ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 686/36956/25

Провадження № 11-сс/820/16/26

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду у складі

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

особи, щодо якої заявлено клопотання ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому у режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Хмельницькогоміськрайонного суду Хмельницької області від 19 грудня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) щодо громадянки Республіки Молдова ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 , та

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

Слідчим суддею встановлено, що згідно з інформацією сектору міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП в Хмельницькій області в базі даних Генерального секретаріату Інтерполу з 21.08.2019 наявна інформація (файл №2019/85369) про розшук з метою арешту громадянки Республіки Молдова ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , для виконання вироку суду м. Кишинів Республіки Молдова від 22.01.2018 за ст. 206 п. 3 (b1) КК Республіки Молдова у виді позбавлення волі строком на 15 років.

20 листопада 2025 року о 13.10 год. працівниками відділу міграційної поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області затримано в порядку ст. ст. 208, 582 КПК України громадянку Республіки Молдова ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перебуває у міжнародному розшуку та розшукується молдовськими правоохоронними органами для виконання вироку суду.

Особу громадянки Республіки Молдова ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено на підставі паспорта громадянки Республіки Молдова № НОМЕР_1 від 27.07.2016, паспорта громадянина Республіки Молдова для виїзду за кордон PA MDA Серії НОМЕР_2 від 12.05.2011 року.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.11.2025 до громадянки Республіки Молдова ОСОБА_7 застосовано в порядку ст.583 КПК України тимчасовий арешт на строк 40 діб до 29.12.2025, до надходження запиту про її видачу від компетентних органів Республіки Молдова.

До Хмельницької обласної прокуратури надійшов від Міністерства юстиції України запит Міністерства юстиції Республіки Молдова про видачу громадянки Республіки Молдова ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , для виконання вироку суду.

Міністерством юстиції України відповідно до ст. ст.584, 587 КПК України доручено Хмельницькій обласній прокуратурі провести екстрадиційну перевірку обставин, що можуть перешкоджати видачі ОСОБА_7 , а також звернутись із клопотанням до суду з метою застосування до зазначеної особи екстрадиційного арешту до вирішення питання про видачу.

Вироком суду міста Кишинів (відділення Ришкань) Республіки Молдова від 22.01.2018 ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ст. 206 п. 3 (b1) Кримінального кодексу Республіки Молдова та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 15 років.

ОСОБА_7 засуджена за злочин (ст. 206 п. 3 (b1) КК Республіки Молдова), який за законодавством України відповідає злочину, передбаченому ч.2 ст.149 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна або без такої.

Строки давності виконання обвинувального вироку суду стосовно ОСОБА_7 , відповідно до ст. 80 КК України, не закінчились.

18 грудня 2025 року перший заступник керівника Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) щодо громадянки Республіки Молдова ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 до вирішення Міністерством Юстиції України питання про її видачу та фактичну передачу до Республіки Молдова для виконання вироку суду.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 грудня 2025 року клопотання задоволено. Застосовано до громадянки Республіки Молдова ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ), запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) до вирішення Міністерством Юстиції України питання про її видачу та фактичну передачу до Республіки Молдова на строк до 13 лютого 2026 року включно з відбуванням у державній установі «Хмельницький слідчий ізолятор».

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 грудня 2025 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, до вирішення питання про її видачу на запит іноземної держави, або до моменту прийняття рішення про відмову у такій видачі.

На переконання сторони захисту вказане рішення слідчого судді є необґрунтоване та невмотивоване; висновки суду, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи про екстрадицію; під час ухвалення рішення допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Прокуратура Хмельницької області ініціюючи застосування екстрадиційного арешту, до вирішення питання про видачу ОСОБА_7 на час проведення екстрадиційної перевірки, просить застосувати до останньої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою жодним чином не мотивуючи такого рішення в частині необхідності утримання ОСОБА_7 під вартою за умови можливості застосування інших, альтернативних запобіжних заходів, не пов?язаних із таким утриманням, що дозволено КПК України.

Слідчий суддя жодним чином не обґрунтував необхідності застосування найсуворішого із можливих запобіжних заходів на час проведення екстрадиційної перевірки та неможливість застосування альтернативного запобіжного заходу.

Захисник звертає увагу на те, що законодавець чітко визначає місце розгляду аналогічних клопотань, а саме «за місцем тримання особи під вартою», тобто утримання особи під вартою до вирішення даного правового питання є безальтернативним.

В першу чергу така безальтернативність пов?язана із процедурою визначеною чинним КПК України, а саме тим, що моменту звернення до слідчого судді із клопотанням про застосування Екстрадиційного арешту передують затримання особи на вимогу компетентних органів іноземної країни та застосування до такої особи «Тимчасового арешту», передбаченого ст. 583 КПК України, який на відміну від Екстрадиційного арешту не передбачає можливості застосування альтернативних запобіжних заходів.

Натомість, під час вирішення даного питання Законодавець чітко передбачив законну та легітимну можливість застосування запобіжного заходу, не пов?язаного із триманням під вартою, для забезпечення видачі особи на запит іноземної держави, що відображено у ст. 585 КПК України.

Апелянт зауважив, що відомостей про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень, прокурором не надано.

На момент законного перетину держаного кордону України 01.03.2018 року вирок щодо ОСОБА_7 законної сили не набрав, запобіжні заходи щодо останньої у відповідності до перекладеного тексту судового рішення до останньої не обирались.

Більше того, вирок щодо ОСОБА_7 за відсутності останньої переглядався Кишинівським апеляційним судом 18.02.2019 року.

За законодавством України злочин вчинений ОСОБА_7 віднесений до категорії тяжких та передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 12 років.

ОСОБА_7 є особою молодого віку із задовільним станом здоров?я. І найголовніше, що на думку захисту є абсолютно демотивуючим фактором, який запобігає втечі ОСОБА_7 , є міцність соціальних зв?язків останньої, у тому числі наявність у неї родини та утриманців. Так, згідно довідки та характеристики Дунаєвецької міської ради ОСОБА_7 проживала в АДРЕСА_1 без реєстрації, спільно із сином ОСОБА_10 та донькою ОСОБА_11 , за місцем проживання характеризується виключно позитивно.

З моменту перетину державного кордону України у 2018 році до моменту затримання, ні до кримінальної, ні до адміністративної відповідальності не притягувалась. Як вже вказано має на утриманні двох неповнолітніх дітей, які є громадянами України. Приймала активну участь у вихованні та навчанні своїх дітей. Неодноразово контактувала з органами місцевої влади, займалась волонтерською діяльністю. Вона є розлученою, однак реєструвала шлюб в Україні та з українцем, від якого народила двох дітей. Міцність зв?язку ОСОБА_7 з Україною прослідковуються від її народження до теперішнього часу, оскільки як її бабуся, так і її мама були громадянами України. Усе своє свідоме життя, починаючи від раннього дитинства, вона приїздила до України. Саме тому будучи в слідчому ізоляторі ОСОБА_7 звернулась до УДМС із заявою про набуття громадянства України за територіальним походження та заявою про отримання статусу біженця, що підтверджується відповідним листом та в свою чергу у відповідності до ч. 4 ст. 590 КПК України, перешкоджає прийняттю рішення про її видачу до Республіки Молдова.

На переконання захисту у слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду у відповідності до вимог ст. 585 КПК України, були усі підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу не пов?язаного із триманням під вартою, що зроблено не було, чим допущено порушення норм процесуального права.

Позиції учасників судового провадження

Особа, щодо якої заявлено клопотання ОСОБА_7 та її захисник ОСОБА_6 підтримали апеляційну скаргу, просили застосувати до ОСОБА_7 більш м`який запобіжний, з наведених у апеляційній скарзі підстав.

Прокурор не визнав апеляційних вимог, вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, ознайомившись з матеріалом провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду

Відповідно до статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог частини 1 статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

В апеляційній скарзі захисник оскаржує наявність підстав для застосування до ОСОБА_7 саме виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважає, що можливо застосувати більш м`який запобіжний захід.

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) та порядок застосування такого запобіжного заходу регламентований ст. 584 КПК України.

Зі змісту ст.584 КПК України вбачається, що при вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту, слідчий суддя керується положеннями КПК України та міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 8 ст. 584 КПК України при розгляді клопотання слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу.

Частинами 1, 2 ст. 585 КПК України регламентовано що за наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом). При вирішенні питання про можливість застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, слідчий суддя обов`язково враховує: відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень; тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики; вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується; міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців.

Згідно з ч.10 ст.584 КПК України, екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дотримався вище зазначених вимог Закону.

Із матеріалів провадження вбачається, що громадянка Республіки Молдова ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває у міжнародному розшуку та розшукується молдовськими правоохоронними органами для виконання вироку суду міста Кишинів (відділення Ришкань) Республіки Молдова від 22.01.2018, яким ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ст. 206 п. 3 (b1) Кримінального кодексу Республіки Молдова та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років.

ОСОБА_7 засуджена за злочин (ст. 206 п. 3 (b1) КК Республіки Молдова), який за законодавством України відповідає злочину, передбаченому ч.2 ст.149 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна або без такої, який є особливо тяжким злочином, відповідно до вимог ст.12 КК України.

Строки давності виконання обвинувального вироку суду стосовно ОСОБА_7 , згідно вимог ст. 80 КК України, не закінчились.

20 листопада 2025 року о 13.10 год. працівниками відділу міграційної поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_7 затримано в порядку ст. ст. 208, 582 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.11.2025 громадянці Республіки Молдова ОСОБА_7 застосовано в порядку ст.583 КПК України тимчасовий арешт на строк 40 діб до 29.12.2025, до надходження запиту про її видачу від компетентних органів Республіки Молдова.

Проведення екстрадиційної перевірки стосовно громадянки Республіки Молдова ОСОБА_7 Міністерство юстиції України, відповідно до ст. 587 КПК України, доручило Хмельницькій обласній прокуратурі (а/п 44).

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 грудня 2025 року до громадянки Республіки Молдова ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ), застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) до вирішення Міністерством Юстиції України питання про її видачу та фактичну передачу до Республіки Молдова на строк до 13 лютого 2026 року включно з відбуванням у державній установі «Хмельницький слідчий ізолятор».

Перевіряючи наявність підстав для застосування запобіжного заходу, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_7 станом на момент розгляду клопотання не є громадянкою України, а також не визнана біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту або ж якій надано тимчасовий захист в Україні.

При цьому слідчим суддею враховано, що ОСОБА_7 засуджена за злочин (ст. 206 п. 3 (b1) КК Республіки Молдова), який за законодавством України відповідає злочину, передбаченому ч.2 ст. 149 КК України, санкція передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна або без такої.

Обставин, які б гарантували запобігання втечі особи, встановлення яких згідно із ч.1 ст. 585 КПК України є єдиною умовою можливості обрання альтернативного запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, слідчим суддею не встановлено.

В клопотанні та доданих до нього матеріалах відсутні обставини та законні підстави, при наявності яких щодо ОСОБА_7 неможливе застосування екстрадиційного арешту.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що на даний час існують достатні підстави для тримання ОСОБА_7 під вартою, оскільки застосування до неї екстрадиційного арешту до її видачі та фактичної передачі компетентним органам Республіки Молдова є єдиним достатнім запобіжним заходом для запобігання можливим спробам ОСОБА_7 переховуватись з метою уникнення передачі її компетентним органам Республіки Молдова для виконання вироку суду.

З такими висновками слідчого судді погоджується й колегія суддів суду апеляційної інстанції.

Як вбачається з вимог ст.589 КПК України, у видачі (екстрадиції) особи іноземній державі відмовляється у разі, якщо: 1) особа, стосовно якої надійшов запит про видачу, відповідно до законів України на час прийняття рішення про видачу (екстрадицію) є громадянином України; 2) злочин, за який запитано видачу, не передбачає покарання у виді позбавлення волі за законом України; 3) закінчилися передбачені законом України строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності або виконання вироку за злочин, за який запитано видачу; 4) компетентний орган іноземної держави не надав на вимогу центрального органу України додаткових матеріалів або даних, без яких неможливе прийняття рішення за запитом про видачу (екстрадицію); 5) видача особи (екстрадиція) суперечить зобов`язанням України за міжнародними договорами України; 5-1) є обґрунтовані підстави вважати, що видача особи (екстрадиція) суперечить інтересам національної безпеки України; 6) наявні інші підстави, передбачені міжнародним договором України.

Відповідно до підп. «f» п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 р. нікого не може бути позбавлено свободи, крім, зокрема, такого випадку і відповідно до процедури, встановленої законом, як законний арешт або затримання особи, щодо якої провадиться процедура екстрадиції.

Доводи захисника про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_7 саме виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а саме у вигляді домашнього арешту не знайшли свого підтвердження в апеляційному суді.

За нормою ч.4 ст.4 КПК України, при виконанні на території України окремих процесуальних дій за запитом (дорученням) компетентних органів іноземних держав у рамках міжнародного співробітництва застосовуються положення цього Кодексу.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови»). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу.

Крім того, Європейський суд з прав людини зазначав, що право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Колегія суддів уважає, що прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Врахувавши характеризуючі дані про ОСОБА_7 , а саме перебування останньої у міжнародному розшуку, тяжкість кримінального правопорушення, за вчинення якого її засуджено до 15 років позбавлення волі, свідчить про наявність реального ризику, що вказана особа, перебуваючи на волі може переховуватися від компетентних органів як України, так і іноземної держави, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про застосування екстрадиційного арешту до ОСОБА_7 до вирішення питання про її екстрадицію.

Апеляційний суд вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризику, передбаченому п.1 ч.1 ст.177 КПК України та не забезпечить виконання ОСОБА_7 покладених на неї процесуальних обов`язків.

Твердження сторони захисту, що слідчий суддя не повністю врахував міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність двох дітей на утриманні, та обрав найсуворіший запобіжний захід, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки вказані обставини були в повній мірі враховані під час постановлення оскарженого рішення.

Крім того, дані обставини не можуть бути самостійною підставою для застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки не спростовують ризиків запобігання втечі особи з метою уникнення передачі його компетентним органам Республіки Молдова, в даному випадку не є тими безумовними стримуючими факторами, котрі переконливо забезпечать належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 , за наведених вище обставин, а також враховуючи, що будинок, в якому вона проживає на території України їй не належить, вона офіційно не працевлаштована, маючи на утриманні двох малолітніх дітей покинула територію Республіки Молдова після проголошення стосовно неї вироку суду.

Апеляційний суд звертає увагу, що на момент апеляційної перевірки ухвали слідчого судді матеріали провадження не містять жодних відповідних рішень Державної міграційної служби України, як у відмові, так й у визнанні ОСОБА_7 біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту,або набуття громадянства України, при цьому, не надано відповідних документів суду апеляційної інстанції й адвокатом під час судового розгляду. Тобто, апеляційні посилання захисника в цій частині є передчасними.

Інші доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б спростували висновки слідчого судді суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення в частині застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт).

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною, обґрунтованою та вмотивованою, істотних порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення, не встановлено.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 грудня 2025 року про застосування щодо громадянки Республіки Молдова ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) на строк до 13 лютого 2026 року включно з відбуванням у ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор», залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3