Провадження №1-в/127/526/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі колегії суддів:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режим відеоконференції в залі суду №13, в м. Вінниці, подання начальника ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)» ОСОБА_8 стосовно засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну йому покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло подання начальника ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)» ОСОБА_8 стосовно засудженого ОСОБА_6 про заміну йому покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Подання мотивоване тим, що засуджений на дату звернення до суду відбув шістнадцять років сім днів призначеного строку покарання, за весь період відбування покарання має сім заохочень, три рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, які зняті та погашені, на виробництві установи працевлаштований, у взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний, дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом, в скоєному злочині розкаюється, висловлює позитивні наміри на життя, тому рішенням комісії з розгляду питань щодо застосування до засуджених умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, замінити покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Засуджений ОСОБА_6 підтримав подання, зазначив, що шкодує про вчинене, більше такого не повториться, був під впливом поганої компанії з якою припинив спілкування. На даний час є віруючою людиною, розуміє, що спричинив багато болі іншим людям, наробив багато помилок, але став на шлях виправлення, тому просив задовольнити подання та замінити йому покарання.

Захисник ОСОБА_7 просив суд задовольнити подання, оскільки засуджений відбув достатню частину призначеного судом покарання, став на шлях виправлення, позитивно характеризується за час відбування покарання, має позитивні плани на майбутнє, має заохочення.

Прокурор ОСОБА_5 зазначив, що подання є необґрунтованим та немотивованим, підстави для задоволення відсутні, оскільки ОСОБА_6 був раніше судимий, відбував покарання в місцях позбавлення волі, був звільнений умовно-достроково, однак через три роки знову вчинив особливо тяжке кримінальне правопорушення за яке наразі відбуває покарання. Крім того, з вироку суду вбачається, що засуджений намагався вжити заходів з метою приховати сліди вчиненого ним діяння, а за час відбування покарання мав догани. Дані обставини вказують на відсутність на даний час достатніх підстав для заміни покарання, тому просив відмовити в задоволенні подання.

Заслухавши думку учасників справи, вивчивши матеріали подання та особову справу засудженого, суд приходить до наступного висновку.

Згідно до ч. 1 ст. 539 КПК України слідує, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким. Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_6 засуджений вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.09.2010 року за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у вигляді довічного позбавлення волі. Даний вирок суду набув законної сили 22.12.2010 року на підставі ухвали Апеляційного суду Київської області.

З матеріалів особової справи засудженого встановлено, що ОСОБА_6 вчинив умисне насильницьке кримінальне правопорушення та мали місце обставини, які обтяжують його покарання, до засудження офіційно не працював, в установі виконання покарання працевлаштований у виробничій майстерні на дільниці з поклейки мішків паперових, відновив стосунки з рідними, які мають на нього позитивний вплив, вину визнав повністю, у вчиненому виявляє щире каяття, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Соціально-корисливі зв`язки підтримує з рідними шляхом телефонних розмов, отримує від них посилки.

Також, судом встановлено, що засуджений ОСОБА_6 за весь період відбування покарання був сім раз заохочений, зокрема:

- 11.01.2018 подяка; - 11.01.2019 подяка; - 10.10.2019 подяка; - 10.10.2022 подяка; - 13.07.2023 подяка; - 04.07.2024 подяка; - 04.10.2024 додаткове короткострокове тривале побачення.

Крім того, має три стягнень, а саме: - 10.12.2010 догана; - 03.02.2020 догана; - 11.11.2021 догана.

Згідно ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Призначене ОСОБА_6 покарання у вигляді довічного позбавлення волі відповідає положенням та нормам КК України.

Частиною 1 ст. 64 КК України визначено, що довічне позбавлення волі призначається за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених КК України, якщо суд не знайде можливим застосувати покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Відповідно до ч. 3 ст. 154 КВК України, стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81,82 Кримінального кодексу України може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленого Кримінальним кодексом України строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Згідно положень ст. 82 КК України, невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

Передумовою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є фактичне відбуття засудженим певної частини строку призначеного вироком суду покарання, а підставою та обставина, що засуджений став на шлях виправлення. Свідченням того, що засуджений став на шлях виправлення, є позитивні зміни, що відбуваються в його особистості, підтверджені його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вимогами п. 2 та п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26 квітня 2002 р. визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної комісії.

Згідно положень п. 17 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 р., суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребі у наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Частинами 12, 13 ст. 154 КВК України визначено обставини, які враховуються під час вирішення питання про заміну більш м`яким (позбавлення волі на строк від 15 до 20 років) покарання у виді довічного позбавлення волі.

Зазначені норми зобов`язують приймати таке рішення з урахуванням висновку адміністрації установи щодо ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі, складання якого здійснюються за участю уповноваженого органу з питань пробації. Метою подання такого висновку є забезпечення суду інформацією, що є необхідною для визначення можливості заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на більш м`яке та визначення в індивідуальному порядку строку позбавлення волі засудженому, стосовно якого вирішується зазначене питання.

Також, Міністерством юстиції України відповідно до наказу №294/5 від 19.01.2023 року було затверджено «Порядок визначення ступеня виправлення засудженого» згідно з ч. 1 Порядку зазначається, що цей Порядок визначає обсяг, механізм оформлення персоналом установи виконання покарань матеріалів стосовно засуджених, щодо яких може бути застосовано заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким (далі - заміна покарання) відповідно до статей 81,82 Кримінального кодексу України, а також інших випадках, передбачених кримінально-виконавчим законодавством, для визначення ступеня виправлення засудженого.

У відповідності до ч. 3 Порядку адміністрація установи виконання покарань після відбуття засудженим установленого статтями 81,82 Кримінального кодексу України строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання та надіслати клопотання до суду щодо можливості представлення засудженого до заміни покарання у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Разом з поданням до суду надаються документи, перелік яких встановлений пунктом 9 розділу VI Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 червня 2012 року № 847/5, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 14 червня 2012 року за № 957/21269 (далі - Інструкція), та висновок щодо ступеня виправлення засудженого (далі - висновок), форма якого наведена в додатку до Методики визначення ступеня виправлення засудженого.

Згідно з ч. 8 Порядку передбачається, що засуджений до довічного позбавлення волі додатково до подання щодо можливості представлення його до заміни покарання у виді позбавлення волі на певний строк повинен подати індивідуальний план виправлення та ресоціалізації (далі - індивідуальний план), форма якого затверджується Міністерством юстиції України. Індивідуальний план має містити заходи, здійснення яких у період відбування більш м`якого покарання у виді позбавлення волі на певний строк дасть змогу засудженому усунути фактори, що можуть негативно впливати на утримання від вчинення повторного кримінального правопорушення, та факти, що свідчать про перспективи виправлення та ресоціалізації засудженого після звільнення. Індивідуальний план складається засудженим до довічного позбавлення волі разом з начальником відділення СПС у термін не більше ніж 15 календарних днів після завершення проведення оцінки ризиків вчинення повторного правопорушення у двох примірниках. Один примірник зберігається у засудженого, другий - у начальника відділення СПС. Стан його виконання перевіряється заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи кожні шість місяців, про що робиться відповідна відмітка.

Слід зазначити, що покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років за наявності двох умов: відбуття засудженим не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання та доведення засудженим, що він став на шлях виправлення.

Суд зазначає та погоджується, що у поведінці засудженого ОСОБА_6 мають місце позитивні тенденції у виправленні, однак, не вбачає такого ступеня позитивних змін у поведінці засудженого, які могли б слугувати підставою для пом`якшення покарання, оскільки, засуджений на час розгляду подання не довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці, що став на шлях виправлення, на підтвердження чого свідчить наявність у засудженого дисциплінарних стягнень та відносно невеликої кількість заохочень за весь період відбування покарання.

Крім того, єдиною і достатньою підставою пом`якшення покарання є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання. Під сумлінною поведінкою розуміється поведінка засудженого,яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, та й прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин. Як вбачається з матеріалів справи, засуджений під час відбування покарання порушував встановлений порядок відбування покарання, має стягнення, хоч і погашені, отже суд критично ставиться до твердження що засуджений своєю сумлінною поведінкою довів своє виправлення та заслуговує на заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що подання задоволенню не підлягає, у суду відсутні дані про виправлення засудженого, оскільки ОСОБА_6 за час відбування покарання допускав порушення режиму відбування покарання, був раніше засуджений та відбував покарання у виді десяти років позбавлення волі, однак буквально через три роки знову скоїв умисне корисливе кримінальне правопорушення з обтяжуючими обставинами, тому вказані обставини не можуть свідчити, що він став на шлях виправлення.

Враховуючи вищезазначені обставини в їх сукупності, суд приходиться до висновку, що подання про заміну засудженому ОСОБА_6 покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, є передчасним та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 81, 82 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання начальника ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)» ОСОБА_8 стосовно засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну йому покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області на протязі семи днів з дня її оголошення, а засудженим який тримається під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя-доповідач:

Суддя:

Суддя: