Справа №463/8197/24
Провадження №1-кп/463/158/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 р. Личаківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

в присутності особи щодо якої ставиться питання про застосування примусових заходів виховного характеру ОСОБА_4

законного представника неповнолітньої ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні 0000449 від 10.05.2024 року стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, гр. України, учениці 11 класу 21 Ліцею Львівської міської ради, яка зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 , яка підозрюється у скоєнні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор звернувся до суду із клопотанням, в якому просив застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітньої, а саме: - в період часу з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. не залишати місце постійного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 ; - заборонити відвідувати в період часу з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. парки, кафе та інші розважальні заклади за вчинення кримінального проступку передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , 10 травня 2024 року, приблизно о 10 год. 00 хв., перебуваючи у приміщенні спортзалу, а надалі у приміщенні чоловічої роздягальні 21 Ліцею Львівської міської ради, що розташований за адресою: м. Львів, вул. О. Кониського, 8, на ґрунті особистих неприязних відносин, знаючи про те, що здоров`я будь-якої людини рівною мірою охороняється законом, протиправне посягання на нього є кримінально-караним, діючи цілеспрямовано, незаконно, протиправно, з метою завдання невизначеної шкоди здоров`ю, у результаті словесного конфлікту, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, умисно нанесла удар пластиковою пляшкою з водою в ділянку лівого плеча ОСОБА_7 , після чого, нанесла їй декілька хаотичних ударів обома руками та ногами по тулубу, руках і ногах, а також нанесла удар рюкзаком в обличчя ОСОБА_7 , чим спричинила їй тілесні ушкодження у вигляді плями на слизовій оболонці нижньої губи справа, синець і пляму на шкірі в ділянці лівого плечового суглобу, синці на лівому плечі, лівій гомілці, в ділянці лівого колінного суглобу, які згідно висновку судово-медичного експерта №378 від 15.05.2024 відносяться до легкого ступеня тяжкості.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинила кримінальний проступок, передбачений частиною 1 статтею 125 Кримінального кодексу України, тобто спричинила умисне легке тілесне ушкодження.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про застосування стосовно ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру, а саме: у вигляді застереження та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітньої, а саме: - в період часу з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. не залишати місце постійного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 ; - заборонити відвідувати в період часу з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. парки, кафе та інші розважальні заклади

ОСОБА_4 в своїх поясненнях, наданих в судовому засіданні під час розгляду клопотання, наведених вище фактичних обставин провадження та кримінально-правову оцінку своїх дій не оспорювала, та погодилася із заявленим прокурором клопотанням про застосування стосовно неї на підставі ч.2 ст.105 КК України примусових заходів виховного характеру у вигляді застереження, однак просила не застосовувати обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітньої, а саме: - в період часу з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. не залишати місце постійного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 ; - заборонити відвідувати в період часу з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. парки, кафе та інші розважальні заклади, оскільки на даний час навчається у Польщі у навчальному закладі і не перебуває на території України.

Захисник також підтримав клопотання прокурора, та просив застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру.

Законний представник ОСОБА_4 її мати ОСОБА_5 в судовому засіданні, просила клопотання задовольнити, однак не застососвувати обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітньої, оскільки остання навчається в Польщі на даний час.

Потерпіла в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду клопотання, надала до суду заяву про проведення судового розгляду в її відсутність.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що будучи неповнолітньою на час скоєння кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, ОСОБА_4 вчинила вказаний проступок за обставин, викладених в клопотанні, що підтверджується дослідженими судом матеріалами кримінального провадження.

Встановлено, що ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто на час вчинення проступку їй виповнилось 16 років.

Згідно ч.2 ст.97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені ч.2 ст.105 КК України, можуть бути застосовані судом до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України.

Примусові заходи виховного характеру є єдиними з заходів кримінального примусу, застосування яких можливе до осіб, що не досягли віку, з якого можливе притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст.484 КПК України під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.

При вирішенні питання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_4 суд враховує дані про особу, яка вчинила кримінальний проступок передбачений ч.1 ст. 125 КК України, яка характеризується позитивно за місцем навчання, не перебуває на обліку в секторі ювенальної поліції, а також на обліку у лікаря-нарколога та психіатра, на момент вчинення проступку не досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Згідно ст.97 КК України неповнолітнього, який вперше вчинив кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо його виправлення можливе без застосування покарання. У цих випадках суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.105 Кримінального кодексу України до неповнолітнього (малолітнього)може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді:

1) застереження;

2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього;

3) передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання;

4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків;

5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.

Відповідно до ч.3 ст.105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано кілька примусових заходів виховного характеру, що передбачені у частині другій цієї статті. Тривалість заходів виховного характеру, передбачених у пунктах 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Положеннями ст. 501 КПК України передбачено, що в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд приймає лише 2 види рішень: ухвалу про застосування примусових заходів виховного характеру, якщо прокурором буде доведено вчинення неповнолітнім, зазначеним в ст.498 КПК України, суспільно-небезпечного діяння, чи ухвалу про відмову в застосуванні примусових заходів виховного характеру, якщо суд дійде висновку, що прокурор під час судового розгляду не довів факт вчинення суспільно-небезпечного діяння неповнолітнім, і закриває провадження, інших підстав для відмови в застосуванні примусових заходів виховного характеру законом не передбачено.

При цьому, до особи, яка вчинила зазначені діяння після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчиненого діяння, згідно зі ст.498 КПК України, мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Враховуючи, що ОСОБА_4 до досягнення віку кримінальної відповідальності, у віці 16 років на момент скоєння проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, відповідно до закону слід застосовувати особливий порядок здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх, та згідно із ст.498 КПК України застосувати примусові заходи виховного характеру.

Вказані примусові заходи виховного характеру сприятимуть її виправленню та вихованню, оскільки саме таке рішення, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нею нових правопорушень.

Що ж до прохання прокурора застосувати до ОСОБА_4 обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітньої, а саме: - в період часу з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. не залишати місце постійного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 ; - заборонити відвідувати в період часу з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. парки, кафе та інші розважальні заклади , то таке задоволенню не підлягає, оскільки на даний час ОСОБА_4 знаходиться за кордоном в Польщі, де навчається у навчальному закладі, а відтак застосування такого обмеження утруднить її перебування і навчання за кордоном.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Долю речових доказів необхідно вирішити у порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ч.2 ст.97, ст.105 КК України, ст.ст.498, 501, 371-372 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про застосування заходів виховного характеру в кримінальному провадженні у кримінальному провадженні 0000449 від 10.05.2024 року стосовно ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, гр. України, учениці 11 класу 21 Ліцею Львівської міської ради, яка зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження: зокрема роз`яснити неповнолітній ОСОБА_4 наслідки її протиправних дій, оголосити осуд неповнолітній за ці дії

Речові докази у справі DVD-R диск з відеофайлом про подію,яка відбулася 10.05.2024 року за адресою: АДРЕСА_2 залишити при матеріалах вказаного кримінального провадження

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.

Особі, стосовно якої розглядалося клопотання та прокурору копія ухвали вручається негайно після її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1