Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/5087/25
номер провадження 1-кп/695/341/26
У Х В А Л А

14 січня 2026 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонноий суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглядаючи у судовому засіданні в приміщенні зали суду у м. Золотоноша клопотання прокурора Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту у кримінальному провадженні за обвинувальним актом № 0001062 від 19.09.2025 року та клопотання захисника адвоката ОСОБА_4 про заміну запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту на особисте зобов`язання стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Лукашівка Золотоніського району Черкаської області, освіта середня спеціальна, одруженого, на утриманні має двох малолітніх дітей 2012 року народження та 2018 року народження, є учасником бойових дій (УБД № 900779), особою з інвалідністю, депутатом будь-якого рівня, постраждалим внаслідок аварії на ЧАЕС не є, проходить військову службу за мобілізацією на посаді стрільця - стрільця-снайпера 2 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого,

що обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 345, ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження № 0001062 від 19.09.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 345, ч. 5 ст. 407 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів.

Підставою для продовження даного запобіжного заходу прокурор наводив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні двох кримінальних правопорушень, що саме по собі створює ризик ухилення від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України). Крім того тяжкість покарання мотивує обвинуваченого до переховування; необхідності можливого залякування свідків; ризиком перешкоджання кримінальному провадженню шляхом створення штучних доказів; а також статусом військовослужбовця, що у разі звільнення дозволяє йому самовільно залишити частину (повторне вчинення злочину) та передислокуватися, унеможливлюючи його участь у процесі. З огляду на тяжкість інкримінованого злочину та встановлені ризики, прокурор вважає, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_4 , заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, просив відмовити прокурору та просив обрати його підзахисному запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. Адвокат наголосив на недоведеності ризиків, оскільки сторона обвинувачення не надала суду жодних належних та допустимих доказів, які б обґрунтовували існування ризику переховування обвинуваченого від суду, або незаконного впливу на потерпілого чи свідків. Його підзахисний виконує всі обов`язки, покладені на нього судом, має сім`ю, є соціалізованою людиною. Від свідків жодних заяв про незаконний на них вплив ні до прокурора, ні до суду не поступало. ОСОБА_5 виявив бажання й надалі проходити військову службу, згода командування військової частини до суду надійшла.

Обвинувачений у судовому засіданні просив змінити йому запобіжний захід, оскільки бажає й надалі служити та захищати державу, зобов`язується прибувати у судові засідання за викликом суду.

Допитаний у судовому засіданні як свідок ОСОБА_6 повідомив, що він є заступником командира з психологічної підтримки НОМЕР_2 батальйону територіальної оборони військової частини НОМЕР_3 . Дійсно в/ч НОМЕР_3 надала згоду на проходження ОСОБА_5 військової служби, з ним було проведено співбесіду, повідомлено, що це бойовий батальйон, і він буде приймати участь у бойових діях. Він погодився на запропоновану йому посаду стрілка. Командування попередньо зв`язувалась з в/ч, де раніше служив ОСОБА_5 , негативних відгуків не було. Також повідомив, що місце дислокації військової частини облаштоване відповідним обладнанням, що дає змогу виходити на відеозв`язок, якщо обвинувачений не зможе прибути до суду особисто. Заслухавши учасників процесу, суд встановив наступні обставини.

Згідно із ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.ст. 176, 177 КПК України законодавець дав вичерпний перелік загальних положень про запобіжні заходи та визначив мету і підстави їх застосування за наявності ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені частиною першою ст. 177 КПК України.

Так, згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню та продовжити кримінальне правопорушення. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити ці дії.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється (обвинувачується) у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом, обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

За п. 2, п. 4 та п. 5 ст. 178 цього Кодексу суд зобов`язаний оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини; наявність або відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ), обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою. При цьому суд враховує, що судове рішення щодо обрання та продовження запобіжного заходу повинно забезпечити не тільки права підозрюваного чи обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

У п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України» зазначено, що при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд розглядає можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, суд ретельно досліджує обставини, які свідчать про існування чи припинення існування ризиків, визначених статтею 177 КПК України.

Судом встановлено, що усі необхідні слідчі та процесуальні дії в рамках досудового розслідування фактично завершені. Свідки та потерпілий, були належним чином допитані та надали вичерпні покази. Вказана сукупність обставин об`єктивно нівелює раніше встановлений ризик незаконного впливу на учасників кримінального провадження (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки предмет впливу (не зафіксовані покази) більше не існує.

Відповідно до ч.2 ст.194 КПК України, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

За результатами встановлених у судовому засіданні обставин, та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення у клопотанні, суд погоджується про продовження існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість обвинуваченого переховуватись від суду.

Разом з тим, під час розгляду даного клопотання, сторона обвинувачення не навела переконливих доводів та доказів на їх обґрунтування щодо неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаного ризику, тобто обставину, передбачену п.3 ч.1 ст.194 КПК України, а тому суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід ніж той, що зазначений в клопотанні.

Вирішуючи питання про доцільність продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_5 враховує його належну процесуальну поведінку, а також те, що він протягом тривалого часу виконує належним чином всі обов`язки покладені на нього в межах кримінального провадження, беручи до уваги згоду військової частини та запевняння заступника командира батальйону щодо забезпечення участі обвинуваченого у судових засіданнях, суд дійшов висновку, що на теперішній час відсутні підстави для продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, а тому до нього може бути застосований більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання із покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, який буде достатнім для забезпечення покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків.

З урахуванням викладеного, оцінивши в сукупності всі обставини, на які посилався прокурор, суд вважає, що прокурор не довів встановлений раніше ризик незаконного впливу на потерпілого, свідків, і що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризику переховування обвинуваченого від суду, тому клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту не підлягає до задоволення.

Натомість суд вважає клопотання захисника таким, що підлягає до задоволення.

Враховуючи вище викладене на думку суду, належну поведінку ОСОБА_5 можливо забезпечити шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу особистого зобов`язання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 183, 194, 331, 376, 383 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту у кримінальному провадженні за обвинувальним актом № 0001062 від 19.09.2025 року стосовно ОСОБА_5 , що обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 345, ч. 5 ст. 407 КК України, відмовити.

Задовольнити клопотання сторони захисту та обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 345, ч. 5 ст. 407 КК України, запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком на 2 місяці.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання (перебування).

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що в разі невиконання ним зазначених вище обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід та може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням ОСОБА_5 особистого зобов`язання покласти на прокурора Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 .

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ухвали - до 14 березня 2026 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня складення повного тексту ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та оголошено 19 січня 2026 року о 08 год. 00 хв.

Суддя: ОСОБА_1