, після чого повернувся до машини. Вони стояли приблизно 20 хвилин, охоронці потім пішли, а залишилися працівники поліції.

На запитання захисника свідок зазначила, що не бачила, аби ОСОБА_26 по дорозі викидав якісь речі. Вона також пояснила, що не бачила, щоб після його затримання хтось шукав якісь предмети. Лише бачила, як ОСОБА_26 показував кишені, у яких нічого не було.

На запитання прокурора свідок пояснила, що побачила ОСОБА_13 , коли він перебігав дорогу та біг газоном. Як саме він виходив із «Епіцентру», вона не бачила. Відстань від неї до ОСОБА_13 становила близько 30 метрів. Вона почала чути його крики вже тоді, коли відкрила вікно і вони підбігли ближче. При цьому переконувала, що ще на відстані близько 100 метрів чула, як ОСОБА_26 вигукував: «Що ви від мене хочете?».

На запитання головуючого судді свідок пояснила, що згодом зрозуміли, що ОСОБА_13 переслідували не працівники ТЦК. Вона побачила охорону та працівників поліції. Додала, що намагалася допомогти у цій ситуації саме ОСОБА_13 , бо вважала, що у цій ситуації правий був він, а не поліція. Чому, на її думку, поліція в цій ситуації була неправа, свідок відповісти не змогла. Водночас зазначила, що наразі через особисті обставини не довіряє поліції.

4.9 Допит свідка сторони захисту ОСОБА_27 .

Свідок повідомив суду, що ОСОБА_13 є його товаришем. Йому зателефонували та сказали, що ОСОБА_13 було затримано. Коли він приїхав, то побачив, що той перебував у кайданках. Йому повідомили, що ОСОБА_28 щось вкрав. Свідок почав запитувати, де захисник, адже ОСОБА_13 неодноразово просив про його присутність. Під час обшуку нічого не знайшли, а згодом десь з`явилися пігулки.

На запитання захисника свідок зазначив, що прибув на місце події приблизно о 20:00-20:30 годині. ОСОБА_13 у той момент знаходився на галявині в кайданках. Слідчі дії розпочалися близько опівночі, чому так пізно він не знає. Щодо причин затримання йому весь час повідомляли, що: «зараз почнеться слідча дія і все побачите». Потім він бачив, як по галявині збирали якісь речі, але звідки вони з`явилися ніхто не повідомляв. Після затримання ОСОБА_13 щось зачитували, але свідкові не дозволили бути понятим.

На запитання прокурора свідок відповів, що точної години свого прибуття не пам`ятає, але вже було темно, це відбувалося у травні 2024 року. Яким чином ОСОБА_13 опинився на місці, де його затримали, він не знає, оскільки на момент його приїзду той уже перебував у кайданках. Свідок підтвердив, що ОСОБА_28 є його товаришем, однак ступінь близькості цих відносин пояснювати відмовився, лише зазначив, що загалом часто допомагає людям.

На запитання головуючого судді свідок пояснив, що про затримання ОСОБА_13 він дізнався від поліції, яка зателефонувала йому на прохання самого ОСОБА_28 . Від дзвінка до моменту його приїзду минуло близько півтори години. Причини затримання йому не повідомляли, він просто зрозумів, що треба їхати. Своє бажання бути понятим пояснив тим, що хотів засвідчити можливі незаконні дії поліції, проте слідча йому у цьому відмовила. Щодо того, чому слідчі довго не починали проводити слідчі дії, він зазначив, що вони фактично нічого не робили. У якийсь момент лише бачив, як поліцейські на галявині зносили якісь речі в купу, але звідки вони їх брали, він не бачив, оскільки було темно. Що саме це були за речі, свідок також не зміг сказати, проте, зі слів, серед них були пігулки, стіки та ще щось.

4.10 Допит обвинуваченого ОСОБА_13 .

Обвинувачений ОСОБА_13 повідомив суду, що рік тому його затримали в магазині «Епіцентр». За його словами, він зайшов до магазину, ходив рядами, вибирав все, що йому було потрібно, переходив від одного ряду до іншого, але нічого не підійшло, тому вирішив піти на вихід. Вже біля виходу до нього підійшли поліцейський та цивільний і попросили документи, зазначивши, що це перевірка особи, більше нічого не пояснюючи. Він зазначив, що документів при собі не мав, у зв`язку з чим йому запропонували пройти з ними, і він погодився. Усвідомлюючи, що на той час досить активно проводили перевірки з боку ТЦК, він вирішив тікати. За його словами, за ним бігли, його переслідувала також машина. Він біг через паркову зону «Епіцентру», а далі приблизно за 200 метрів був паркан, біля якого його затримали, вдягнули кайданки та поклали на траву. Він почав питати, чого від нього хочуть, на що йому відповіли, що він викрав таблетки та вимикачі. Його підняли в наручниках за спиною, і він знову почав запитувати, що саме він вкрав. Обвинувачений пояснював, що не розумів причин затримання, адже, за його словами, нічого протиправного не робив. Довго перебував у кайданках, а вже біля опівночі почалися слідчі дії, приїхали працівники «Епіцентру», згодом прибули слідчо-оперативна група. Вони ходили поряд і збирали товари на траві, які вказували як викрадені ним, з чим він не погоджувався. Згодом прибула швидка допомога, якої він потребував. Також вказав, що у нього вилучили близько 11 тисяч гривень, що, на його думку, підтверджує наявність коштів.

На запитання прокурора обвинувачений відповів, що збирався купити в магазині необхідні товари, подовжувач, вимикач та інше, але ціна й якість його не влаштували. Він заперечив, що йому потрібні були ароматизатори, зазначивши, що просто роздивлявся їх. На запитання про те, що на відео видно, як він брав речі та не повертав їх на місце, зазначив, що міг просто розглядати товар. Він заперечив, що діставав товари з упаковок або щось викидав. Чому перебував у магазині 35 хвилин, пояснив тим, що не поспішав. За його словами, на виході з магазину до нього підійшов один поліцейський і двоє цивільних, один із них представився і попросив документи. Не пам`ятає, щоб на цивільних були бейджики, а вже після затримання помітив на одному з працівників магазину напис «охорона». Обвинувачений не пам`ятає, яку саме посаду займав поліцейський, що представився, інші ж не представлялися. Він також заперечив, що бачив бейджі на працівниках магазину.

Пояснити, чому свідки в суді говорили, що йому озвучували мету зупинки й просили пройти до кімнати охорони, він не зміг, оскільки заперечував ці обставини. На питання, чому працівники магазину називали його крадієм, пояснив, що один із них говорив йому, що за ловлю вони отримують премії.

Обвинувачений підтвердив, що його зупинив поліцейський, представився та попросив документи для встановлення особи, після чого вони пішли разом. Він наголосив, що поряд з ним не було людей у військовій формі. Заперечив той факт, що викидав речі під час втечі, і не знає, як вони опинилися на місці. За його словами, поліцейські ходили поряд, збирали речі й складали їх у купу біля нього, коли він уже був затриманий. Він підтвердив, що приїжджав адвокат із БПД, однак від його послуг він відмовився.

На запитання захисника ОСОБА_13 зазначив, що у магазині в нього не було наміру викрадати товари, адже мав достатню кількість коштів. За його словами, його повалили на траву близько 19-ї години вечора, після чого він увесь час перебував під контролем поліції. Слідчі дії почалися лише близько опівночі, увесь цей час він перебував у кайданках. Також підходила людина, яка хотіла бути понятим, але слідча її не допустила. Потім залучили понятих із числа працівників «Епіцентру», яких пізніше допитував суд. Всі дії завершилися близько 2-ї години ночі, і він увесь час залишався в кайданках. За його словами, товари, зазначені в обвинувальному акті, у нього не виявляли ані в кишенях, ані в сумці. Він вважав, що матеріали, надані стороною обвинувачення, не можуть підтверджувати його вину, оскільки працівники магазину «Епіцентру» його обмовили. Також чув, як начальник охорони обговорював суму, яку треба заплатити, щоб вирішити питання.

Обвинувачений додав, що коли проходив касову зону, поруч були охоронці «Епіцентру», але його ніхто не зупиняв. На його думку, затримання відбулося вже на виході, оскільки така була їхня «схема» чи тактика для обмови. Як він вважає, якби дійсно щось украв, то його затримали б ще у магазині. Він також пояснив, що причиною його втечі стало те, що при першій зустрічі в нього нічого не питали про товари, тому він не розумів, чого від нього хочуть, злякався і побіг, бо не знав, куди його могли відвести.

На запитання головуючого судді обвинувачений відповів, що у той час у магазині були інші відвідувачі, їх було небагато, а черг на касах не було. За його словами, підійшли саме до нього, хоча могли підійти й до інших. Він не звертав уваги, чи перевіряли тоді ще когось. Речі, які йому показували, це був червоний ароматизатор і таблетки, чи були вони новими, він сказати не міг. Він не зміг відповісти, чи це був новий товар чи сміття. Як він вважає, ці речі могли опинитися там через те, що їх принесли цивільні з магазину. Коли він тікав, нічого не викидав і в нього нічого не випадало.

Щодо його тверджень про «схему» він пояснив, що, на його думку, охоронці «Епіцентру» затримують людей, звинувачують у крадіжці, а далі підкладають товари та заробляють на цьому. Саме так йому розповідав один зі знайомих. У його випадку, за його словами, працівники охорони вказали на нього поліції, і ті почали оформлення матеріалів.

Насамкінець допиту він зазначив, що протягом 7-ми годин із моменту його затримання поліція фактично нічого не робила, приїхав державний адвокат, а згодом поїхав, слідча довго говорила телефоном, у неї щось не виходило, інший також телефонував і лише після опівночі розпочалися слідчі та процесуальні дії.

V. Надані стороною обвинувачення документи та інформація, що міститься в них

5.1 Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14.05.2024, згідно з яким до ЄРДР внесено відомості за № 0002373 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, за фактом викрадення ОСОБА_13 товарів із приміщення магазину «Епіцентр» на суму 355,24 грн, без ПДВ.

5.2 Постанова заступника начальника слідчого відділу Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_29 від 14.05.2024 про призначення групи слідчих у кримінальному провадженні № 0002373, до складу якої включено ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 та ОСОБА_33 , при цьому старшим групи визначено ОСОБА_34 .

5.3 Постанова заступника керівника Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_35 від 14.05.2024 про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0002373, до складу якої увійшли прокурори ОСОБА_7 (старший групи), ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_9 та ОСОБА_39 .

5.4 Рапорт працівника поліції ОСОБА_15 від 14.05.2024, відповідно до якого близько 19 год. було отримано повідомлення про вчинення крадіжки в магазині «Епіцентр» за адресою: м. Київ, проспект Петра Григоренка, 40. На місці події встановлено, що ОСОБА_13 намагався винести неоплачений товар, після чого був затриманий біля магазину «Metro» після переслідування.

5.5 Протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 14.05.2024, складений капітаном поліції ОСОБА_40 , відповідно до якого заступник начальника служби безпеки гіпермаркету «Епіцентр К» № 3 ОСОБА_10 повідомив про викрадення товарів ОСОБА_13 на суму 335 грн.

5.6 Заява ОСОБА_10 від 14.05.2024 про вчинення кримінального правопорушення з детальним переліком викрадених товарів, серед яких ароматизатор Dr. Marcus COSMIC CAT; ароматизатор Winso Exclusive Wood 6,0 мл Diamond; Омега-3 1000 мг (30 капсул); два вимикачі Lezard 715-1100-611, загальною вартістю 355,24 грн (без ПДВ), що з урахуванням ПДВ становить 426,28 грн.

5.7 Довідка від 14.05.2024, підписана комерційним директором гіпермаркету № 3 ТОВ «Епіцентр К», відповідно до якої загальна вартість викрадених товарів складає 355,24 грн без ПДВ, 426,28 грн з ПДВ.

5.8 Довіреність № 8095 від 27.12.2023, видана генеральним директором ТОВ «Епіцентр К» ОСОБА_41 на ім`я заступника начальника служби безпеки гіпермаркету № 3 ОСОБА_10 , якою останнього уповноважено представляти інтереси товариства в правоохоронних органах, брати участь у процесуальних діях, подавати заяви та інші документи, пов`язані із захистом прав та законних інтересів ТОВ «Епіцентр К». Довіреність видана без права передоручення і дійсна до 31 грудня 2024 року.

5.9 Постанова старшого слідчого СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_30 від 14 травня 2024 року про визнання юридичної особи потерпілою. Згідно з постановою, потерпілим у провадженні визначено ТОВ «Епіцентр К» () в особі директора ОСОБА_42 , який на підставі довіреності уповноважив представляти інтереси товариства ОСОБА_10

5.10 Постанова старшого слідчого СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_30 від 14 травня 2024 року про визнання представником потерпілого ОСОБА_10 , який діяв від імені ТОВ «Епіцентр К» на підставі довіреності. У постанові зазначено, що останній залучається до участі у кримінальному провадженні як представник потерпілої юридичної особи.

5.11 Протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складений 15 травня 2024 року слідчою ОСОБА_43 . Відповідно до цього документа, ОСОБА_13 був фактично затриманий 14 травня 2024 року, о 19 год. 05 хв., неподалік торговельного центру «Епіцентр» на проспекті П. Григоренка, 40, у місті Києві. У протоколі зафіксовано його особисті дані, обставини затримання, роз`яснені права та обов`язки затриманого, а також участь понятих.

У протоколі зазначено, що під час проведення обшуку затриманого було вилучено належні йому особисті речі, серед яких мобільний телефон, документи, грошові кошти та інші предмети. Відповідно до підписів у документі, підозрюваний, поняті та слідчий засвідчили проведення процесуальної дії.

До протоколу затримання долучено ілюстративну таблицю з фотознімками, на яких зафіксовано місце події, автомобіль поліції, вилучені предмети та документи, що належали ОСОБА_13 (ілюстрації № 1-20).

При перегляді відеозапису, долученого як додаток до протоколу затримання на оптичному диску (файл «00039»), судом встановлено, що слідча дія розпочалася о 00:28 15 травня 2025 року. Слідча оголосила, що проводить затримання особи, після чого повідомила час фактичного затримання 14 травня 2025 року, о 19 год. 05 хв., ОСОБА_13 назвав свої анкетні дані. Слідча оголосила підстави для його затримання.

На 09 хв. 10 с. відеозапису ОСОБА_13 почав вимагати адвоката, на що слідча відповіла, що він відмовився від захисника за призначенням, і внесла відповідне зауваження до протоколу. ОСОБА_13 також підтвердив, що йому була надана медична допомога. Після цього поняті назвали свої дані, а інша особа ОСОБА_27 висловив бажання бути понятим, однак слідча йому цього не дозволила.

На 14 хв. 30 с. розпочався особистий обшук ОСОБА_13 , під час якого було вилучено мобільний телефон, окуляри, особисті документи, ключі, барсетку та ремінь, які запакували у спеціальні пакети. На 33 хв. відеозапису, після завершення поверхневої перевірки, слідча звернула увагу на товари, розкладені на траві, серед яких були три блістери таблеток «Омега-3» та ароматизатор, які також було поміщено до спеціального пакета.

Наприкінці слідчої дії затриманий та ОСОБА_27 повідомили про необхідність викликати адвоката ОСОБА_11 і попросили записати його номер телефону. На 43 хв. відеозапису ОСОБА_13 підписав протокол, після чого свої підписи поставили поняті, і фіксація завершилася.

5.12 Заява обвинуваченого ОСОБА_13 , яка адресована слідчому Дарницького УП ГУНП. У заяві відмовляється від захисника із БПД ОСОБА_44 , мотивуючи це тим, що його права та інтереси будуть захищені іншим адвокатом за договором. Документ підписаний ОСОБА_13 та завірений працівником поліції 14 травня 2024 року, о 22 годині 44 хвилини.

5.13 Постанова старшого слідчого СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_30 від 15.05.2024 про визнання, приєднання та передачу на зберігання речових доказів. У постанові зазначено, що під час затримання ОСОБА_13 було проведено його особистий обшук, у ході якого вилучено мобільний телефон «Vivo» сірого кольору, паспорт, довідку про судимість, картку платника податків, грошові кошти різних номіналів, ремінь, сумку, водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_13 , а також три блістери «Omega-3» та флакон з ароматизатором. Речі були визнані речовими доказами та поміщені до спецпакетів.

5.14 Розписка від 16.05.2024, підписана ОСОБА_13 , якою він підтвердив отримання на відповідальне зберігання мобільного телефону, паспорта, довідки про судимість, картки платника податків, грошових коштів, ременя, сумки та інших особистих речей.

5.15 Розписка від 14.05.2024 за підписом заступника начальника служби безпеки гіпермаркету «Епіцентр К» № 3 ОСОБА_10 , яким отримано на зберігання вилучені у ОСОБА_13 товари: ароматизатор «Dr.Marcus», ароматизатор «Winso», блістер «Omega-3» та два вимикачі Lezard. Загальна вартість цих товарів згідно з наданим документом становила 355,24 грн без ПДВ.

5.16 Запит слідчого від 14.05.2024, адресований директору ТОВ «Епіцентр К», про надання записів з камер відеоспостереження магазину за адресою: м. Київ, пр-т П. Григоренка, 40, за період з 18:00 до 19:20 14.05.2024.

5.17 Відповідь на вказаний запит від 14.05.2024, яким заступник начальника служби безпеки «Епіцентру» ОСОБА_10 повідомив про надання інформації на оптичному носії DVD+R диск «Artex».

5.18 Постанова старшого слідчого СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_30 від 14.05.2024 про визнання, приєднання та передачу на зберігання речових доказів, якою надані відеозаписи з камер відеоспостереження магазину «Епіцентр» за адресою: м. Київ, пр-т П. Григоренка, 40, були визнані документом у кримінальному провадженні та приєднані до матеріалів кримінального провадження.

5.19 Протокол огляду відеозапису від 15 травня 2024 року проведений старшим слідчим СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_45 перегляд відеозапису з камер відеонагляду, які розташовані в магазині «Епіцентр» за адресою: м. Київ, пр-т П. Григоренка, 40.

У контексті наведеного протоколу доречно звернути увагу на те, що в ході судового розгляду, зокрема як під час дослідження вказаного документа та його обговорення, так і безпосереднього допиту в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_13 визнав, що саме він зображений на вказаних відеозаписах.

З огляду на це, у суду відсутні підстави здійснювати додаткову ідентифікацію за зовнішніми ознаками, як наслідок суд сприймає зазначені відеозаписи як такі, що відображають дії обвинуваченого ОСОБА_13 у період, безпосередньо пов`язаний із подією 14 травня 2024 року, яка стала предметом судового розгляду.

Під час судового розгляду досліджувались всі відеозаписи, тому суд надалі перейде до аналізу змісту цієї інформації з відеофайлів.

При цьому варто зазначити, що наведені нижче часові позначки відповідають даним відеофайлів (даті та часу з камер спостереження), а не тривалості самого запису.

При відкритті файлів:

«0_14_05_2024__18_34___14_05_2024__18_36___368__10_0_1_242__38_» (далі - Відеозапис № 1) судом встановлено, що о 18 год. 35 хв. 03 с. до магазину «Епіцентр» за адресою: м. Київ, пр-т П. Григоренка, 40, на автомобілі прибув ОСОБА_13 , який о 18 год. 35 хв. 35 с. вийшов із транспортного засобу та попрямував у напрямку входу до приміщення;

«0_14_05_2024__18_36___14_05_2024__18_36___418__10_0_1_242__56_» (далі - Відеозапис № 2) встановлено, що о 18 год. 36 хв. 33 с. ОСОБА_13 зайшов до приміщення магазину «Епіцентр» та попрямував у торговельний зал;

«0_14_05_2024__18_36___14_05_2024__18_37___125__10_0_1_243__36_» (далі - Відеозапис № 3) встановлено, що о 18 год. 36 хв. 57 с. ОСОБА_13 , перебуваючи в торговельному ряду магазину «Епіцентр», оглядав товари, взяв один із них у руки, після чого поклав назад та попрямував у напрямку іншого ряду;

«0_14_05_2024__18_36___14_05_2024__18_37___151__10_0_1_246__47_» (далі - Відеозапис № 4) встановлено, що о 18 год. 36 хв. 57 с. зафіксовано ті ж самі обставини, що й на відеозаписі № 3, однак із іншого, менш вдалого ракурсу;

«0_14_05_2024__18_37___14_05_2024__18_40___156__10_0_1_247__4_» (далі - Відеозапис № 5) судом встановлено, що на ньому відображано перебування ОСОБА_13 у відділі «Ароматизатори» магазину «Епіцентр». Так, о 18 год. 37 хв. 53 с. ОСОБА_13 бере в руки одну з упаковок ароматизатора, після огляду повертає її на стелаж. Вже на 18 год. 38 хв. 24 с. бере інший ароматизатор, довго розглядає його, підносить до носа, після чого не кладе назад, а тримає у правій руці, водночас оглядаючи інший товар. Після цього, на 18 год. 39 хв. 45 с. у цьому ж відділі лівою рукою бере ще один ароматизатор, розглядає одночасно два предмети, після чого обидва залишає у правій руці. На фрагменті із позначкою часу 18 год. 39 хв. 45 с. чітко видно, що у правій руці обвинуваченого знаходяться дві упаковки з відділу «Ароматизатори», після чого він обходить стелаж та рухається далі;

«0_14_05_2024__18_40___14_05_2024__18_41___157__10_0_1_247__10_» (далі - Відеозапис № 6) судом встановлено, що вказаний відеозапис фіксує події, що безпосередньо продовжують обставини відеозапису № 5, та відображає перебування ОСОБА_13 у відділі «Ароматизатори». Так, ОСОБА_13 обходить стелаж і продовжує оглядати товари. Вже о 18 год. 40 хв. 21 с. ОСОБА_13 озираючись навколо, починає розкривати упаковку з товаром. При цьому на 18 год. 40 хв. 57 с. чітко видно, як він кладе предмет до кишені одягу, водночас порожню упаковку залишає на стелажі. Після зазначених дій обвинувачений залишає відділ, при цьому у руках жодних товарів не має;

«0_14_05_2024__18_41___14_05_2024__18_42___727__10_0_1_247__51_» (далі - Відеозапис № 7) судом встановлено, що о 18 год. 41 хв. 52 с. ОСОБА_13 проходить повз відділ № 53, при цьому у його руках відсутній будь-який товар;

«0_14_05_2024__18_43___14_05_2024__18_45___625__10_0_1_242__53_» (далі - Відеозапис № 8) судом встановлено, що ОСОБА_13 , перебуваючи поряд із відділом № 54, підходить до одного зі стелажів, обирає товар та бере упаковку з таблетками «Омега-3». На фрагменті відеозапису від 14.05.2024 о 18 год. 45 хв. 42 с. ОСОБА_13 зафіксований чітко, при цьому видно, що у його лівій руці знаходиться товар у білiй упаковці;

«0_14_05_2024__18_44___14_05_2024__18_45___53__10_0_1_247__50_» (далі - Відеозапис № 9) із позначкою часу 14.05.2024 18 год. 44 хв. 15 с. судом встановлено, що цей відеозапис відображає ті самі обставини, що й Відеозапис № 8, проте з менш вдалого ракурсу, оскільки стелаж закриває ОСОБА_13 ;

«0_14_05_2024__18_46___14_05_2024__18_47___64__10_0_1_247__34_» (далі - Відеозапис № 10) із позначкою часу 14.05.2024 18 год. 46 хв. 16 с. судом встановлено, що ОСОБА_13 , тримаючи у лівій руці білу упаковку, заходить до 64 відділу та, перебуваючи там, переходить до 65 відділу;

«0_14_05_2024__18_47___14_05_2024__18_49___67__10_0_1_247__30_» (далі - Відеозапис № 11) із позначкою часу 14.05.2024 18 год. 47 хв. 43 с. встановлено, що ОСОБА_13 , перебуваючи вже у 68 відділі, тримає в руках товар («Омега3»). На фрагменті з позначкою часу 14.05.2024 18 год. 48 хв. 10 с. видно, що ОСОБА_13 , оглянувшись, у тому числі через ряди, починає відкривати товар. Водночас чітко встановити його дії складно через те, що стелаж частково закриває огляд, тоді як у наступному відеозаписі ці обставини зафіксовані більш виразно;

«0_14_05_2024__18_47___14_05_2024__18_49___68__10_0_1_247__36_» (далі - Відеозапис № 12) із позначкою часу 14.05.2024 18 год. 47 хв. 43 с. судом встановлено, що цей відеозапис відображає ті ж обставини, що й Відеозапис № 11, але з більш вдалого ракурсу. Так, ОСОБА_13 , перебуваючи у відділі № 68, озираючись, відкриває коробку «Омега3», яка була у його руці, і о 18 год. 47 хв. 50 с. кладе товар до кишені. На позначці часу 18 год. 47 хв. 56 с. ОСОБА_13 повторно кладе щось у кишеню з цієї ж коробки. На 18 год. 47 хв. 59 с. він втретє кладе товар до кишені, після чого озирається зліва направо, а також через передній і задній ряд. На фрагменті з позначкою часу 18 год. 48 хв. 15 с. ОСОБА_13 кладе білу коробку між товарами, а на фрагменті з позначкою часу 18 год. 49 хв. 31 с. відкладає ще щось між іншими товарами. Після цього він залишає відділ, не маючи товару в руках;

«0_14_05_2024__18_47___14_05_2024__18_49___69__10_0_1_247__32_» (далі - Відеозапис № 13) із позначкою часу 14.05.2024 18 год. 47 хв. 43 с. судом встановлено, що цей відеозапис відображає ті ж обставини, що й Відеозаписи № 11 та № 12, проте з іншого ракурсу, які вже були детально описані у попередньо;

«0_14_05_2024__18_49___14_05_2024__18_50___728__10_0_1_247__46_» (далі - Відеозапис № 14) із позначкою часу 14.05.2024 18 год. 49 хв. 50 с. судом встановлено, що ОСОБА_13 рухається від 68-го відділу до 56-го. На фрагменті з позначкою часу 14.05.2024 18 год. 50 хв. 23 с., коли обвинувачений розводить руками, помітно, що в його руках відсутні будь-які товари;

«0_14_05_2024__18_52___14_05_2024__18_55___48__10_0_1_247__56_» (далі - Відеозапис № 15) із позначкою часу 14.05.2024 18 год. 52 хв. 33 с. судом встановлено, що зафіксовано момент, коли ОСОБА_13 , розмовляючи по телефону, переходить із 47-го відділу до 48-го (відділ «Електротехніка»). Суд звертає увагу, що однією рукою він тримає телефон, а іншу тримає у правій кишені штанів. На фрагменті з позначкою часу 14.05.2024 18 год. 53 хв. 00 с. ОСОБА_13 у 48-му відділі починає ретельно обирати товар і, після того як зупинив свій вибір на продукції, залишає вказаний відділ з іншого боку;

«0_14_05_2024__18_53___14_05_2024__18_55___624__10_0_1_242__54_» (далі - Відеозапис № 16) із позначкою часу 14.05.2024 18 год. 53 хв. 43 с. судом встановлено, що вказаний відеозапис відображає ті самі обставини у відділі № 48, що і Відеозапис № 15, проте у наближеному ракурсі. Зокрема, цей відеозапис дозволяє суду чітко встановити товар, який взяв ОСОБА_13 . Так, на фрагменті з позначкою часу 18 год. 53 хв. 56 с. видно, що у правій руці він тримає два вимикачі та шнур-подовжувач, після чого залишає відділ;

«0_14_05_2024__18_55___14_05_2024__18_55___46__10_0_1_245__1_» (далі - Відеозапис № 17) із позначкою часу 14.05.2024 18 год. 55 хв. 19 с. судом встановлено, що ОСОБА_13 , перебуваючи у відділі № 46, тримаючи у руках два вимикачі та подовжувач, прямує у напрямку відділу № 44;

«0_14_05_2024__18_55___14_05_2024__18_56___44__10_0_1_243__27_» (далі - Відеозапис № 18) із позначкою часу 14.05.2024 18 год. 55 хв. 49 с. судом встановлено, що ОСОБА_13 , тримаючи у руках щойно перелічений товар, знаходиться між відділами № 44 та № 46;

«0_14_05_2024__18_56___14_05_2024__18_56___735__10_0_1_245__23_» (далі - Відеозапис № 19) із позначкою часу 14.05.2024 18 год. 56 хв. 30 с. судом встановлено, що ОСОБА_13 , тримаючи у руках щойно перелічений товар, рухається повз відділ № 42;

«0_14_05_2024__18_56___14_05_2024__18_58___40__10_0_1_243__64_» (далі - Відеозапис № 20) із позначкою часу 14.05.2024 18 год. 56 хв. 50 с. судом встановлено, що ОСОБА_13 , перебуваючи у відділі № 42 та тримаючи у руках перелічений товар, на 18 год. 56 хв. 56 с. озирнувшись, кладе один із предметів у праву кишеню своєї куртки. Після цього, перебуваючи у вказаному відділі плитки та не обравши жодного товару для себе, залишає його;

«0_14_05_2024__18_58___14_05_2024__18_58___723__10_0_1_244__62_» (далі - Відеозапис № 21) із позначкою часу 14.05.2024 18 год. 58 хв. 10 с. судом встановлено, що ОСОБА_13 переходить із відділу № 42 до відділу № 41;

«0_14_05_2024__18_58___14_05_2024__18_59___140__10_0_1_244__6_» (далі - Відеозапис № 22) із позначкою часу 14.05.2024 18 год. 58 хв. 20 с. судом встановлено, що ОСОБА_13 рухається у напрямку дитячого відділу без товару у руках;

«0_14_05_2024__18_59___14_05_2024__19_01___103__10_0_1_246__32_» (далі - Відеозапис № 23) із позначкою часу 14.05.2024 18 год. 59 хв. 24 с. до 14.05.2024 19 год. 01 хв. 18 с. судом встановлено, що ОСОБА_13 перебуває у дитячому відділі;

«0_14_05_2024__19_01___14_05_2024__19_02___140__10_0_1_244__6_» (далі - Відеозапис № 24) із позначкою часу 14.05.2024 19 год. 01 хв. 24 с. судом встановлено, що ОСОБА_13 залишає дитячий відділ;

«0_14_05_2024__19_01___14_05_2024__19_02___713__10_0_1_244__12_» (далі - Відеозапис № 25) із позначкою часу 14.05.2024 19 год. 01 хв. 38 с. ОСОБА_13 рухається у напрямку виходу;

«0_14_05_2024__19_02___14_05_2024__19_02___421__10_0_1_243__40_» (далі - Відеозапис № 26) із позначкою часу 14.05.2024 19 год. 02 хв. 39 с. судом встановлено, що ОСОБА_13 проходить касову зону, не розрахувавшись за будь-який товар;

«0_14_05_2024__19_02___14_05_2024__19_02___611__10_0_1_242__47_» (далі - Відеозапис № 27) із позначкою часу 14.05.2024 19 год. 02 хв. 43 с. судом встановлено, що він відображає ті ж обставини, що й Відеозапис № 26, проте є менш інформативним;

«0_14_05_2024__19_02___14_05_2024__19_03___365__10_0_1_243__56_» (далі - Відеозапис № 28) із позначкою часу 14.05.2024 19 год. 02 хв. 57 судом встановлено, що з приміщення «Епіцентру» виходить ОСОБА_13 , де його на виході зустрічають працівник магазину (свідок ОСОБА_16 ) та працівник поліції охорони (свідок ОСОБА_15 ). Вони разом зупиняють ОСОБА_13 , після чого спокійно прямують у напрямку іншого входу;

«0_14_05_2024__19_02___14_05_2024__19_03___402__10_0_1_243__39_» (далі - Відеозапис № 29) із позначкою часу 14.05.2024 19 год. 02 хв. 56 судом встановлено, що ОСОБА_13 проходить повз прихожу магазину та прямує у напрямку виходу, що вже було відображено судом при описі Відеозапису № 28;

«0_14_05_2024__19_03___14_05_2024__19_03___364__10_0_1_243__57_» (далі - Відеозапис № 30) із позначкою часу 14.05.2024 19 год. 03. хв. 08 с. судом встановлено, що вказаний відеозапис відображає ті ж самі обставини, що й Відеозапис № 28, проте з іншого, менш вдалого ракурсу;

«0_14_05_2024__19_03___14_05_2024__19_05___369__10_0_1_242__36_» (далі - Відеозапис № 31) із позначкою часу 14.05.2024 19 год. 03 хв. 50 с. судом встановлено, що ОСОБА_13 , йдучи у супроводі працівника магазину (свідка ОСОБА_16 ) та працівника поліції охорони (свідка ОСОБА_15 ), раптово о 19 год. 03 хв. 52 с. починає тікати через паркувальний майданчик, після чого перебігає дорогу. У цей час його переслідують зазначені особи, а також автомобіль патрульної поліції (свідка ОСОБА_17 ). На фрагменті з позначкою 19 год. 04 хв. 45 с. здалеку зафіксовано момент затримання ОСОБА_13 біля автомийки;

«0_14_05_2024__19_04___14_05_2024__19_05___602__10_0_1_242__41_» (далі - Відеозапис № 32) із позначкою часу 14.05.2024 19 год. 04 хв. 07 с. судом встановлено, що вказаний відеозапис фіксує ті ж обставини, що й Відеозапис № 31, утім у більш наближеному варіанті. Так, на фрагменті з позначкою часу 19 год. 04 хв. 24 с. видно, як ОСОБА_13 , перебігаючи дорогу та рухаючись зеленою зоною, на 19 год. 04 хв. 38 с. під час бігу, тримаючи ліву руку в кишені куртки, викидає предмет. Уже на 19 год. 04 хв. 43 с. зафіксовано, як білий предмет падає біля нього. Після цього ОСОБА_13 продовжує тікати, однак о 19 год. 04 хв. 49 с. був затриманий працівником охорони магазину ОСОБА_16 . Згодом до місця події підбіг представник потерпілого ОСОБА_10 , а також під`їхав на службовому автомобілі працівник поліції охорони ОСОБА_17 , який одягнув на ОСОБА_13 кайданки.

5.20 Копія паспорта обвинуваченого ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Старий Остропіль Старокостянтинівського району Хмельницької області.

5.21 Довідка № 496729 від 22.05.2024, надана Київською наркологічною клінічною лікарнею «Соціотерапія», згідно з якою за даними облікової документації ОСОБА_13 під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває.

5.22 Запит слідчого, адресований директору КНП «МЗНЦД», з проханням надати інформацію щодо перебування ОСОБА_13 на обліку у психіатра, а також відповідь, надану за результатами перевірки. Згідно з довідкою, виданою 21.05.2024, обвинувачений ОСОБА_13 під наглядом лікаря-психіатра у зазначеному закладі не перебував.

5.23 Вимога про перевірку відомостей щодо судимості ОСОБА_13 , направлена до інформаційно-аналітичної системи МВС. У відповідь отримано довідку, яка підтверджує наявність у обвинуваченого ОСОБА_13 неодноразових судимостей за вчинення кримінальних правопорушень майнового та іншого характеру.

5.24 Ухвала Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 12 серпня 2013 року, якою було задоволено клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Замоскворецького районного суду м. Москви Російської Федерації від 07 травня 2010 року у відповідність із законодавством України. Вироком ОСОБА_13 засуджено за сукупністю злочинів до 13 років 6 місяців позбавлення волі. Суд України визнав дії ОСОБА_13 такими, що підпадають під кваліфікацію ч. 1 ст. 152; ч. 1 ст. 153; ч. 1 ст. 186; ч. 1 ст. 187 КК України, та остаточно призначив йому покарання у виді 13 років 4 місяців позбавлення волі.

5.25 Ухвала Щорського районного суду Чернігівської області від 04 серпня 2016 року, якою було задоволено подання начальника Домницького виправного центру № 135 щодо зарахування строку попереднього ув`язнення ОСОБА_13 у строк відбування призначеного покарання, виходячи з правила день за два. Суд зарахував строк перебування засудженого під вартою у Менському слідчому ізоляторі з 01 до 02 липня 2016 року.

5.26 Ухвала Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 15 травня 2020 року, якою було задоволено клопотання ОСОБА_13 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким. Суд замінив йому покарання у виді обмеження волі на строк 01 рік 04 місяці 05 днів на покарання у виді арешту строком на 6 місяців.

5.27 Лист Менської виправної колонії № 91 від 06.06.2024, який адресований старшому слідчому СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві, ОСОБА_46 . У ньому повідомляється про відбуття покарання засудженим ОСОБА_13 у різних установах виконання покарань у період з 2006 по 2017 рік. Зокрема, вказано місця його перебування Менська виправна колонія № 91, Домницький виправний центр № 135. Також у листі зазначається, що особова справа засудженого за період 2006-2008 років знищена у зв`язку із закінченням строків зберігання. Крім того, інформацію про період відбуття покарання у 2016-2017 роках колонія також надати не може, оскільки особова справа разом із засудженим була передана до іншої установи.

5.28 Лист Житомирської установи виконання покарань від 30.05.2024 № 8, який адресований тому ж слідчому ОСОБА_47 . Лист підтверджує, що до органів слідства було направлено фотокопію довідки про звільнення засудженого ОСОБА_13

5.29 Довідка про звільнення ОСОБА_13 , у якій вказано основні дані, прізвище, ім`я, по батькові засудженого, дату народження, місце проживання після звільнення, місце народження, а також те, що він звільнений з установ виконання покарань 01 грудня 2020 року.

VI. Мотиви суду

6.1 Щодо оцінки доказів у цьому кримінальному провадженні

Положеннями ч. 1 ст. 84 КПК України передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Суд, оцінюючи надані стороною обвинувачення докази, враховує, що відповідно до принципу презумпції невинуватості, доведення вини особи має здійснюватися поза розумним сумнівом.

Обов`язок доведення покладається виключно на сторону обвинувачення, а будь-які сумніви тлумачаться на користь обвинуваченого.

При цьому відповідно до ч. 2 ст. 94 КПК України жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.

Насамперед суд, на підставі наданих доказів, у тому числі відеозаписів з камер відеоспостереження, та показань учасників процесу, відтворює хронологію подій із їх одночасною оцінкою з точки зору належності, допустимості та достовірності.

У подальшому суд надасть відповіді на доводи та заперечення сторони захисту, зокрема щодо допустимості окремих доказів.

Завершуючи мотивувальну частину цього вироку, суд, виходячи з установлених під час розгляду кримінального провадження обставин, дасть остаточну правову оцінку діям ОСОБА_13 у контексті того, чи відповідають вони кваліфікації, яка йому інкримінована стороною обвинувачення.

6.2 Повна хронологія події, встановлена наданими суду доказами

6.2.1 Суд, оцінюючи докази у їх сукупності, бере за основу послідовність подій, встановлену під час судового розгляду.

Так, вихідною точкою є показання самого обвинуваченого ОСОБА_13 (див. п. 4.10), який визнав, що у день та час, зазначені в обвинувальному акті, дійсно перебував у магазині «Епіцентр» та обирав товари. При цьому він стверджував, що жоден із них йому не підійшов, тому він залишив торговельний зал, не маючи наміру щось викрадати.

Однак, такі пояснення спростовуються дослідженими у судовому засіданні відеозаписами з камер відеоспостереження магазину (див. п. 5.19).

Далебі, на початковому етапі перебування ОСОБА_13 у торговельному залі магазину «Епіцентр» його дії мали ознаки звичайної поведінки покупця. Так, із Відеозапису № 3 вбачається, що 14.05.2024, о 18 год. 36 хв. 57 с., ОСОБА_13 , перебуваючи у торговельному ряду, оглядав товар, взяв один із предметів у руки, після чого поклав його назад на прилавок і попрямував у напрямку іншого ряду. Аналогічні дії відображені і на Відеозаписі № 4.

Отже, на цьому етапі простежується поведінка обвинуваченого ОСОБА_13 , яка за своєю зовнішньою ознакою відповідає звичайним діям пересічного покупця.

Натомість подальша поведінка обвинуваченого ОСОБА_13 суттєво відрізняється.

Так, вже через хвилину на Відеозаписі № 5 зафіксовано, що ОСОБА_13 перебуває у відділі «Ароматизатори», де бере з полиці два товари. На відео чітко видно, що саме у цьому відділі в його руках з`являються дві упаковки з товарами, яких до цього моменту в нього не було.

Безпосереднім продовженням цих обставин є Відеозапис № 6, що фіксує події з іншого ракурсу.

З нього вбачається, що ОСОБА_13 , обійшовши стелаж, продовжує розглядати товар, при цьому постійно озираючись навколо.

Вже о 18 год. 40 хв. 21 с. зафіксовано, як він розкриває упаковку, а на позначці 18 год. 40 хв. 57 с. чітко видно, як обвинувачений кладе предмет до кишені свого одягу, залишивши при цьому порожню упаковку на стелажі.

Зазначені дії завершуються тим, що ОСОБА_13 залишає відділ, при цьому у руках він уже не має жодного товару. Цей факт підтверджується й Відеозаписом № 7, на якому зафіксовано, що, проходячи повз відділ № 53, обвинувачений не тримає товару в руках.

Слід також зауважити, що протягом усього перебування у магазині ОСОБА_13 не користувався ані кошиком, ані візком для покупок.

Таким чином, наведені відеозаписи у своїй сукупності, зняті з різних ракурсів і безперервно відтворюючи послідовність подій, переконливо свідчать, що обвинувачений залишив відділ «Ароматизатори» вже з прихованим товаром у кишені, не маючи його у руках.

6.2.2 Подальший аналіз відеозаписів свідчить про наступний епізод викрадення.

На Відеозаписі № 8, вже через кілька хвилин після попередніх дій, зафіксовано, що ОСОБА_13 підходить до відділу № 54, де бере з полиці упаковку «Омега-3». На цьому фрагменті відеозапису обвинувачений чітко зафіксований із товаром у білій упаковці в лівій руці.

Подальші його дії підтверджуються Відеозаписом № 12, на якому видно, як ОСОБА_13 , вже перебуваючи у відділі № 68, тримаючи в руках товар «Омега-3», озираючись навколо, відкриває коробку.

На позначці часу 18 год. 47 хв. 50 с. він кладе частину вмісту до кишені, на 18 год. 47 хв. 56 с. повторно кладе щось із цієї ж упаковки до кишені, а на 18 год. 47 хв. 59 с. втретє.

Після цього обвинувачений, оглядаючись у різні боки, на фрагменті з позначкою часу 18 год. 48 хв. 15 с. залишає порожню коробку між товарами на полиці, а згодом, о 18 год. 49 хв. 31 с., відкладає ще один предмет серед інших товарів.

У результаті цих дій ОСОБА_13 залишає відділ № 68 без товару «Омега-3» у руках.

Цю обставину підтверджує й Відеозапис № 14 на позначці часу 14.05.2024 18 год. 49 хв. 50 с. видно, як ОСОБА_13 рухається від 68-го відділу до 56-го, і вже о 18 год. 50 хв. 23 с., розводячи руками, він перебуває без жодного товару в руках.

6.2.3 Суд також додатково наголошує, що на жодному з розглянутих відеозаписів не зафіксовано, аби обвинувачений повертав чи залишав товари, взяті у відділі «Ароматизатори».

6.2.4 Далі суд переходить до оцінки останнього епізоду викрадення майна.

Так, на Відеозаписі № 15 зафіксовано, що ОСОБА_13 , розмовляючи телефоном, переходить із 47-го відділу до 48-го (відділ «Електротехніка»). При цьому одна його рука зайнята телефоном, а інша постійно перебуває у правій кишені штанів. На фрагменті з позначкою часу 14.05.2024 18 год. 53 хв. 00 с. чітко видно, як ОСОБА_13 у відділі «Електротехніка» ретельно оглядає товар, після чого залишає відділ з іншого боку.

Подальший відеофрагмент (Відеозапис № 16) дозволяє встановити, який саме товар він взяв. Так, на позначці часу 18 год. 53 хв. 56 с. зафіксовано, що в правій руці обвинувачений тримає два вимикачі та подовжувач. Цей же товар він зберігає у руках, переміщаючись далі, що підтверджується Відеозаписами № 17, 18 та 19, на яких ОСОБА_13 спочатку прямує у напрямку відділу № 44, а потім пересувається між відділами № 44 та № 46, а згодом повз відділ № 42, увесь час тримаючи перелічені предмети.

Водночас на Відеозаписі № 20, із позначкою часу 14.05.2024 18 год. 56 хв. 50 с., зафіксовано вирішальний момент як перебуваючи у відділі № 42, ОСОБА_13 , озирнувшись навколо, на 18 год. 56 хв. 56 с. кладе один із предметів у праву кишеню своєї куртки. При цьому, залишаючи зазначений відділ, він жодного нового товару не обирає, що підтверджує відсутність у нього наміру здійснити покупку.

Надалі, як убачається з Відеозаписів № 21-24, обвинувачений продовжує рухатися вже без будь-якого товару у руках, спочатку переходить до відділу № 41, згодом перебуває у дитячому відділі, а потім залишає його, не маючи жодних предметів.

Завершальний етап цього епізоду підтверджується Відеозаписом № 25, на якому 14.05.2024 о 19 год. 01 хв. 38 с. зафіксовано, як ОСОБА_13 рухається без товару у напрямку виходу з торговельної зали.

6.2.5 Таким чином, аналіз послідовності відеозаписів № 15-25 у своїй сукупності доводить, що обвинувачений, відкрито обравши товар у відділі «Електротехніка», частину його приховав у кишені куртки, а решту залишив поза полем зору камер, після чого залишив торговельні ряди без жодного предмета в руках.

6.2.6 Суд наголошує, що така поведінка є послідовною і узгоджується з попередніми епізодами, коли ОСОБА_13 приховував товари, не залишаючи їх на місці у відділах («Ароматизатори» та «Омега-3»), а саме винісши їх у кишенях.

6.2.7 Узагальнюючи щойно наведене, суд констатує, що дії ОСОБА_13 послідовно й чітко відображаються на відеозаписах від моменту взяття товару з полиць до його приховування у кишенях одягу. Весь цей час він перебував у полі зору камер відеоспостереження, що виключає можливість випадкової втрати чи залишення товару у відділах.

Відеозаписи з камер переконливо свідчать, що ОСОБА_13 , узявши перелічені товари, не виклав їх, не розрахувався за них на касі, а цілеспрямовано попрямував у напрямку виходу.

6.2.8 Відтак, суд критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_13 , який категорично заперечував факт вилучення ним товару з упаковок. Враховуючи, що досліджені в судовому засіданні відеозаписи однозначно спростовують ці твердження, адже було чітко зафіксовано, як саме обвинувачений розпаковує товари та поміщає їх до власних кишень. Будь-яких логічних чи правдоподібних пояснень цим обставинам ОСОБА_13 не надав.

6.2.9 Найсуттєвіше є те, що на цьому етапі зазначені обставини вже були відомі працівникам охорони магазину, які стежили за його діями, що надалі підтверджується їх показаннями та обставинами виходу ОСОБА_13 із приміщення й подальшою його втечею.

З показань свідка ОСОБА_16 (див. п. 4.2) судом встановлено, що він почав спостерігати за обвинуваченим ще у відділі «Ароматизатори», коли ОСОБА_13 розпаковував товар та залишав упаковки в іншому відділі, що видалося йому підозрілим. У зв`язку з цим він повідомив про обставини заступника начальника охорони ОСОБА_10 (що він також підтвердив, див. п. 4.1), і була викликана до магазину поліцію охорони. Свідок ОСОБА_16 наголосив, що він спостерігав за ОСОБА_13 від самого початку і аж до моменту, коли той узяв вимикачі. Після прибуття працівників поліції охорони один із охоронців попрямував до виходу магазину, де зазвичай проходять особи без товару, аби там очікувати на ОСОБА_13 .

Далі Відеозапис № 26 фіксує, що 14.05.2024, о 19 год. 02 хв. 39 с., ОСОБА_13 проходить касову зону, не розрахувавшись за будь-який товар. Вже через двадцять секунд, на Відеозаписі № 28 із позначкою часу 19 год. 02 хв. 57 с., видно, що з приміщення «Епіцентру» виходить ОСОБА_13 , де його на виході зустрічають працівник магазину ОСОБА_16 та працівник поліції охорони ОСОБА_15 . Вони зупиняють обвинуваченого і разом спокійно прямують у напрямку іншого входу.

Згідно з показаннями зазначених двох свідків (див. п. 4.2 і 4.3), ОСОБА_16 повідомив ОСОБА_13 про наявність до нього запитань у зв`язку з неоплаченим товаром і запропонував пройти у спеціальне приміщення магазину. Натомість обвинувачений заперечував ці обставини, стверджуючи, що його лише попросили пред`явити документи, яких при собі не мав, у зв`язку з чим запропонували пройти разом.

Суд критично оцінює такі пояснення обвинуваченого, оскільки вони не узгоджуються зі встановленими суду перебігом подій та наданими суду доказами.

Так, перш за все, доводи ОСОБА_13 про те, що він не розумів, що до нього підійшли саме працівники охорони, спростовуються Відеозаписом № 28, на якому чітко видно, що свідок ОСОБА_16 перебував у форменому одязі з великим написом «охорона» на спині, шевронами на плечах та помітним білим бейджем на грудях. Твердження ж обвинуваченого про відсутність бейджика суд також визнає надуманими.

Крім того, вже на Відеозаписах № 31 та № 32 зафіксовано, як ОСОБА_13 раптово починає тікати через паркувальний майданчик, далі перебігає дорогу, а за ним у цей час біжать ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , а також його переслідує службовий автомобіль поліції під керуванням свідка ОСОБА_17 .

На фрагменті з позначкою часу 19 год. 04 хв. 24 с. видно, як ОСОБА_13 , перебігаючи дорогу та рухаючись зеленою зоною, на 19 год. 04 хв. 38 с. тримаючи ліву руку в кишені куртки, викидає предмет. Уже на 19 год. 04 хв. 43 с. зафіксовано, як білий предмет падає поруч з ним. Попри це, обвинувачений продовжує тікати, однак о 19 год. 04 хв. 49 с. був затриманий працівником охорони ОСОБА_16 . Згодом до місця події підійшов представник потерпілого ОСОБА_10 , а також під`їхав на службовому автомобілі працівник поліції охорони ОСОБА_17 , який одягнув на ОСОБА_13 кайданки та відбулось затримання останнього.

Таким чином, узгоджені між собою показання свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_15 та ОСОБА_17 , у поєднанні з відеозаписами № 26-32, переконливо свідчать, що обвинувачений ОСОБА_13 свідомо залишив приміщення магазину з неоплаченим товаром, був зупинений працівниками охорони, однак, усвідомлюючи викриття своїх дій, почав тікати та навіть намагався позбутися частини речей.

Така його поведінка демонструє не лише усвідомлення факту переслідування за вчинене викрадення, а й підтверджує відкритий характер заволодіння майном, що у своїй сукупності утворює склад злочину, передбачений ч. 4 ст. 186 КК України.

6.2.10 Водночас суд зауважує, що питання остаточної кваліфікації дій обвинуваченого буде розглянуто нижче з урахуванням правових висновків Верховного Суду та доводів сторони захисту щодо відсутності у його діях ознак грабежу.

6.2.11 Також у цій частині вироку суд вважає за необхідне надати оцінку показанням свідків сторони захисту, які наводилися з метою спростування доведеності обвинувачення.

При цьому суд критично оцінює показання свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_25 (див. п. 4.7 і 4.8), оскільки вони стали очевидцями вже моменту затримання ОСОБА_13 поблизу автомийки.

Обставини перебування обвинуваченого ОСОБА_13 у торговельному залі «Епіцентру», його дії із товарами, пересування відділами та безпосереднє вчинення інкримінованого злочину цим свідкам невідомі. Їхні показання фактично зводяться до констатації моменту затримання, без можливості підтвердити чи спростувати обставини викрадення майна.

Суд також критично оцінює їх показання про те, що вони не бачили, щоб ОСОБА_13 викидав речі.

Із їхніх же пояснень вбачається, що на час подій вони перебували в автомобілі в черзі на автомийці, спостерігали епізодично та з відстані у кількадесят метрів, тобто поза безпосереднім епіцентром подій. Натомість відеозапис № 32 фіксує момент, коли обвинувачений, уже після перетину проїжджої частини та руху зеленою зоною під час бігу викидає білий предмет, себто місце та момент, які об`єктивно могли не потрапляти в їхнє поле зору.

Тому невиявлення цими свідками відповідних дій є наслідком обмежених умов спостереження і не спростовує даних відеозаписів та узгоджених показань свідків.

Окремо суд звертає увагу, що свідок ОСОБА_25 у своїх поясненнях висловила виключно суб`єктивне та упереджене ставлення до працівників поліції, при цьому не навела жодних логічних мотивів такої позиції.

За таких умов показання свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_25 не можуть бути покладені судом в основу висновків щодо подій, які передували затриманню обвинуваченого.

Щодо показань свідка ОСОБА_27 (див. п. 4.9), суд зазначає, що вони стосуються виключно обставин затримання ОСОБА_13 та подальших процесуальних дій, пов`язаних із його доставленням та оформленням відповідних документів.

Відтак, суд надасть їм оцінку далі, у сукупності з показаннями понятих ОСОБА_19 та ОСОБА_20 і одночасно із аргументам захисту пов`язаним із затриманням ОСОБА_13 , на які захисник ОСОБА_11 досить наполегливо стверджував у своїй позиції.

6.3 Обставини затримання ОСОБА_13 .

Так, захисник ОСОБА_11 вказував, що затримання ОСОБА_13 14.05.2024 р. здійснювали особи ( ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ), які не були внесені до протоколу затримання, а підстави самого затримання стороні захисту не були роз`яснені (див. п. 5.11).

Водночас суд встановлює, що фактичне затримання відбулося працівником поліції охорони ОСОБА_17 , і з огляду на поведінку ОСОБА_13 спробу втечі, викидання речей та висловлені погрози свідку ОСОБА_16 таке затримання повністю відповідало вимогам ст. 208 КПК України.

Також захисник покликався, що із моменту затримання ОСОБА_13 не було забезпечено захисника, а відмова обвинуваченого від захисника, наданого Центром БВПД, є нікчемною, оскільки у матеріалах провадження відсутнє рішення уповноваженої особи про прийняття такої відмови відповідно до ст. 54 КПК України, натомість сам ОСОБА_13 постійно наполягав на необхідності мати захисника.

Першочергово варто зауважити, що саме фактичне затримання особи без участі захисника не є порушенням вимог кримінального процесуального закону стосовно реалізації права на захист. Вимога присутності захисника в ході затримання не передбачена положеннями КПК України, Конституції України чи міжнародних договорів України. Зокрема приписи статей 207, 208 КПК України не містять вимог забезпечити обов`язкову участь адвоката під час фактичного затримання (постанова ККС ВС від 17 листопада 2021 року у справі № 559/2530/19).

Далі з протоколу затримання ОСОБА_13 вбачається, що після його затримання за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, було повідомлено орган, уповноважений законом на надання безоплатної вторинної правової допомоги. Після цього Центром БВД видано доручення, яким уповноважено захисника ОСОБА_44 здійснювати захист ОСОБА_13 .

Водночас ОСОБА_13 відмовився від послуг захисника з БПД, що підтверджується власноруч написаною ним заявою (див. п. 5.12). У протоколі затримання також зазначено, що ОСОБА_13 виявив бажання аби його захист здійснював адвокат ОСОБА_11 . При цьому адвокат ОСОБА_11 у судовому засіданні наполягав, що його на місце затримання ніхто не викликав.

Суд звертає увагу, що на прохання ОСОБА_13 про його затримання було повідомлено його близьку особу ОСОБА_27 , який, зі своїх слів, прибув на місце події приблизно о 20 год. 30 хв. Водночас заява про відмову від послуг захисника ОСОБА_44 була складена ОСОБА_13 о 22 год. 44 хв., що чітко вбачається з матеріалів провадження. Із відеозапису протоколу затримання також убачається, що ОСОБА_27 наполягав на виклику адвоката за договором ОСОБА_11 , проте останній підтвердив, що його ніхто не викликав.

Суд же зазначає, що органи слідства зобов`язані допустити адвоката до підозрюваного, однак вони не мають обов`язку самостійно його викликати, особливо коли близька особа ОСОБА_13 , яка перебувала поряд із самого початку, володіла контактними даними адвоката, на відміну від слідчих.

Доводи захисника ОСОБА_11 про те, що слідство невідомо чим займалося протягом шести годин, що нібито могло вплинути на допустимість протоколу затримання, суд оцінює критично.

Фактичне затримання ОСОБА_13 відбулося 14 травня 2024 року о 19 год. 05 хв., що підтверджується як протоколом затримання, так і Відеозаписом № 32.

Час же оформлення протоколу опівночі 15 травня 2024 року був обумовлений об`єктивними причинами, зокрема діями самого ОСОБА_13 , який наполягав на приїзді близької особи ОСОБА_27 (прибув через півтори години після затримання), забезпеченням участі безоплатного захисника ОСОБА_44 , від послуг якого ОСОБА_13 відмовився, прибуттям бригади швидкої медичної допомоги, а також проведенням органами досудового розслідування попередньої перевірки обставин правопорушення (перегляд відео з камер спостереження, внесення відомостей до ЄРДР тощо).

Отже, відтермінування складання протоколу затримання, за умови правильного зазначення часу фактичного затримання, жодним чином не свідчить про порушення прав ОСОБА_13 .

Суд також критично оцінює доводи сторони захисту щодо відсутності безпосереднього вилучення трьох блістерів «Омега-3» та флакона ароматизатора у ОСОБА_13 , а також припущення про можливе підкидання цих речей невстановленими особами.

По-перше, такі доводи спростовуються відеозаписами № 5, 6 та № 12, на яких чітко зафіксовано, як обвинувачений ОСОБА_13 під час перебування у відділі «Ароматизатори» розпаковує товари й послідовно кладе їх в кишеню свого одягу. Ці обставини узгоджуються між собою і не викликають сумнівів у суду.

По-друге, під час подальшого переслідування, що відображено на відеозаписах № 31-32, зафіксовано як ОСОБА_13 , перебігаючи зелену зону, тримаючи руку в кишені, викидає предмет білого кольору. Уже через кілька секунд цей предмет видно на землі поруч із ним. Згодом саме у цьому місці працівниками поліції та понятих були виявлені та зафіксовані три блістери «Омега-3» та флакон ароматизатора.

По-третє, найголовніше, сукупність доказів, серед яких відеозаписи, показання свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_15 та ОСОБА_17 , послідовно підтверджують, що саме ОСОБА_13 , а не будь-хто інший, намагався позбутися частини викраденого під час втечі.

За таких обставин припущення сторони захисту про можливе підкладання речей невідомими особами є безпідставним і не підтверджується жодним належним доказом.

Також захист, як один із доводів щодо начебто незаконних дій працівників поліції, покликався на те, що до затримання були залучені поняті - працівники магазину «Епіцентр», тоді як слідча не допустила до участі у цій слідчій дії близьку особу ОСОБА_13 - ОСОБА_27 .

Відповідно до положень ч. 7 ст. 223 КПК України понятими не можуть бути потерпілий, родичі підозрюваного, обвинуваченого чи потерпілого, працівники правоохоронних органів, а також особи, заінтересовані у результатах кримінального провадження. Такі особи можуть бути допитані під час судового розгляду як свідки проведення відповідної слідчої (розшукової) дії.

Отже, понятий - це незаінтересована у результатах кримінального провадження особа, яку запрошує слідчий або прокурор для участі у слідчій (розшуковій) дії з метою засвідчення факту, змісту та результатів її проведення. Під «незаінтересованістю» понятого слід розуміти відсутність у нього власного процесуального інтересу у кримінальному провадженні.

Висновок захисника ОСОБА_11 про зацікавленість понятих ґрунтується виключно на тому, що вони працюють у магазині «Епіцентр» і нібито були мотивовані працівниками поліції бути присутніми при проведенні цієї слідчої дії.

Втім, у чому саме полягав такий вплив, як він відобразився на їхній неупередженості та чи викликав заінтересованість у результатах кримінального провадження захист жодного разу не конкретизував.

Більше того, за клопотанням сторони захисту в судовому засіданні були допитані поняті ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які надали послідовні та деталізовані свідчення щодо залучення їх до оформлення затримання та особистого обшуку ОСОБА_13 . Будь-яких суперечностей між їхніми показаннями та матеріалами кримінального провадження, а тим більше з відеозаписом, долученим до протоколу затримання, суд не встановив.

Відтак, з урахуванням досліджених доказів, суд не вбачає підстав вважати, що поняті мали процесуальну або особисту зацікавленість у результатах кримінального провадження чи що на їх об`єктивність міг бути здійснений неправомірний вплив.

Щодо тверджень сторони захисту про недопущення ОСОБА_27 у якості понятого, суд зазначає, що відбір понятих є дискреційним повноваженням органу досудового розслідування.

При цьому ОСОБА_27 за своїм статусом був близькою особою обвинуваченого, що само собою виключає його можливість виступати понятим у цій процесуальній дії.

За таких обставин, доводи сторони захисту щодо незаконності залучення понятих або упередженості їхніх показань суд визнає необґрунтованими.

6.4 Оцінка дотримання процесуального порядку після затримання

Суд встановив, що після фактичного затримання ОСОБА_13 органами досудового розслідування було своєчасно виконано всі передбачені законом процесуальні дії.

Так, на підставі рапорту працівника поліції ОСОБА_15 від 14.05.2024 до ЄРДР були внесені відомості за № 0002373 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України (див. п. 5.1).

Одночасно було утворено групу слідчих та групу прокурорів, визначено старших груп, чим забезпечено належну організацію досудового розслідування (див п. 5.2 і 5.3).

У подальшому належним чином було визнано потерпілим ТОВ «Епіцентр К», а його інтереси на підставі довіреності представляв заступник начальника служби безпеки ОСОБА_10 . Він же подав заяву про вчинення кримінального правопорушення та надав відомості з приводу вартості викрадених товарів (див. п.п. 5.5-5.10).

На підставі запиту слідчого від 14.05.2024 представником потерпілого було надано відеозаписи з камер відеоспостереження магазину, які постановою слідчого визнано та приєднано до матеріалів кримінального провадження як речові докази (див. п.п. 5.13-5.18). При цьому сторона захисту в ході судового розгляду не висловлювала заперечень щодо порядку та способу отримання цих доказів.

Окремими постановами слідчого до речових доказів віднесено і вилучені у ОСОБА_13 товари, щодо яких захист висловлював заперечення, що згодом буде детально оцінено судом нижче.

Таким чином, після затримання обвинуваченого всі слідчі та процесуальні дії були здійснені відповідно до вимог КПК України, у межах кримінального провадження після внесення відомостей до ЄРДР.

Отримані письмові докази (заяви, довідки, документи про вартість майна, відеозаписи, речові докази) є належними та допустимими, оскільки здобуті у встановленому законом порядку.

6.5 Оцінка доводів захисту щодо відкриття та дослідження речових доказів

Також захисник вказував, що у порядку ст. 290 КПК України речові докази не відкривались. При цьому як вказав вже захисник в судових дебатах в судовому засіданні ці речові докази суд не досліджував.

Стосовно тверджень захисника про невідкриття в порядку ст. 290 КПК України доказів, а тому такі докази, як товари із «Епіцентру», слід визнати недопустимими доказами, суд вважає за необхідне зазначити такі мотиви.

Так, прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі собою або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання.

Як слідує з реєстру матеріалів досудового розслідування, доступ до матеріалів досудового розслідування та ознайомлення з цими матеріалами було надано ОСОБА_13 та його захиснику 30 травня 2024 року.

Додатково прокурор під час обговорення цього питання вказувала, що у протоколі надання доступу до матеріалів стоять підписи ОСОБА_13 та його захисника без жодних зауважень, що в судовому засіданні не заперечувалось стороною захисту.

Разом з цим, відповідно до розписки ОСОБА_13 ним було отримано копію обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування без будь-яких зауважень, що підтверджується підписом як обвинуваченого, так і захисника ОСОБА_11 .

До того ж, з урахуванням положень ст. 221 КПК України сторона захисту наділена правом звертатися до слідчого та прокурора з відповідним клопотанням про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування до його завершення. Обставин, у перешкоджанні такого їх права, у означеному випадку встановлено не було.

Суд при цьому звертає увагу на те, що на орган досудового розслідування покладено обов`язок надати сторонам майбутнього судового розгляду безперешкодно реалізувати їх можливість ознайомитися з речовими доказами (у разі виявлення ними бажання), однак він не зобов`язаний здійснювати таке ознайомлення в обов`язковому порядку за відсутності ініціативи сторони.

У цьому кримінальному провадженні в ході реалізації положень ст. 290 КПК України стороною захисту не було виявлено бажання ознайомитися з речовими доказами, будь-які заяви чи клопотання щодо цього у матеріалах провадження відсутні.

Такі висновки суду узгоджуються із сталою практикою Верховного Суду (наприклад, постанова ККС ВС від 17 грудня 2024 року у справі № 369/16526/20).

Що стосується не дослідження речових доказу судом, слід зазначити наступне.

Стаття 357 КПК України передбачає, що речові докази оглядаються судом, а також подаються для ознайомлення учасникам судового провадження, а в разі необхідності - також іншим учасникам кримінального провадження. Особи, яким подані для ознайомлення речові докази, можуть звернути увагу суду на ті чи інші обставини, пов`язані з річчю та її оглядом.

Після роз`яснення обвинуваченому суті обвинувачення головуючий суддя надає стороні обвинувачення та стороні захисту право проголосити вступні промови. У вступній промові зазначається, якими доказами сторона підтверджуватиме наведені нею обставини, порядок дослідження доказів, а також може бути зазначена позиція сторони. Обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження визначаються ухвалою суду і в разі необхідності можуть бути змінені (ст. 349 КПК України).

Так, під час судового засідання, яке відбулось 05 листопада 2024 року, з`ясувавши думку учасників про обсяг доказів та порядок їх дослідження, суд постановив ухвалу без виходу до нарадчої кімнати із занесенням секретарем в журнал судового засідання наступний порядок: допит представника потерпілого, дослідження письмових доказів сторони обвинувачення, допит свідків, допит обвинуваченого.

Заслуговує на увагу те, що клопотань про необхідність дослідження в судовому засіданні речових доказів (товарів із магазину «Епіцентр» сторона захисту не заявляла, повністю погодившись із стороною обвинувачення щодо запропонованого порядку дослідження доказів та їх обсягу.

Поміж тим, вперше на необхідність у дослідженні абсолютно всіх речових доказів, тобто не лише оптичних носіїв, але й товарів із магазину «Епіцентр», вказала сторона захисту на це лише у судових дебатах, не навівши до того ж жодних аргументів, як саме огляд речових доказів міг би вплинути на кінцеві висновки у цьому кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що порядок відкриття та дослідження речових доказів було дотримано, а доводи сторони захисту з цього приводу є безпідставними.

6.6 Оцінка наявності ознак складу кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 186 КК України

6.6.1 За змістом п. 2 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд має вирішити, зокрема, чи містить діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, чи є підстава для притягнення особи до кримінальної відповідальності згідно з положеннями ст. 2 КК України.

Юридична оцінка інкримінованого діяння є обов`язком суду, який у цій частині не тільки перевіряє правильність кваліфікації дій стороною обвинувачення, а й констатує, з огляду на таку оцінку, наявність підстав для визнання особи винуватою у вчиненні інкримінованого злочину.

Суд звертає увагу на те, що кваліфікація кримінального правопорушення - це кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу кримінального правопорушення, передбаченому КК України, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю та змістом кваліфікація кримінальних правопорушень завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин:

1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності;

2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу кримінального правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК України.

Склад кримінального правопорушення - це сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, що дозволяють кваліфікувати суспільно небезпечне діяння як конкретне кримінальне правопорушення.

Повертаючись до питання кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_13 , суд вважає за необхідне зазначити, що дискусія щодо відмежування крадіжки від грабежу має тривалу історію. При цьому протягом тривалого часу, незалежно від суспільно-правових форм, незмінною залишалася концепція розмежування таємного викрадення майна (крадіжки) та відкритого заволодіння ним (грабежу).

6.6.2 У цьому контексті слід наголосити, що впродовж всього судового розгляду сторона захисту наполягала на тому, що дії ОСОБА_13 мають кваліфікуватися за ст. 185 КК України як крадіжка, а не як грабіж.

6.6.3 Водночас суд, враховуючи як науково вироблені критерії, так і усталену судову практику, незважаючи на очевидність встановлених обставин та нескладну юридичну дилему, вважає за необхідне окремо приділити цьому увагу у вироку суду та надати оцінку цим доводам захисника.

За загальним визначенням, крадіжка (таємне викрадення чужого майна) - це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб.

Грабіж - це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, котра у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені й оцінюються як викрадення.

Розрізняючи крадіжку та грабіж, слід виходити зі спрямованості умислу винної особи та даних про те, чи усвідомлював потерпілий або інша особа характер вчинюваних винною особою дій.

Таємним вважається викрадення, коли воно вчинюється за відсутності особи, у власності чи під охороною якої перебувало майно, що викрадається, або у присутності такої особи непомітно для неї, а також у присутності сторонніх осіб, які не усвідомлюють акту викрадення майна і не можуть дати йому належної оцінки (психічно хворі, малолітні тощо).

Викрадення є таємним і в тому разі, коли воно вчиняється у присутності особи, якій доручено майно, але вона перебуває в такому стані, який виключає можливість усвідомлювати значення того, що відбувається (сон, непритомність, сильне сп`яніння тощо).

Викрадення вважається відкритим, якщо воно:

1) здійснюється у присутності власника чи іншої особи і винний усвідомлює, що ці особи розуміють сутність його злочинних дій;

2) вчиняється винним, який помиляється, та вважає, що його бачать, а фактично його дії не були помічені власником або іншою особою;

3) було помічене власником чи іншою особою і, незважаючи на це, продовжено винним з метою заволодіння майном або його утримання.

Отже дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж.

Суд, звертаючись до вже усталених у науці та практиці критеріїв розмежування крадіжки та грабежу, зазначає, що на прикладі подій цього кримінального провадження можна чітко простежити так би мовити еволюцію дій обвинуваченого ОСОБА_13 .

Так, дійсно спершу його дії у відділі «Ароматизатори» мали характер таємного викрадення, адже він розпаковував товари, залишав упаковки та намагався приховати викрадене шляхом покладання до кишені.

Проте вже на цьому етапі за обвинуваченим почав спостерігати працівник охорони ОСОБА_16 , який повідомив керівництво та викликав поліцію охорони, хоча на цьому етапі обвинувачений ОСОБА_13 не міг ще бути обізнаним про цілеспрямоване спостереження за ним.

Втім, надалі події перейшли у відкриту площину і обвинувачений вже абсолютно усвідомлював про відкритий характер своїх дій.

Позаяк залишивши приміщення магазину з неоплаченим товаром, обвинувачений був зустрінутий безпосередньо на виході ОСОБА_16 та працівником поліції охорони. У цей момент його протиправні дії набули очевидного характеру, а коли йому запропонували пройти до окремого приміщення, ОСОБА_13 почав втікати, кілька разів спотикаючись, викидаючи речі на ходу та навіть висловлюючи погрози свідку, щоб той припинив переслідування.

За таких обставин, які, до того ж, самим ОСОБА_13 фактично не заперечуються в частині його переслідування, суд дійшов висновку, що він повністю усвідомлював як факт викриття своїх дій, так і те, що за ним прямують працівники охорони магазину та поліції.

Отже, початково розпочате таємне викрадення трансформувалося у відкриту форму заволодіння майном, що за загальновизнаними доктринальними положеннями та судовою практикою свідчить про наявність у його діях складу злочину - грабежу.

При цьому посилання захисника ОСОБА_11 у судових дебатах на численні позиції Верховного Суду не є релевантними до обставин цього кримінального провадження.

Так, у постанові ККС ВС від 14.06.2018 у справі № 754/2834/16-к, яку наводив захисник, суд касаційної інстанції, залишаючи без змін рішення попередніх інстанцій щодо перекваліфікації дій засудженого з ч. 2 ст. 186 КК України на ч. 2 ст. 185 КК України, виходив із показань свідка, який лише здогадувався, що засуджений міг вчинити крадіжку, і не пред`являв останньому вимогу про повернення викраденого.

Натомість у цьому кримінальному провадженні ситуація є протилежною, адже свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , а також представник потерпілого ОСОБА_10 безпосередньо знали про вчинене ОСОБА_13 кримінальне правопорушення, що вбачається їх показань та дій після залишення ОСОБА_13 закладу. При виході з магазину вони звернулися до нього, після чого останній, усвідомлюючи, з якою метою його переслідують, почав тікати та викидати майно з кишені, та висловлювати погрози одному із них тощо.

Покликання сторони захисту на іншу постанову ККС ВС від 15.03.2018 у справі № 192/2621/16-к є також нерелевантним до обставин цього кримінального провадження.

У зазначеній справі Верховний Суд розглядав ситуацію, коли апеляційний суд перекваліфікував дії засуджених із грабежу (ч. 2 ст. 186 КК України) на крадіжку (ч. 2 ст. 185 КК України). Верховний Суд як раз скасовуючи таке рішення за апеляційною скаргою прокурора, чітко вказав, що апеляційний суд проігнорував докази, зокрема показання засуджених, які підтверджували відкритий характер їхніх дій, а також не надав належної оцінки показанням потерпілої та свідка.

Таким чином, наведена постанова навпаки підтверджує, що у випадках, коли дії винної особи не є прихованими, а вона усвідомлює, що її бачать інші особи, вони мають кваліфікуватися як грабіж, а не як крадіжка.

Отже, використання захисником ОСОБА_11 цієї позиції є хибним і прямо суперечить змісту самої постанови, яка підтверджує правильність кваліфікації інкримінованих ОСОБА_13 дій за ст. 186 КК України.

Ще однією постановою, на яку як приклад на підтвердження своєї позиції, посилався захисник, є постанова ККС ВС від 19.02.2019 у справі № 629/1663/16-к.

Водночас у ній розглядалося питання кваліфікації дій за ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 187 КК України, що є також нерелевантним для цього кримінального провадження.

Так, у зазначеній справі засуджений фактично не заперечував факту вчинення таємного викрадення чужого майна, а предметом оскарження були окремі обставини кваліфікації дій за ст. 187 КК України. Верховний Суд підтвердив, що розбій характеризується нападом, який може бути як відкритим, так і несподіваним для потерпілого (таємним), і при цьому кваліфікація не залежить від раптовості чи прихованості дій, а визначальним є застосування або погроза застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я.

Таким чином, наведена постанова взагалі не стосується питання відмежування крадіжки (ст. 185 КК України) від грабежу (ст. 186 КК України), яке є предметом розгляду в цьому кримінальному провадженні.

Відповідно, доводи захисника ОСОБА_11 , побудовані на цій позиції Верховного Суду, не можуть братися судом до уваги.

Нарешті остання позиція, на яку посилався захисник, є постанова ККС ВС від 20.06.2019 у справі № 264/3586/17.

Однак, наведене рішення жодним чином не спростовує висновку суду, а навпроти підтверджує правильність кваліфікації дій ОСОБА_13 за ч. 4 ст. 186 КК України.

У цій постанові Верховний Суд дійшов висновку, що викрадення чужого майна, яке розпочалося як таємне, але після викриття винна особа усвідомлювала, що її дії помічені, і попри це продовжила заволодівати майном відкрито, слід кваліфікувати саме як грабіж (ч. 3 ст. 186 КК України). У провадженні, що розглядалася, обвинувачений був помічений свідком, яка зробила йому зауваження, однак він, розуміючи, що його дії викрито, продовжив утримувати викрадене майно і залишив місце злочину. Верховний Суд визнав такі дії відкритим викраденням.

Таким чином, наведена постанова не може бути використана на підтвердження позиції сторони захисту, оскільки вона як раз підтверджує, що у ситуації, аналогічній тій, яка мала місце у цьому провадженні, кваліфікація дій як грабежу є правильною.

VІІ. Загальний висновок суду про доведеність вини обвинуваченого та оцінка наявності ознак складу кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 186 КК України у контексті ключових питань

Суд оцінює висунуте обвинувачення з позиції підтвердження (непідтвердження) доказами обставин, що за ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, і за встановленими фактичними обставинами суд застосовує закон про кримінальну відповідальність, чим підтверджує або спростовує припущення (твердження) слідчого (прокурора), викладене в обвинувальному акті щодо юридичної оцінки кримінального правопорушення.

Суд оцінював вказані докази безпосередньо, а саме провівши під час судового розгляду допит представника потерпілого, свідків сторони обвинувачення та сторони захисту, заслухавши версію подій обвинуваченого, дослідивши письмові матеріали провадження, оптичні носії із відеозаписами тощо.

Судом була надана можливість сторонам кримінального провадження всебічно брати участь у допиті вказаних осіб та надавати заперечення щодо зібраних органом досудового розслідування доказів.

Відповідно до ст. 94 КПК України достатніми є докази, які у сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування в конкретному провадженні за положеннями ст. 91 цього Кодексу.

Сторона обвинувачення, на яку покладено тягар доведення висунутого обвинувачення, подала суду істотні докази та достатні пояснення стосовно обставин, за яких відбулось вчинення обвинуваченим ОСОБА_13 кримінального правопорушення.

Суд, дотримуючись вимог ст. 94 КПК України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів (письмових матеріалів, показань представника потерпілого, свідків та пояснень обвинуваченого, відеозаписів з камер відеоспостереження) - з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає, що винуватість ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення доведеною, що ніяк не можна вважати припущенням суду, а є сукупністю вагомих підстав для прийняття відповідного процесуального рішення.

Підсумовуючи проведений судом аналіз доказів у їх сукупності, із урахуванням внутрішньої логіки поданих показань, оцінки достовірності джерел, а також узгодженості встановлених фактів із вимогами закону, суд переходить до узагальненого вирішення двох визначальних питань, поставлених у цій справі для кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 186 КК України, а саме:

1. Чи мало місце викрадення ОСОБА_13 майна з приміщення магазину «Епіцентр» 14 травня 2024 року та чи доводять наявні у справі докази вчинення цього діяння обвинуваченим?

Сукупність досліджених судом доказів, зокрема відеозаписи з камер спостереження, показання свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , а також інші письмові докази, переконливо свідчать, що 14 травня 2024 року ОСОБА_13 , перебуваючи у приміщенні магазину «Епіцентр», взяв товар, сховав його у кишені одягу та намагався винести за межі касової зони, не розрахувавшись за нього.

Таким чином, суд визнає доведеним факт викрадення майна обвинуваченим.

2. Чи правильно кваліфіковані його дії як відкрите викрадення (грабіж), передбачене ч. 4 ст. 186 КК України?

Давши позитивну відповідь на перше питання, суд зазначає, що подальші дії ОСОБА_13 , зокрема вихід із касової зони без сплати товару, його зупинка працівниками охорони та поліції, спроба втечі й намагання позбутися викраденого під час переслідування свідчать про його усвідомлення ним викриття та очевидність злочину для сторонніх осіб.

За таких обставин дії обвинуваченого охоплюють склад відкритого викрадення майна (грабежу).

Остаточна кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_13 .

Так, сторона обвинувачення інкримінувала ОСОБА_13 вчинення злочину, передбаченого ст. 186 КК України, із кваліфікуючими ознаками повторності (ч. 2 ст. 186 КК України) та вчинення в умовах воєнного стану (ч. 4 ст. 186 КК України).

Відповідно до примітки 1 до ст. 185 КК України у статтях 185, 186 та 189-191 КК України повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.

Судом встановлено, що вироком Замоскворецького районного суду м. Москви від 17 серпня 2010 року, приведеним у відповідність із законодавством України ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 16 серпня 2013 року, ОСОБА_13 визнавався винним, зокрема, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України (див. п. 5.24).

Згідно з положеннями КК України, злочин, передбачений ч. 1 ст. 187 КК України, віднесено до категорії тяжких (у тому числі у редакції з 2001 року).

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 90 КК України строк погашення судимості у разі засудження особи до позбавлення волі за тяжкий злочин становить шість років після відбуття покарання.

Як убачається з довідки про звільнення, ОСОБА_13 був звільнений із місць відбування покарання 01 грудня 2020 року (див п. 5.29).

Таким чином, його судимість за ч. 1 ст. 187 КК України станом на час вчинення інкримінованого діяння (14 травня 2024 року) не була погашена і не знята у встановленому законом порядку.

Отже, у діях ОСОБА_13 наявна кваліфікуюча ознака повторності.

Крім того, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, на всій території держави було запроваджено правовий режим воєнного стану, дія якого надалі неодноразово продовжувалася Верховною Радою України.

Станом як на момент вчинення ОСОБА_13 інкримінованого кримінального правопорушення (14 травня 2024 року), так і на день ухвалення вироку, воєнний стан в Україні триває.

Таким чином, дії ОСОБА_13 правильно кваліфіковані як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, тобто як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України.

VIII. Призначене покарання

Положення КК України встановлюють, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових правопорушень.

Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого, дані про особу винного та обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність (ст.ст. 50, 65 КК України).

Варто вказати, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Однак, окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому кримінальному правопорушенню та передбачає, що покарання має бути домірним вчиненому.

Призначаючи покарання ОСОБА_13 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином та передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, дані про особу обвинуваченого, є особою, раніше неодноразово судимою, на обліках у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, сім`є не має, дітей на утриманні не має, працює водієм таксі, вину не визнав.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання, за матеріалами провадження та з урахуванням позиції сторін відсутні.

Суд також бере до уваги інформацію, що міститься у матеріалах провадження, з приводу того, що ОСОБА_13 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, у тому числі за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності. Наявність судимості, яка не погашена у встановленому законом порядку на момент вчинення інкримінованого правопорушення, свідчить про стійку злочинну налаштованість обвинуваченого ОСОБА_13 , що суд розцінює як обставину, яка підвищує ступінь його суспільної небезпечності.

Також суд враховує, що ОСОБА_13 є обвинуваченим у ряді інших кримінальних проваджень, розгляд яких триває, зокрема, у Святошинському районному суді міста Києва за обвинуваченням ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, та у Печерському районному суді міста Києва за ч. 4 ст. 185 КК України. вказану інформацію суд має право враховувати виключно в частині даних про особу обвинуваченого.

Враховуючи сукупність наведеного, а також те, що за ч. 4 ст. 186 КК України максимальне покарання становить десять років позбавлення волі, суд вважає справедливим і необхідним для досягнення мети покарання призначити обвинуваченому ОСОБА_13 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції статті, строком на вісім років, що є співмірним ступеню тяжкості злочину, особі обвинуваченого та сприятиме його виправленню і попередженню вчинення нових кримінальних правопорушень. Водночас таке покарання призначається не у максимальних межах санкції статті.

IX. Ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Під час досудового розслідування (16 травня 2024 року) обвинуваченому ОСОБА_13 було обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який завершив свою дію до моменту ухвалення вироку (15 липня 2024 року). Під час судового розгляду запобіжний захід не обирався.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання зараховується строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

У цьому кримінальному провадженні строк попереднього ув`язнення (затримання) обчислюється з 14 травня 2024 року до 16 травня 2024 року включно.

Також згідно з ч. 7 ст. 72 КК України цілодобовий домашній арешт теж зараховується у строк покарання з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Таким чином, строк відбування покарання ОСОБА_13 на підставі ч. 7 ст. 72 КК України підлягає зарахуванню строк перебування під цілодобовим домашнім арештом з 17 травня 2024 року до 15 липня 2024 року включно, що становить 60 днів. Відповідно до встановленого співвідношення три дні домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі, зазначений строк зараховується як 20 днів.

Отже, суд має зазначити, що у строк відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_13 зараховується 23 дні.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів у провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлено.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення та керуючись статтями 2, 7, 9, 17, 84, 89, 91, 94, 100, 368-371, 373, 374 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років.

Строк відбування покарання рахувати із дня затримання обвинуваченого ОСОБА_13 у порядку виконання цього вироку.

Під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_13 було обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, що завершив свою дію на час ухвалення вироку. Під час судового розгляду запобіжний захід не обирався.

Зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_13 :

- строк попереднього ув`язнення з 14 травня 2024 року до 16 травня 2024 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі (три дні);

- строк перебування під цілодобовим домашнім арештом з 17 травня 2024 року до 15 липня 2024 року включно, з розрахунку три дні домашнього арешту за один день позбавлення волі (60 днів = 20 днів).

Всього зарахувати ОСОБА_13 у строк відбування покарання у виді позбавлення волі 23 (двадцять три) дні.

Після набрання вироком законної сили речові докази у кримінальному провадженні, а саме: DVD-R диск, на якому наявний відеозапис з камер відеоспостереження у магазині «Епіцентр» за адресою: м. Київ, пр-т П. Григоренка, 40, та DVD-R диск як додаток до протоколу затримання від 15.05.2024, зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Товар, серед яких три блістери Омега-3 1000 мг (30 капсул) та флакон з ароматизатором, залишити представнику потерпілого ОСОБА_10 .

Мобільний телефон «Vivo» сірого кольору, паспорт, довідка про судимість, картка платника податків, картки в кількості 13 шт., грошові кошти номіналом 1000 грн в кількості 11 шт., номіналом 500 грн в кількості 13 шт., номіналом 200 грн в кількості 23 шт., номіналом 100 грн в кількості 6 шт., номіналом 50 грн в кількості 11 шт., номіналом 20 грн в кількості 10 шт., номіналом 5 грн в кількості 1 шт., ручка, вітаміни, сумка, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, ремінь, водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_13 , залишити останньому як власнику за належністю.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1