У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000494 від 21.11.2025 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янське Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника відділу СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000494 від 21.11.2025 року, звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що слідчим управління ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування в рамках об`єднаного кримінального провадження №0000494 відомості про яке внесено до ЄРДР 21.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив, з метою реалізації злочинного умислу спрямованого на набуття права власності на нерухоме майно та ухилення при цьому від сплати податків з доходів фізичних осіб, отриманих від реалізації нерухомого майна, а саме: земельних ділянок та житлових будинків, які розташовані на них, під час продажу останніх, підробили договір купівлі- продажу земельної ділянки при наступних обставинах.

Так, 16.07.2024, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , перебуваючи в робочому кабінеті приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу ОСОБА_8 , що за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх, уклали договір купівлі-продажу (далі Договору) земельної ділянки під кадастровим номером :11:024:0346 (реєстраційний номер в реєстрі нотаріальних дій нотаріуса ОСОБА_8 №2041), яка розташована в урощичі «Чонкащ», с. Сторожниця, Ужгородського району, Закарпатської області, який засвідчили своїми особистими підписами, згідно якого ОСОБА_7 продав ОСОБА_4 , а останній набув у приватну власність вказану земельну ділянку площею 0,0211 га з цільовим призначенням земельної ділянки 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), при цьому умисно вказали в підпункті 1.4.2. Договору, що на земельній ділянці відсутні будь-які будівлі та споруди, достовірно знаючи, що на час укладання Договору, тобто 16.07.2024 на земельній ділянці знаходиться об`єкт незавершеного будівництва (недобудований будинок) з ступенем будівельної готовності в межах 78 % і там тривають будівельні роботи.

Тобто ОСОБА_4 та ОСОБА_7 надали нотаріусу завідомо недостовірні відомості про відсутність на земельній ділянці об`єктів нерухомості, що в подальшому було зазначено в тексті договору, який нотаріусом ОСОБА_8 посвідчено та належним чином зареєстровано, тобто надано цьому Договору юридичної сили.

В результаті протиправних дій ОСОБА_7 не було сплачено податок на дохід фізичних осіб при продажі нерухомого майна та завдано таким чином збитків Холмківській територіальній громаді, а ОСОБА_4 протиправно набуто у власність земельну ділянку під кадастровим номером :11:024:0346.

В подальшому, 07.10.2024, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, продовжуючи свої протиправні дії спрямовані на набуття права власності на нерухоме майно та ухилення при цьому від сплати податків з доходів фізичних осіб, отриманих від реалізації нерухомого майна, перебуваючи в робочому кабінеті приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу ОСОБА_8 , що за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх, повторно уклали договір купівлі-продажу (далі Договору) земельної ділянки під кадастровим номером :11:024:0346 (реєстраційний номер в реєстрі нотаріальних дій нотаріуса ОСОБА_8 №2041), яка розташована в урощичі «Чонкащ», с. Сторожниця, Ужгородського району, Закарпатської області, який засвідчили своїми особистими підписами, згідно якого ОСОБА_4 продав ОСОБА_7 , а останній знову набув у приватну власність вказану земельну ділянку площею 0,0211 га з цільовим призначенням земельної ділянки 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), при цьому умисно вказали в підпункті 1.4.2. Договору, що на земельній ділянці відсутні будь-які будівлі та споруди, достовірно знаючи, що на час укладання Договору, тобто 07.10.2024 на земельній ділянці знаходиться об`єкт незавершеного будівництва (недобудований будинок) з ступенем будівельної готовності в межах 78 % і там продовжуються будівельні роботи.

Тобто ОСОБА_4 та ОСОБА_7 надали нотаріусу завідомо недостовірні відомості про відсутність на земельній ділянці об`єктів нерухомості, що в подальшому було зазначено в тексті договору, який нотаріусом ОСОБА_8 посвідчено та належним чином зареєстровано, тобто надано цьому Договору юридичної сили.

В результаті протиправних дій ОСОБА_4 не було сплачено податок на дохід фізичних осіб при продажі нерухомого майна та завдано таким чином збитків Холмківській територіальній громаді, а ОСОБА_7 протиправно набуто у власність земельну ділянку під кадастровим номером :11:024:0346.

Слідчий зазначає, що 20.10.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янське Дніпропетровської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України, тобто у підробленні офіційного документа, який посвідчується нотаріусом та надає права з метою використання його підроблювачем, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаних інкримінованих їм кримінальних правопорушень ґрунтується на зібраних у ході досудового розслідування доказах, а саме: протоколами проведених в рамках кримінального провадження НСРД, висновком експерта, договорами купівлі продажу земельної ділянки, куди внесли завідомо недостовірні відомості, щодо відсутності на земельній ділянці, яка є предметом договору, будь-яких будівель та споруд та іншими зібраними в ході проведення досудового розслідування матеріалами кримінального провадження.

Слідчий зазначає, що необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, обумовлена необхідністю запобігти ризикам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків,експерта, у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вказує, що враховуючи викладене, тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , дані про особу підозрюваного, з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобігання наведеним у клопотанні ризикам до ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Незастосування даного запобіжного заходу заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

З метою запобігання вчинити підозрюваним ОСОБА_4 будь-якої з вищеописаних дій, виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, а саме обрання йому запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на нього процесуальних обов`язків, що зможе запобігти вищеописаним ризикам та забезпечити належну поведінку підозрюваного, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, у зв`язку з чим, слідчиц просить слідчого суддю клопотання задовольнити.

Позиція сторони обвинувачення в суді

У судовому засіданні прокурор вимоги клопотання підтримав, просив обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покласти на нього відповідні обов`язки.

Позиція сторони захисту в суді

Захисник підозрюваного у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання, подав до суду письмові заперечення. Проте просив слідчого судую не покладати на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язку не відлучатись із населеного пункту в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора та суду з огляду на те, що підозрюваний є власником та директором з розвитку бізнесу ТОВ "Виробничий комплекс "Полтавський тепловозоремонтний завод" та робота підприємства та його власника пов`язана з постійними відрядженнями як по території України так і за її межами. Просив взяти до уваги, що ОСОБА_4 проживає в м. Кам`янське Дніпропетровської області, а належне йому підприємство знаходиться в м. Полтава. Враховуючи військовий стан на території України, постійні обстріли залізнодорожньої інфраструктури України він має постійно мати можливість вільно пересуватися по території України.

Підозрюваний у судовому засіданні погодився з доводами захисника.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку про необхідність задовольнити клопотання, виходячи з наступних підстав.

Клопотання слідчого мотивоване тим, що ОСОБА_4 може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, експерта у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Згідно п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

За змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, о бвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутаціюпідозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

При вирішенні клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання щодо підозрюваного ОСОБА_4 , слід враховувати вимоги статей 177, 178 КПК України, статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків застосування запобіжних заходів.

Щодо обґрунтованості повідомленої підозри

Так, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 , слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Також, слідчий суддя враховує тяжкість покарання, що загрожує останньму у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 358 КК України за вчинення якого передбачено покарання у вигляді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 , за ч.3 ст. 358 КК України, а виходячи лише з фактичних даних, що містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, приходжу до висновку про обґрунтованість підозри останнього у вчиненні кримінального правопорушення за викладених в клопотанні обставин. Зокрема, кримінальне правопорушення передбачене ч.3 ст. 358 КК України (відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії не тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено зокрема, покарання у вигляді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Прокурором та слідчим наведено обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 , кримінального правопорушення. Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та доданими до клопотання доказами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри, і на підставі яких слідчий виніс повідомлення ОСОБА_4 , про підозру, копія якої йому вручена. Суд звертає увагу сторони захисту, що дослідження доказів з метою визнання їх такими, які можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого злочину відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Дослідивши матеріали судового провадження, приєднані прокурором до клопотання докази, слідчий суддя приходить до переконання, що прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 , кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 358 КК України.

Слідчий суддя, виходячи з положень ч.5 ст.9 КПК України, враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає,що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбеллі Гартлі проти Сполученого Королівства`від 30серпня 1990 року, п.32, SeriesA,N182)

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Разом з тим, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 358 КК України, слідчий суддя виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії розслідування, є достатньою для застосування щодо ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, оскільки обґрунтованість підозри це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Слідчий суддя, звертає увагу сторони захисту на те, що питання щодо доведеності чи недоведеності вини підозрюваного не являється предметом розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу .

Оцінюючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 ,кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.358 КК України за наведених у повідомленні про підозру обставин, суд керується стандартом доказування «обґрунтована підозра». Цей стандарт є менш суворим у порівнянні зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується під час розгляду висунутого особі обвинувачення по суті, та не передбачає оцінку доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину.

Як зазначав Європейський Суд з прав людини у рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», під обґрунтованою підозрою слід розуміти існуючі факти або інформацію, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальне правопорушення. Отже, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення особі, але вони мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

На підставі оцінки сукупності отриманих фактів та обставин слідчий суддя лише визначає, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Виходячи з наявних матеріалів, слідчий суддя приходить до висновку про можливу причетність ОСОБА_4 , до вчинення кримінального правопорушення та відповідно встановлення викладених вище обставин за стандартом доказування «обґрунтована підозра».

Такий висновок також узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року, де Суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

На переконання слідчого судді стороною обвинувачення наведені достатні відомості про обставини вчинення ОСОБА_4 , кваліфікованого за ч. 3 ст. 358 КК України злочину , які в сукупності з дослідженими матеріалами у судовому засіданні та наданими сторонами поясненнями дають підстави для висновку, що мали місце події, про які зазначається у цьому клопотанні, ОСОБА_4 ,. міг вчинити інкриміноване йому кримінальне правопорушення, тобто про те, що підозра є обґрунтованою. На підтвердження цього сторона обвинувачення надала достатні матеріали.

Щодо доводів сторони захисту про відсутність у діях ОСОБА_4 , складу інкримінованого йому кримінального правопорушення, то слідчий суддя зазначає, що на цьому етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати слідчий суддя під час розгляду по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинуватою у вчиненні злочину.

Оцінка судом наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню або ж створять загрозу суспільству.

Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку підозрювана, може вдатися до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Позитивна відповідь свідчить про реально існуючий ризик неправомірної поведінки підозрюваної.

Обґрунтовуючи клопотання про застосування запобіжного заходу до ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання, слідчий послався на існування ризиків, передбачених п.п.1,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому слідчому судді належить оцінити наявність кожного з них.

Щодо існування ризику переховування від органу досудового розслідування та суду

Так, на переконання слідчого судді, ймовірна можливість переховування ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду підтверджується тим, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, передбачає, зокрема, покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Існування цього ризику пов`язане, у першу чергу, із тяжкістю злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 . Так, санкція ч. 3 ст. 358 КК України передбачає покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Означена обставина сама по собі може бути причиною для переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

На переконання слідчого судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Співставлення негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його покарання у невизначеному майбутньому, з засудженням до покарання у разі доведення прокурором його винуватості у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

Слідчий суддя вважає, що небезпека переховування підозрюваного здається явно переконливою.

Про актуальність цього ризику вказують і умови, в яких перебуває Україна. На думку суду, з урахуванням введення воєнного стану, ресурси контролю за поведінкою обвинувачених у контексті встановлення місцезнаходження, перетину державного кордону є більш обмеженими. Це вимагає вжиття додаткових заходів з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених, в тому числі шляхом застосування запобіжних заходів та покладення обов`язку здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, який обумовлений саме існуванням саме ризику переховування. На даний час не всі ділянки державного кордону України контролюються українською владою, а тому, на переконання суду, ризик переховування ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду наразі залишається.

Отже, обставини, встановлені під час розгляду клопотання, у сукупності дають підстави для висновку про те, що ризик переховування ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду є актуальним, продовжує існувати.

Кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 належить до не тяжких злочинів, за який передбачено відповідальність у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк. Дана обставина, може спонукати підозрюваного до переховування від органу досудового розслідування та суду.

З огляду на зазначене, а також в сукупності з іншими встановленими судом обставинами, передбаченими ст. 178 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про продовження існування ризику переховування від органу досудового розслідування та суду.

Щодо існування ризику незаконного впливу на свідків, експерта

Перевіряючи наявність ризику впливу підозрюваного ОСОБА_4 на свідків, експерта слідчий суддя враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме, спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Водночас, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманими у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто якщо свідки допитувалися на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

Слідчий суддя вважає, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

На переконання слідчого судді, ризик незаконного впливу на свідків лише актуалізується, адже за наслідками ознайомленням з матеріалами кримінального провадження, підозрюваний стає обізнаним про всіх осіб, які допитувалися у цьому кримінальному провадженні.

Відповідний незаконний виплив може стосуватись як свідків, які безпосередньо вказують на підозрювану як на особу, що вчинила злочин, так і свідків, які можуть надати свідчення щодо інших важливих обставин кримінального провадження, які не інкримінуються підозрюваній та не мають безпосереднього зв`язку із її особою (наприклад показання понятих, які брали участь у слідчих діях).

Суд вважає ризик впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні обгрунтованим, оскільки їх показання відповідно, є процессуальними джерелами доказів ( ч. 2 ст. 84 КПК України) та можуть мати важливе значення в контексті предмету доказування.

Тож суд не виключає можливості незаконного впливу на свідків з боку підозрюваного з використанням свого кола звязків з метою схилити їх до зміни показань під час допиту на стадії досудового розслідування або в суді, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

При цьому слід врахувати, що оскільки наразі кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, стороною обвинувачення допитані не усі свідки. Таким чином, навіть незважаючи на проведення допитів осіб на стадії досудового розслідування, незастосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, дасть йому можливість здійснювати вплив на вказаних вище осіб з метою спотворення їхніх показань під час розгляду кримінального провадження у суді.

З огляду не це, слідчий суддя вважає, що ризик незаконного впливу на свідків, експерта є актуальним.

Щодо ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином

Обставини, на які орган досудового розслідування посилається в обґрунтування цього ризику, не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання.

Слідчий суддя вважає недоведеною прокурором можливості перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Ураховуючи наявність ризиків, передбачених п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку щодо наявності підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання стосовно підозрюваного ОСОБА_4 .

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання , слідчий суддя враховує надані сторонами кримінального провадження докази, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_4 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке йому загрожує, у разі визнання його винним та наявність ризиків .

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.3 ст. 358 КК України, а виходячи лише з фактичних даних, що містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, приходжу до висновку про обґрунтованість підозри останнього у вчиненні кримінального правопорушення за викладених в клопотанні обставин. Дане кримінальне правопорушення відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії не тяжких злочинів.

Прокурором та слідчим наведено обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення. Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та доданими до клопотання доказами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри, і на підставі яких слідчий виніс повідомлення ОСОБА_4 про підозру, копія якої йому вручена.

Дослідивши матеріали судового провадження, приєднані прокурором до клопотання докази, слідчий суддя приходить до переконання, що прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 358 КК України.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання, що прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність ризиків, передбачених п. п. 1,3 ч.1 ст.177 КПК України.

Так, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, враховує також тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 358 КК України, дані про особу ОСОБА_4 , а відтак вказані фактори у своїй сукупності підтверджують наявність ризиків переховування від органу досудового розслідування та суду та ризику незаконного впливу на свідків.

Враховуючи зазначене, приходжу до висновку, що з метою попередження можливості переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, ризику незаконного впливу на свідків, клопотання слід задовольнити, обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який забезпечить дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді та у відповідності до ч.5 ст.194 КПК України покласти на нього певні обов`язки.

Відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 179, 184, 186, 193, 194, 196, 309, 310 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000494 від 21.11.2025 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янське Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 358 КК України ? запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання із покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, зокрема:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Обов`язки визначенні даною ухвалою суду, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно ст.194 КПК України на строк не більше двох місяців, а саме до 19 грудня 2025 року.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого у провадженні якого перебуває кримінальне провадження.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Вручити підозрюваному ОСОБА_4 під розпис копію даної ухвали. Попередити підозрюваного ОСОБА_4 , що в разі невиконання ним покладених, згідно ухвали слідчого судді обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено у звязку з перебуванням слідчого судді у відрядженні 26.11.2025 року о 09 год. 00 хв.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1