Справа № 478/1830/24 Провадження № 1-кп/478/39/2025
В и р о к
І м е н е м У к р а ї н и
23 вересня 2025 року. Казанківський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
- вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10.08.2015 року за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років 8 місяців позбавлення волі;
- вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.05.2021 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,-
Згідно з пред`явленим обвинуваченням ОСОБА_4 будучи раніше неодноразово судимим, а останній раз 27.05.2021 року вироком Заводського районного суду м. Миколаєва за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення, відбуваючи строк покарання в ДУ «Казанківська виправна колонія (№ 93)», на шлях виправлення не став, повторно вчинив злочин проти власності заволодіння чужим майном шляхом обману за наступних обставин.
Так, у квітні 2024 року, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи на території ДУ «Казанківська виправна колонія (№ 93)» за адресою: вул. Індустріальна, 4, с. Новоданилівка, Баштанського району, Миколаївської області, маючи у своєму розпорядженні мобільний телефон, марки «Xiaomi Redmi 4X», із сім-картою оператора мобільного зв`язку «ВФ Україна» з абонентським номером НОМЕР_1 з виходом в мережу Інтернет, діючи повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, з метою протиправного заволодіння чужим майном, шляхом обману, розмістив на сайті в мережі Інтернет завідомо неправдиве оголошення про продаж дизельного палива за заниженою ціною, при цьому, не маючи наміру та фізичної можливості здійснювати реалізацію вказаного пального.
В подальшому, 14.04.2024 року в денний час, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 на мобільний телефон, марки «Xiaomi Redmi 4X», із сім-картою оператора мобільного зв`язку «ВФ Україна» з абонентським номером НОМЕР_1 зателефонував ОСОБА_6 та пересвідчившись у справжності вищевказаного оголошення, викладеного в мережі Інтернет ОСОБА_4 , замовив для власних потреб 1000 літрів дизельного палива за ціною 35 грн. за 1 літр.
Після цього, ОСОБА_4 з метою заволодіння довірою та справлення враження доброчесного продавця, не маючи наміру та фізичної можливості виконати зобов`язання у вигляді продажу дизельного палива повідомив ОСОБА_6 неправдиву інформацію про те, що займає посаду адміністратора АЗС «WOG», та запевнив останнього, що отримати дизельне паливо після проведення оплати ОСОБА_6 зможе на АЗС «WOG», що розташована по вул. Київська, 242 Г, м. Вознесенськ, Миколаївської області, тим самим, ввів ОСОБА_6 в оману. Будучи упевненим у реальності замовлення та чесності і щирості продавця, ОСОБА_6 , перебуваючи на АЗС «WOG», що розташована по вул. Київська, 242 Г, м. Вознесенськ, Миколаївської області, 14.04.2024 року у період часу з 17 год 00 хв по 19 год 05 хв, за вказівкою ОСОБА_4 , шляхом здійснення грошових переказів через платіжний термінал двома платежами поповнив рахунок відкритий в АТ «Таскомбанк», за яким закріплена банківська картка № НОМЕР_2 на загальну суму 10 000 грн, та перебуваючи в приміщенні магазину ТОВ «АТБ Маркет», що розташована по вул. Київська, 16, м. Вознесенськ, Миколаївської області трьома платежами в загальній сумі 15 000 грн поповнив рахунки відкриті в АТ «Універсалбанк», за яким закріплена банківська картка № НОМЕР_3 , в АТ «А-Банк», за яким закріплена банківська картка № НОМЕР_4 , в АТ «Райффайзенбанк», за яким закріплена банківська картка № НОМЕР_5 .
Після зарахування грошових коштів на вказані рахунки, ОСОБА_4 перестав виходити на зв`язок із ОСОБА_6 , а грошові кошти в сумі 25 000 грн обернув на свою користь, таким чином заволодівши ними, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.
Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.
Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 10.03.2025 року кримінальне провадження було призначено до судового розгляду.
В ході судового розгляду справи, у судовому засіданні, яке відбулось 23 вересня 2025 року прокурор заявив про укладення угоди про визнання винуватості між ним та обвинуваченим ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. 472 КПК України та згідно умов якої, сторони погоджуються, що:
- обвинувачений беззастережно визнає свою винуватість у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення;
- обвинуваченому має бути призначене покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі. Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання. На підставі ч. 1, ч. 4 ст. 71 КК України, шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, остаточно призначити покарання у виді 1 (одного) року 2 (двох) днів позбавлення волі.
Згідно з п.п. 12 та 13 даної угоди визначено, що сторони розуміють наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ст. ст. 394, 424, 473, 474 КПК України та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
В судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами угоди покарання.
Захисник та обвинувачений просили затвердити угоду про визнання винуватості, суд пояснили, що її укладення було добровільним та за участю захисника, що обвинувачений може реально виконувати умови угоди та не заперечує проти призначення йому покарання, визначного такою угодою.
В судове засідання потерпілий ОСОБА_6 не прибув, подав заяву, якою не заперечував щодо укладення та затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.
З`ясувавши думки учасників судового провадження, розглянувши питання можливості затвердження угоди, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 468 КПК України між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості.
Згідно з ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
У судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
З огляду на ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів.
23 вересня 2025 року сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст та умови цієї угоди відповідають вимогам ст. 472 КПК України та КК України.
Також судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом.
Також суд з`ясував, що прокурор розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ч. 2 ст. 473 КПК України.
Судом роз`яснено, що відповідно до ч. 2 ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження даної угоди є:
- для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого - обмеження їх права: на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394, 424 КПК України;
- неможливість оскарження в апеляційному порядку даного вироку в разі затвердження угоди з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним;
- відмова обвинуваченого ОСОБА_4 від здійснення прав, передбачених п.1 ч.4 ст.474 КПК України (право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчинені якого його обвинувачують; право мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; право мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно або захищатися самостійно; право допитати свідків під час судового розгляду, клопотати про виклик свідків; право подавати докази);
Суд враховує обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачені ст. 66 КК України, якими є добровільне відшкодування завданого збитку та обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, передбачені ст. 67 КК України якими є рецидив злочинів.
Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 , враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, який раніше судимий та вчинив новий злочин проти власності відбуваючи покарання за злочини проти власності, характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, враховуючи його ставлення до скоєного кримінального правопорушення, а саме добровільне відшкодування збитків потерпілому та обтяжуючої обставини у виді рецидиву злочинів.
Тому, оскільки сторони дійшли згоди, що за вчинення зазначеного кримінального правопорушення обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити узгоджене в угоді покарання, суд вважає можливим призначити йому покарання, узгоджене сторонами в такій угоді.
Цивільний позов не заявлено.
Майнова шкода відсутня.
Питання щодо речових доказів по справі вирішити відповідно до ст. 100 КПК.
Процесуальні витрати, в розмірі 3979,50 грн на проведення експертизи слід стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.
Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, визначеного у відношенні до ОСОБА_4 ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 16.09.2025 року слід не змінювати до набрання вироком законної сили.
Керуючись ст.ст. 342 - 374, 475 КПК України суд, -
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та на підставі угоди про визнання винуватості від 23.09.2025 року призначити узгоджене покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ч. 1, ч. 4 ст. 71 КК України, шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.05.2021 року, остаточно призначити покарання у виді 1 (одного) року 2 (двох) днів позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання визначеного у відношенні до ОСОБА_4 ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 16.09.2025 року, за яким, на ОСОБА_4 покладено обов`язки: прибувати до прокурора та суду за кожною вимогою; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; не відлучатися за межі Миколаївської області без дозволу прокурора або суду; здати (за наявності) на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну залишити без змін до моменту приведення вироку до виконання.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

1) обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення їй наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав призначення покарання менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому, згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу, угода не може бути укладена.

Оскарження вироку з підстав не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини не допускається.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції після його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Казанківського районного суду

Миколаївської області ОСОБА_1