Справа № 369/290/26
Провадження № 1-кс/369/23/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах володільця вилученого майна ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, -

в с т а н о в и в:

адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах володільця вилученого майна ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням, згідно якого просить суд скасувати арешт з особистих грошових коштів ОСОБА_4 , на які було накладено арешт ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області 27.01.2025 року.

В обґрунтування клопотання вказує, що у провадженні СВ ВП Бучанського РУП ГУНП в Київській області перебуває кримінальне провадження № 0004277 від 18.10.2023 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. В рамках здійснення досудового розслідування зазначеного провадження 20.01.2025 слідчим на підставі ухвали слідчого судді від 14.01.2025 (справа 342/25, провадження № 1-кс/З69/212/25), проведено обшук за фактичним місцем мешкання ОСОБА_5 , у квартирі, яка належить на праві власності ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході проведення зазначеного обшуку було вилучено ряд предметів та речей, зокрема, слідчим виявлено та вилучено особисті грошові кошти ОСОБА_6 , а саме 11150 доларів США, 685 євро та 37 700 гривень. Вказує, що вилучені грошові кошти не є предметом доказування у кримінальному правопорушенні та не містять на собі ознаки або сліди вчинення кримінального правопорушення, за фактом якого здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004277 від 18.10.2023 або будь-якого іншого кримінального правопорушення, що вказує на те, тобто вилучене майно не відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України. Звернув увагу на те, що під час проведення вказаного обшуку, а саме безпосередньо під час виявлення слідчим вказаних грошових коштів, адвокатом заявлялось клопотання щодо зазначення слідчим, з яких саме підстав останній приймає рішення щодо вилучення цих грошових коштів, яким чином слідчий встановив, що вказані грошові кошти є предметом вчинення злочину та вони містять на собі ознаки або сліди вчинення кримінального правопорушення, на що слідчий не зміг надати відповідь та заначив, що він просто так вважає. Також, під час обшуку адвокатом заявлялось, що вказані грошові кошти належать ОСОБА_4 . Крім того, ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського Київської області від 14.01.2025 (справа № 369/342/25, провадження № 1-кс/З69/212/25), не було надано дозволу на вилучення під час проведення обшуку грошових коштів. В ухвалі слідчого судді (справа № 369/342/25, провадження № 1-кс/З69/212/25), всупереч вимогам п. 5 ч. 2 ст. 235 КПК України невірно зазначено особу, якій належить житло у якому проведено обшук, що свідчить про незаконність вказаної ухвали на підставі якої проведено обшук та про протиправність вилучення грошових коштів.

Протягом 2025 року на адресу слідчого у провадженні неодноразово подавались клопотання щодо повернення тимчасово вилученого майна або надання копії ухвали про накладення арешту, які слідчим просто ігнорувались або з грубим порушенням строку їх розгляду надавались формальні відповіді, створюючи перешкоди для реалізації права на оскарження рішення про накладення арешту або скасування арешту у порядку ст. 174 КПК України. Лише наприкінці грудня 2025 року, від слідчого у провадженні, вдалось отримати копію ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.01.2025 (справа № 369/1397/25, провадження № 1- кс/369/375/25), про накладення арешту на майно ОСОБА_4 , вилученого під час проведення вищевказаного обшуку. Ознайомившись з копією ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.01.2025 (справа № 369/1397/25) про накладення арешту на майно ОСОБА_4 вважає, що вказана ухвала є незаконною та необґрунтованою, у зв`язку із неповнотою судового розгляду та винесеною з грубим порушенням строку подання клопотання про накладення арешту на майно, визначеного ч. 5 ст. 171 КПК України.

Так, згідно відомостей, зазначених на сайті Судової влади України, клопотання прокурора про накладення арешту на вилучене майно під час проведення обшуку 20.01.2025 в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0004277, на підставі ухвали слідчого судді Києво-Святошинського Київської області від 14.01.2025 (справа № 369/342/25, провадження № 1-кс/З69/212/25), надійшло до суду 23.01.2025, тобто з грубим порушенням строку подання клопотання про накладення арешту на майно визначеного ч.5 ст. 171 КПК України, відповідно до якої у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено. Наведене свідчить про те, що внаслідок порушення строку, визначеного ч.5 ст.171 КПК України, клопотання прокурора про накладення арешту на вищевказане тимчасово вилучене майно, відповідно до ч. 1, 3 ст. 172 КПК України не підлягало задоволенню, а тимчасово вилучене майно повинно було бути негайно повернуто, що свідчить про незаконність ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.01.2025 (справа № 369/1397/25).

Розгляд вищевказаного клопотання про накладення арешту на майно, всупереч вимогам ч. 1 ст. 172 КПК України, відбувся без виклику володільця вилученого майна ОСОБА_4 , незважаючи на те, що протокол обшуку з додатками до нього містив відомості про власника вилученого майна. Крім того, слідчий суддя під час розгляду клопотання про накладення арешту на вищевказане тимчасово вилучене майно, незважаючи на відповідні зауваження, зазначені у протоколі обшуку та наявність долучених додатків, які обґрунтовують ці зауваження, не надав належної правової оцінки факту проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді, яка не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 235 КПК України, що свідчить про незаконність проведеної слідчої дії та незаконне вилучення майна. Наведене свідчить про те, що клопотання прокурора про накладення арешту на вищевказане тимчасово вилучене майно не підлягало задоволенню, що свідчить про незаконність ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.01.2025 (справа № 369/1397/25, провадження № 1 -кс/369/375/25).

Вказує, що з моменту внесення відповідних відомостей про кримінальне правопорушення та проведення вищевказаного обшуку, сплинув значний проміжок часу, однак на даний час про підозру у вчиненні жодного злочину жодній особі у кримінальному провадженні № 0004277 не повідомлено, відтак органи досудового розслідування, з додержанням всіх розумних строків мали реальну можливість провести всі необхідні і можливі слідчі дії з метою підтвердження або спростування приналежності вилучених грошових коштів до розслідуваного кримінального правопорушення. Значна тривалість досудового розслідування у кримінальному провадженні, недоведеність вини у відповідному кримінальному правопорушенні і його наслідках, тривалість обмеження ОСОБА_4 у праві користування своїм майном, вочевидь вказують на те, що на цей час та в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження відпала подальша потреба. Крім того, незважаючи на значний проміжок часу здійснення досудового розслідування, органом досудового розслідування так і не було встановлено жодного потерпілого, якому було завдано збитків начебто вчиненим кримінальним правопорушенням, за фактом якого здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004277, жодного цивільного позову у кримінальному провадженні не заявлено, що свідчить про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. На даний час, в умовах здорожчання товарів і послуг ОСОБА_4 отримує незначні за розміром доходи, а відтак вона позбавлена можливості для здійснення оплати комунальних послуг, придбання продуктів харчування в магазинах тощо. Отже, наразі існує реальна необхідність у використанні належних ОСОБА_4 грошових коштів для задоволення власних потреб та потреб її сім`ї. Вважає, що арешт на грошові кошти накладено необгрунтовано, з порушенням положень ст. 170, 172 КПК України та не у відповідності ознакам речових доказів, визначених ст. 98 КПК України, без перевірки обставин та правової підстави накладення такого арешту.

В судовому засідання заявник клопотання підтримав, просив про його задоволення.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, вказав, що вказані грошові кошти є речовими доказами, про що ухвалено постанову, досудове розслідування триває, а тому у арешті не відпала необхідність.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що слідчим відділом Бучанського РУП ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004277 від 18.10.2023 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 17.01.2023 надійшла письмова заява від представника ТОВ "ВФ Ритейл" ОСОБА_7 про те, що під час внутрішньої перевірки в товаристві було виявлено порушення, пов`язане з порушенням інструкції по обслуговуванню абонентів ТОВ "Гараж Мобаїл Груп", з якими працюють згідно договору. Керівник магазину ТОВ "Гараж Мобаїл Груп" ОСОБА_8 на протязі тривалого з серпня по жовтень 2023 року неправомірно, порушуючи всі інструкції та договірні зобов`язання ТОВ "ВФ Ритейл" проводив відновлення (заміну сім карт) невідомій особі. Заміну сім карт ОСОБА_9 проводив за винагороду, а саме - за відновлення одного номера отримував 100 грн. За вищевикладеним, можна зробити висновок, що дані операції проводилися для шахрайських дій невідомими особами, щоб мати доступ до банківських рахунків, що прив`язані до відновлених сім карт.

ОСОБА_8 пояснив, що приблизно весною 2021 року звернувся клієнт в магазин за покупкою смартфону та сім карти до нього. Періодично на протязі 2021 року цей покупець заходив з тим самим замовленням до 24.02.2022 року. В серпні 2022 року магазин знову почав працювати та весною 2023 року він знову прийшов за тим самим замовленням та приходив так до серпня 2023 року. На початку серпня прийшов відновити мобільний номер телефону, але не було в нього IMEI так PUK- коду і зі слів клієнта з нього не дзвонив, так як використовує їх для реєстрації аккаунтів у месенджерах. Так як клієнт часто приходив та купував їх товар, ОСОБА_9 порушив процедуру за сім-карти. За це клієнт заплатив 50 грн за заміну та 100 грн чайових, також попросив його робочий номер телефону для уточнення днів коли він працює. Клієнт представився ОСОБА_10 , користується номером телефону НОМЕР_1 . Одного разу коли ОСОБА_8 виходив перекурити, то побачив що ОСОБА_10 приїжджає на автомобілі Toyota Rav4, білого кольору, д.н.з. не запам`ятав, але запам`ятав що другою літерою в номерному знакі була літера Н. Після цієї ситуації ОСОБА_10 став частіше приходити, приблизно 3 рази на тиждень та відновлювати мобільні номери від 3 до 5, сплативши за допомогу 400-500 грн, в середньому, доки ОСОБА_9 не відсторонили від роботи.

Допитаний в якості представника потерпілого ОСОБА_7 повідомив, що з 2022 року працює в ТОВ "ВФ Ритейл" на посаді старшого експерта питань внутрішньої безпеки. На підставі довіреності представляє інтереси компанії. Компанія на підставі субдилерського договору співпрацює з ТОВ "Гараж Мобаїл Груп". На початку жовтня до компанії прийшов звіт від партнера ТОВ "Гараж Мобаїл Груп", під час перевірки якого було виявлено велику кількість фактів відновлення номерів, що і ТОВ "Гараж Мобаїл Груп" здійснював відновлення номерів користувачів ТОВ "ВФ викликало підозру про те, що одна людина не могла провести таку кількість відновлень. Під час подальшої перевірки було виявлено, що ОСОБА_8 , співробітник компанії Ритейл" під паролями інших співробітників. Даним працівником було проведено заміну більше 150 номерів мобільного оператора.

Згідно рапорту інспектора ВКП в Київській області ДКП НП України капітана поліції ОСОБА_11 було встановлено що до даного злочину може бути причетний ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , мешкає: АДРЕСА_1 , користується транспортним засобом Toyota Prius д.н.з. НОМЕР_3 , сірого кольору. ОСОБА_12 є співучасником, ОСОБА_13 , який організував злочинну схему, щодо перевипуску сімкарт Водафон та зняття з банкоматів та переказу на інші рахунки грошей клієнтів. ОСОБА_14 залучив ОСОБА_12 та його дружину співучасниками вказаного злочину, які в подальшому знімають кошти з банківських рахунків клієнтів в банкоматах Ощадбанк. Та на даний час ОСОБА_15 знаходить для ОСОБА_14 осіб, які на тимчасово окупованих територіях України і у яких на рахунках велика сума грошей, яку в подальшому реалізує ОСОБА_16 через ПФУ, Соцзахист та Ощадбанк. Крім того, згідно ініціативного рапорту, встановлено, що за адресою проживання ОСОБА_12 : АДРЕСА_1 , можуть знаходитись речові докази, зокрема: копії документів та оригіналів на осіб з тимчасово окупованих територій України, мобільних телефонів, банківських карток, чорнових записів, сім-карт, комп`ютерної техніки та інших предметів, які є предметом вчинення злочину, та які можуть бути використані у якості доказів причетності до вказаної вище протиправної діяльності та які мають значення для розслідування даного кримінального провадження.

В зв`язку з викладеним ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.01.2025 року було надано дозвіл на обшук житла у кримінальному провадженні за № 0004277 від 18.10.2023 за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, за адресою: АДРЕСА_1 , (Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить відповідно до договору купівлі-продажу квартири серія та номер 1650 виданий 26.12.2022, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за місцем проживання ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , де можуть знаходитись речові докази, зокрема: копії документів та оригіналів на осіб з тимчасово окупованих територій України, банківських карток, чорнових записів, сім-карт та інших предметів, які є предметом вчинення злочину, та які можуть бути використані у якості доказів причетності до вказаної вище протиправної діяльності та які мають значення для розслідування даного кримінального провадження.

20.01.2025 у період часу з 08:12 год. по 16:12 год. на підставі ухвали слідчого суді Києво-Святошинського районного суду Київської області № 369/342/25 від 14.01.2025 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_12 , у ході якого виявлено та вилучено речі, які в подальшому були визнані речовими доказами.

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.01.2025 року було накладено арешт на вилучені в ході вказаного обшуку предмети, зокрема, грошові кошти: купюру номіналом 100 доларів, с/н LF24111733F; купюру номіналом 1000 рублів, с/н КЭ7681773; купюру номіналом 50 євро, дві одиниці, с/н SD, RC; купюру номіналом 100 гривень, с/н МВ3020073, поміщено до спец.пакету PSP3370522; грошові кошти номіналом 100 доларів, в кількості 110 купюри, з наступними серійними номерами: LF68849203H, QH25813303A, QH47478722A, PF50560899L, QC15953743A, QC15953741A, QC15953744A, QC15953742A, QC15953745A, QC15953748A, QC15953749A, QC15953740A, PL08100163Q, PG17038954C, PF75256592K, QH25813359A, QH47478726A, PH05190930B, QH47478725A, QH25813360A, PD86086317B, LB74149420I, QH25813361A, QH47478700A, PF66117227J, PK 89039431D, PE72688544J, PB60830284M, QH31574331A, PE90848246C, LF57181233D, PF66117228J, QH47478699A, QH25813362A, PB72945436J, EB35825508S, QH25813363A, QH47478698A, PF66117224J, PE28566432J, EB63730301B, PL95744839C, LL22820374A, PB13142831K, MH77812048A, PF66117225J, QH47478697A, PE90732109C, PF66117257J, PF66117276J, PE90732116C, QH47478696A, QH47478692A, LK80940934A, PB61425120L, PI85346062A, PB18253260M, PB61425123L, PL08100162Q, QH47478691A, QH25813373A, PE90848245C, PE96498847C, PF66117277J, PB13142847K, QH25813342A, PB14122040V, PB14122039V, PB14122041V, PB14122038V, PE96498843C, PE96498846C, PG17038952C, QH25813343A, LE87383591D, PK24184768I, EB24653401F, PJ46021512B, LK84791571D, PK24184769I, EB79878295E, PE61824728C, PK15800569H, LE87383592D, PE32986550E, PF48081792G, PE74613477C, PB17416114S, PE16012793A, PD81864877B, PD81864876B, LK24632019E, LB17297670K, PF46881425C, LF06283526H, PD81864882B, PD81864881B, PD81864878B, QH25813301A, PF50560886L, EB64456880R, PB68535003V, LL19635956E, QH25813302A, QB45865949A, QB45865948A, QB45865947A, QB45865946A, LL11313889E, HB86127527I, та одну купюру номіналом 50 доларів с/н JH05571117A, вищевказані купюри номіналом 100 доларів, та 1 купюра номіналом 50 доларів, поміщені до спец.пакету PSP3370523. купюри номіналом 1000 гривень, з наступними серійними номерами: ГП0729576, АД9930444, ВА4766352, ГН3378215, АС1570288, ЕВ3660735, ЕБ1181933, АЛ2060337, ГР0235362, АИ0879165, АЗ4700290, АМ2157018, ГР7603621, ГС4511630, АР5489982, ЕБ6916677, ЯБ3111391, АМ8693724; купюри номіналом 500 гривень, з наступними серійними номерами: ЄИ3533226, СБ4395992, ЕБ4031588, ЗБ4754021, МА6487593, ЕС0379253, ЦБ8365775, ЗН6668449, АЛ4731066, ЕС0379252, ВЗ3905779, ЗН7020576, ГБ6774944, ГБ7377820, АЛ1023044, ХГ0511503, ХГ5982086, ЕЖ5952754, ЕН7623717, ГН5227296, ВИ2435030, ГМ3320959, БТ1166896, ЗВ3304387, ЕБ9183924; купюри номіналом 200 гривень, з наступними серійними номерами: ДБ8090211, БП7972754, ЕВ5848240, ЕЕ1939164, ДА5509179, ДЕ3231024, ВЗ0124188, ЕД6140691, ЕВ3441570, ВЛ7471618, ДЕ0364652, ВУ0113150, ЗВ1122526, ВЛ6122511, ГИ3287609, ЕГ4198074, ЗБ5651305, ЕД5449026, ЕЕ5032203, АК7686887, ЕИ8831298, ГЕ8742635, ВЛ8692027, АП3233008, ВИ3751050, ЄЕ4660515, ЗГ7780386, ЄЄ8903801; купюри номіналом 100 гривень, з наступними серійними номерами: ЄЗ1767213, УС6013278, УУ6885337, АЕ0919123, ЕЕ8842313, ЕА8181333, АЕ4180300, ЗБ0644350, УЄ8557008, АБ6061523, ЕЄ5154682, АБ5749520, ЗБ 3623904, УХ3967614, УЕ4210895, ЕЄ3495072; купюру номіналом 500 євро, с/н AX8; купюру номіналом 50 євро, с/н SD; купюру номіналом 20 євро, с/н WA, UD; купюру номіналом 10 євро, с/н XA; купюру номіналом 5 євро, с/н VB, вищевказані купюри, поміщені до спец.пакету PSP3370525.

09.09.2025 року ОСОБА_12 та ОСОБА_17 звернулися з заявами до Бучанської окружної прокуратури, згідно якої вказали, що вони усвідомлюють протиправність та незаконність дій, а саме - щодо вчинення кримінальних правопорушень щодо заволодіння чужим майном шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки у складі злочинної організації, щодо заволодіння грошовими коштами, нарахованими у період з липня по грудень 2024 року включно, на пенсійні картки наступних громадян: ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 . Щиросердечно каються у вчинених вказаних кримінальних правопорушеннях, бажають активно сприяти розкриттю цих кримінальних правопорушень, а також мають наміри відшкодувати збитки у кримінальному провадженні. Усвідомлюють, що їм буде повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст. ст. 190, 255 КК України.

Постановою начальника відділення СВ Бучанського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_22 вказане вилучене майно, зокрема і грошові кошти, визнано в кримінальному провадженні № 0004277 від 18.10.2023 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, речовими доказами.

Згідно зі ст. 5 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що під час вирішення питання про скасування арешту майна суд повинен перевірити наступні обставини: по-перше, чи звернувся із клопотанням про скасування арешту майна належний суб`єкт; по-друге, чи накладався арешт на майно, по-третє, чи наявні підстави, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість скасування арешту майна - відсутність подальшої потреби в арешті або накладення арешту необґрунтовано.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку (абз. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України).

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, а також відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, відповідно до вимог ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

З мотивувальної частини ухвали слідчого судді від 27.01.2025 року вбачається, що при арешті майна слідча суддя виходила з того, що на час розгляду клопотання органу досудового розслідування були достатні підстави для висновку, що зазначене у клопотанні майно є речовими доказами у даному кримінальному провадженні в розумінні ст.98 КПК України, тобто існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що таке майно є доказом злочину, а арешт майна необхідний з метою забезпечення збереження такого майна як речового доказу.

Між тим, як вбачається з матеріалів клопотання та долучених до нього документів, заявником не наведено належного обґрунтування та доказів того, що на даній стадії розслідування вищезазначений захід забезпечення втратив свою актуальність та які б спростували висновки, викладені в ухвалі слідчої судді від 27.01.2025 року.

Зокрема, представником ОСОБА_4 не надано переконливих доказів того, що вилучені грошові кошти не використовувались у злочинній діяльності, а відтак і не мають значення для даного кримінального провадження, зважаючи на заяву ОСОБА_12 , подану до прокуратури.

Слідчий суддя враховує сталу прецедентну практику ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Зокрема, втручання держави в право володіння майном є законним і обґрунтованим, оскільки таке втручання здійснено на підставі чинного КПК, який є доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм, сумісних з принципами Конвенції, а також є виправданим, так як воно здійснено з метою задоволення «суспільного інтересу» та за наявності об`єктивної необхідності в цьому у формі публічного, загального інтересу, який включає інтерес держави, громади, а також здійснено з дотриманням принципу «пропорційності» «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами певних фізичних осіб, які так чи інакше страждають від втручання, який передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. При цьому, оцінюючи пропорційність, слідчий суддя виходить з того, що досягти легітимної мети за допомогою інших заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованих осіб, ніж арешт майна, не можливо, застосовані обмеження стосовно майна не є надмірними або ж такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Слідчий суддя вказує, що під час розгляду заяви слідчому судді не надано беззаперечних доказів того, що арешт майна було накладено безпідставно, а також, що потреба в дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна на даний час відпала, що свідчить про те, що клопотання про скасування арешту майна є передчасним, викладені у ньому обставини не підтверджені доказами, а отже таке клопотання задоволенню не підлягає.

Це дає слідчій судді підстави дійти висновку, що необхідність арешту на зазначене в клопотанні майно на теперішній час не відпала.

За правилами ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до вимог абзацу 2 частини 1 статті 174 КПК України обов`язок доведення, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, законодавець покладає безпосередньо на особу, яка звернулась із клопотанням про скасування арешту майна.

Таким чином, слідча суддя, розглянувши клопотання в межах питань, які були винесені на її розгляд, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, враховуючи, що заявник не довів, що арешт майна було накладено необґрунтовано, а також, що потреба в дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна на даний час відпала, прийшла до висновку про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 9, 174 КПК України, слідчий суддя

постановив

у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах володільця вилученого майна ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, у кримінальному провадженні № 0004277 від 18.10.2023 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя- ОСОБА_1