КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання - ОСОБА_4

за участю:

адвоката - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07 листопада 2024 року,-

В с т а н о в и л а:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0000441 - прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 про арешт майна та накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на земельні ділянки, які зареєстровані на праві приватної власності, а саме:

-:22:001:0864 зареєстровано за ОСОБА_11 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

-:22:001:0571 зареєстровано за ОСОБА_12 , РНОКПП: НОМЕР_2 ;

-:22:001:0274 зареєстровано за ОСОБА_13 , РНОКПП: НОМЕР_3 ;

-:22:001:0275 зареєстровано за ОСОБА_13 , РНОКПП: НОМЕР_3 ;

-:22:002:0641 зареєстровано за ОСОБА_14 , РНОКПП: НОМЕР_4 ;

-:22:001:0573 зареєстровано за ОСОБА_15 , РНОКПП: НОМЕР_5 ;

-:22:001:0141 зареєстровано за ОСОБА_16 , РНОКПП: НОМЕР_6 ;

-:22:002:1070 зареєстровано за ОСОБА_17 , РНОКПП: НОМЕР_7 ;

-:22:002:1920 зареєстровано за ОСОБА_18 , РНОКПП: НОМЕР_8 ;

-:22:002:1919 зареєстровано за ОСОБА_19 , РНОКПП: НОМЕР_9 ;

-:22:002:1645 зареєстровано за ОСОБА_20 , РНОКПП: НОМЕР_10 ;

-:22:002:3025 зареєстровано за ОСОБА_21 , РНОКПП: НОМЕР_11 ;

-:22:002:2683 зареєстровано за ОСОБА_22 , РНОКПП: НОМЕР_12 ;

-:22:002:2366 зареєстровано за ОСОБА_23 , РНОКПП: НОМЕР_13 та ОСОБА_24 , РНОКПП: НОМЕР_14 ;

-:22:002:2682 зареєстровано за ОСОБА_25 , РНОКПП: НОМЕР_15 ;

-:22:001:0570 зареєстровано за ОСОБА_12 , РНОКПП: НОМЕР_2 ;

-:22:002:0979 зареєстровано за ОСОБА_26 , РНОКПП: НОМЕР_16 ;

-:22:002:2854 зареєстровано за ОСОБА_27 , РНОКПП: НОМЕР_17 ;

-:22:001:0572 зареєстровано за ОСОБА_28 , РНОКПП: НОМЕР_18 ;

-:22:002:1071 зареєстровано за ОСОБА_17 , РНОКПП: НОМЕР_7 ;

-:22:002:3131 зареєстровано за ОСОБА_29 , РНОКПП: НОМЕР_19 ;

-:22:002:3130 ОСОБА_30 , РНОКПП: НОМЕР_20 ;

-:22:002:3151 ОСОБА_31 , РНОКПП: НОМЕР_21 ;

-:22:001:0986 зареєстровано за ОСОБА_32 , РНОКПП: НОМЕР_22 ;

-:22:001:0985 зареєстровано за ОСОБА_32 , РНОКПП: НОМЕР_22 ;

-:22:001:0987 зареєстровано за ОСОБА_32 , РНОКПП: НОМЕР_22 ;

-:22:002:3329 зареєстровано за ОСОБА_33 , РНОКПП: НОМЕР_23 ;

-:22:002:3453 зареєстровано за ОСОБА_34 , РНОКПП: НОМЕР_24 ;

-:22:002:3454 зареєстровано за ОСОБА_34 , РНОКПП: НОМЕР_24 ;

-:22:002:3426 зареєстровано за ОСОБА_35 , РНОКПП: НОМЕР_25 ;

-:22:002:3423 зареєстровано за ОСОБА_36 , РНОКПП: НОМЕР_26 ;

-:22:002:3388 зареєстровано за ОСОБА_37 , РНОКПП: НОМЕР_27 ;

-:22:001:0470 зареєстровано за ОСОБА_38 , РНОКПП: НОМЕР_28 ;

-:22:002:3424 зареєстровано за ОСОБА_39 , РНОКПП: НОМЕР_29 ;

-:22:002:3425 зареєстровано за ОСОБА_36 , РНОКПП: НОМЕР_26 ;

-:22:002:3593 зареєстровано за ОСОБА_26 , РНОКПП: НОМЕР_16 ;

-:22:002:3540 зареєстровано за ОСОБА_40 , РНОКПП: НОМЕР_30 ;

-:15:001:0012 зареєстровано за ОСОБА_41 , РНОКПП: НОМЕР_31 ;

-:22:002:3687 зареєстровано за ОСОБА_42 , РНОКПП: НОМЕР_32 ;

-:22:002:3947 зареєстровано за ОСОБА_43 , РНОКПП: НОМЕР_33 ;

-:22:002:3948 зареєстровано за ОСОБА_43 , РНОКПП: НОМЕР_33 ;

-:22:002:4166 зареєстровано за ОСОБА_44 , РНОКПП: НОМЕР_34 ;

-:22:002:4161 зареєстровано за ОСОБА_6 , РНОКПП: НОМЕР_35 ;

-:22:002:4160 зареєстровано за ОСОБА_45 , РНОКПП: НОМЕР_36 ;

-:22:002:4245 зареєстровано за ОСОБА_46 , РНОКПП: НОМЕР_37 ;

-:22:002:4159 зареєстровано за ОСОБА_47 , РНОКПП: НОМЕР_38 ;

-:22:002:4276 зареєстровано за ОСОБА_48 , РНОКПП: НОМЕР_39 ;

-:22:002:4277 зареєстровано за ОСОБА_49 , РНОКПП: НОМЕР_40 ;

-:22:002:3925 зареєстровано за ОСОБА_50 , РНОКПП: НОМЕР_41 ;

-:22:002:4058 зареєстровано за ОСОБА_51 , РНОКПП: НОМЕР_42 ;

-:22:002:3792 зареєстровано за ОСОБА_52 , РНОКПП: НОМЕР_43 ;

-:22:002:4409 зареєстровано за ОСОБА_53 , РНОКПП: НОМЕР_44 ;

-:22:002:4015 зареєстровано за ОСОБА_54 , РНОКПП: НОМЕР_45 ;

-:22:002:4487 зареєстровано за ОСОБА_55 , РНОКПП: НОМЕР_46 ;

-:22:002:3994 зареєстровано за ОСОБА_56 , РНОКПП: НОМЕР_47 ;

-:22:002:4029 зареєстровано за ОСОБА_57 , РНОКПП: НОМЕР_48 ;

-:22:002:4246 зареєстровано за ОСОБА_46 , РНОКПП: НОМЕР_37 ;

-:15:001:0022 ОСОБА_9 , РНОКПП: НОМЕР_49 ;

-:15:001:0011 зареєстровано за ОСОБА_58 , РНОКПП: НОМЕР_31 ;

-:15:001:0027 зареєстровано за ОСОБА_44 , РНОКПП: НОМЕР_34 ;

-:15:001:0030 зареєстровано за ОСОБА_44 , РНОКПП: НОМЕР_34 ;

-:22:002:4445 зареєстровано за ОСОБА_59 , РНОКПП: НОМЕР_50 ;

-:15:001:0021 зареєстровано за ОСОБА_9 , РНОКПП: НОМЕР_49 ;

-:15:001:0029 зареєстровано за ОСОБА_44 , РНОКПП: НОМЕР_34 ;

-:15:001:0028 зареєстровано за ОСОБА_7 , РНОКПП: НОМЕР_51 ;

-:15:001:0035 зареєстровано за ОСОБА_8 , РНОКПП: НОМЕР_52 ;

-:15:001:0034 зареєстровано за ОСОБА_60 , РНОКПП: НОМЕР_53 ;

-:15:001:0033 зареєстровано за ОСОБА_60 , РНОКПП: НОМЕР_53 ;

-:15:001:0013 зареєстровано за ОСОБА_61 , РНОКПП: НОМЕР_54 ;

-:22:002:4234 зареєстровано за ОСОБА_62 , РНОКПП: НОМЕР_55 ;

-:22:002:4216 зареєстровано за ОСОБА_63 ;

-:22:002:3894 зареєстровано за ОСОБА_64 , РНОКПП: НОМЕР_56 ;

-:22:002:4444 зареєстровано за ОСОБА_59 , РНОКПП: НОМЕР_50 ;

-:15:001:0032 зареєстровано за ОСОБА_59 , РНОКПП: НОМЕР_50 ;

-:22:001:0339 зареєстровано за ОСОБА_65 , РНОКПП: НОМЕР_57 ;

-:22:002:3953 зареєстровано за ОСОБА_66 , РНОКПП: НОМЕР_41 ;

-:22:002:4247 зареєстровано за ОСОБА_46 , РНОКПП: НОМЕР_37 ;

-:22:002:3946 зареєстровано за ОСОБА_67 , РНОКПП: НОМЕР_58 ;

-:22:002:3944 зареєстровано за ОСОБА_43 , РНОКПП: НОМЕР_33 ;

-:22:002:4410 зареєстровано за ОСОБА_68 , РНОКПП: НОМЕР_59 ;

-:22:002:4215 з відомостей ДЗК зареєстровано за ОСОБА_69 ;

-:22:002:4117 зареєстровано за ОСОБА_70 , РНОКПП: НОМЕР_60 ;

-:22:002:4248 зареєстровано за ОСОБА_46 , РНОКПП: НОМЕР_37 ;

-:22:002:3993 зареєстровано за ОСОБА_56 , РНОКПП: НОМЕР_47 ;

-:22:002:3945 зареєстровано за ОСОБА_43 , РНОКПП: НОМЕР_33 ;

-:22:002:4280 зареєстровано за ОСОБА_71 , РНОКПП НОМЕР_60 ;

-:22:002:4283 зареєстровано за ОСОБА_71 , РНОКПП НОМЕР_60 ;

-:22:002:4017 зареєстровано за ОСОБА_72 , РНОКПП: НОМЕР_61 ;

-:22:002:4214 з відомостей ДЗК зареєстровано за ОСОБА_73 ;

-:22:002:3932 зареєстровано за ОСОБА_74 , РНОКПП: НОМЕР_62 ;

-:15:001:0031 зареєстровано за ОСОБА_59 , РНОКПП: НОМЕР_50 ;

-:22:001:1135 зареєстровано за ОСОБА_65 , РНОКПП: НОМЕР_57 ;

-:22:002:3907 зареєстровано за ОСОБА_56 , РНОКПП: НОМЕР_47 ;

-:22:002:4282 відповідно відомостей ДЗК зареєстровано за ОСОБА_71 , РНОКПП НОМЕР_60 ;

-:22:002:3791 зареєстровано за ОСОБА_75 , РНОКПП: НОМЕР_63 , ОСОБА_76 , РНОКПП: НОМЕР_64 , та ОСОБА_77 , РНОКПП: НОМЕР_65 ;

-:22:002:3790 зареєстровано за ОСОБА_78 , РНОКПП: НОМЕР_66 ;

-:22:002:3789 зареєстровано за ОСОБА_79 , РНОКПП: НОМЕР_67 ;

-:22:002:3788 зареєстровано за ОСОБА_80 , РНОКПП: НОМЕР_68 ;

-:22:002:3786 зареєстровано за ОСОБА_81 , РНОКПП: НОМЕР_69 ;

-:22:002:3787 зареєстровано за ОСОБА_82 , РНОКПП: НОМЕР_70 ;

-:22:002:3858 зареєстровано за ОСОБА_83 , РНОКПП: НОМЕР_71 ;

-:22:002:3859 зареєстровано за ОСОБА_83 , РНОКПП: НОМЕР_71 ;

-:22:002:3860 зареєстровано за ОСОБА_83 , РНОКПП: НОМЕР_71 ;

-:22:002:3935 зареєстровано за ОСОБА_74 , РНОКПП: НОМЕР_62 ;

-:21:001:0004 зареєстровано за ОСОБА_84 , РНОКПП: НОМЕР_72 та ОСОБА_85 , РНОКПП: НОМЕР_73 ;

-:22:001:0747 зареєстровано за ТОВ «ПРИВАТКОМПАНІ», ;

-:22:001:0180 зареєстровано за ОСОБА_86 , РНОКПП: НОМЕР_74 ;

-:22:001:0021 зареєстровано за ОСОБА_86 , РНОКПП: НОМЕР_74 ;

-:22:001:0685 зареєстровано за ОСОБА_84 , РНОКПП: НОМЕР_72 .

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, адвокатОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , подав апеляційні скарги, в яких просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07 листопада 2024 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити в арешті майна, належного ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Мотивуючи апеляційні скарги вказує, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, такою, що постановлена з неповним з`ясуванням всіх обставин справи, а тому такою, яка підлягає скасуванню.

Вказує про те, що зазначені особи є добросовісними набувачами арештованого майна, в оскаржуваній ухвалі та матеріалах наданої судової справи відсутні дані, що органом досудового розслідування вносились відомості про вчинення кримінального правопорушення цими особами за обставинами незаконного придбання належних їм земельних ділянок.

Водночас, з моменту накладення арешту на земельні ділянки минуло більше п`яти місяців. Разом з тим, органом досудового розслідування не було надано достатніх та беззаперечних доказів щодо правових підстав накладення арешту на вказане майно та існування подальших ризиків і продовження цього арешту.

Відсутність повідомлення про підозру зазначених осіб вказує на безпідставність та упередженість такого обмеження конституційного права власника на володіння, користування та розпорядження своїм майном та відсутність підстав, які б виправдовували подальше втручання держави у право на приватну власність.

Враховуючи, що розгляд клопотання проводився без виклику володільців майна, початок перебігу строку на апеляційне оскарження починається з дня отримання копії судового рішення, тобто з 18.04.2025, відповідно до положень КПК України, строк на оскарження пропущений з поважних причин, а відтак підлягає поновленню.

Заслухавши доповідь судді, думку адвоката, який підтримав подані апеляційні скарги та просив їх задовольнити, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апелянтом не було пропущено строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07 листопада 2025 року з огляду на положення абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, а його апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів провадження вбачається, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора при оперативному супроводженні Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000441 від 06.05.2020 за підозрою ОСОБА_87 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України, за підозрою ОСОБА_88 , ОСОБА_89 , ОСОБА_90 та ОСОБА_91 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. З, 4 ст. 358, ч. 1 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України та за фактами кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. З, 4 ст. 358, ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України.

Постановою старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_92 від 28.10.2024 вказане майно визнано в кримінальному провадженні № 0000441 від 06.05.2020 речовими доказами.

30.10.2024прокурор у кримінальному провадженні № 0000441 - прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про арешт майна шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування земельними ділянками, перелік яких викладено в клопотанні сторони обвинувачення.

Ухвалою слідчого суддіПечерського районного суду міста Києва від 07 листопада 2025 року зазначене клопотання прокурора про арешт майна задоволено.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовим доказом в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права власника майна з потребами кримінального провадження.

Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Також, арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

З урахуванням цього слідчий суддя встановив належні правові підстави, передбачені ч.ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання сторони обвинувачення та накладення арешту на вищевказане майно, що відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.

Твердження апелянта про добросовісність набуття майна у власність та відсутність повідомленої підозри у справі не може слугувати підставою для відмови в арешті майна за доведеності відповідності майна критеріям ст. 98 КПК України.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

При цьому, згідно із ч. ч. 10, 11 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено у встановленому цим кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що перебувають на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їхнє незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.

Окрім того, Європейський суд з прав людини своїми рішеннями неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A № 52). Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовують, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A № 98).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Враховуючи всі обставини в їх сукупності, колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку, накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, забезпечить справедливу рівновагу між суспільним інтересом та правомірною метою, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовують - арешт та метою, яку прагнуть досягти - збереження речових доказів, оскільки існують обставини, які підтверджують, що їхнє незастосування може призвести до незворотних наслідків.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на вказане майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07 листопада 2024 року, якою задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0000441 - прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 в частині арешту, накладеного на:

- земельну ділянку з кадастровим номером :22:002:4161, яка перебуває у власності ОСОБА_6 ;

- земельну ділянку з кадастровим номером :15:001:0028, яка перебуває у власності ОСОБА_7 ;

- земельну ділянку з кадастровим номером :15:001:0035, яка перебуває у власності ОСОБА_8 ;

- земельну ділянку з кадастровим номером :15:001:0021, яка належить ОСОБА_9 , - залишити без змін, а апеляційні скарги адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/3585/2025 Категорія ст. 170 КПК України

Унікальний № 757/50397/24-к

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_93

Доповідач: ОСОБА_1