Справа №359/4866/25
Провадження №1-в/359/279/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2025 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , представника колонії ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з технічною фіксацією з ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» та в режимі ВКЗ, клопотання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 06.12.2022 року за ч.2 ст. 187 КК України, із застосуванням ч.1 та ч.4 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на сім років з конфіскацією майна, що належить йому на праві власності,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и в :

28.04.2025 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло вищезазначене клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

У поданому клопотанні ОСОБА_5 зазначив, що він має право на дострокове звільнення з ДУ «Бориспільська виправна колонія №119», оскільки став на шлях виправлення, стягнень та заохочень не має, не вчиняв порушень протягом останніх пів року, вже відбув 2/3 призначеного йому покарання, у зв`язку з чим просив його звільнити умовно-достроково від відбування покарання на невідбуту його частину.

В судовому засіданні засуджений подане клопотання підтримав та просив задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання.

Представник колонії з приводу задоволення клопотання засудженого заперечив, оскільки ОСОБА_5 не довів своє виправлення.

Суд, заслухавши засудженого, думку прокурора та представника колонії, ознайомившись з матеріалами клопотання з додатками та особової справи в їх сукупності, вважає клопотання не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_5 засуджено за вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 06.12.2022 року за ч. 2 ст. 187 КК України, із застосуванням ч. 1 та ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на сім років з конфіскацією майна, що належить йому на праві власності. Початок строку відбування покарання 12.08.2020 року, кінець строку 12.08.2027 року.

Вимогами п. 2 ч. 3 статті 81 КК України передбачено, що до осіб, які відбувають покарання у виді, зокрема, позбавлення волі, може бути застосоване умовно - дострокове звільнення після фактичного відбуття засудженими не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 засуджено за вчинення ним умисного тяжкого злочину, за який йому було призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На даний час фактично відбув 2/3 строку покарання.

Разом з цим, як зазначено в п. 2 Постанови Пленуму «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Розглядаючи подання про умовно-дострокове звільнення суд зобов`язаний перевірити сумлінну поведінку та сумлінне ставлення особи за весь період відбування нею покарання, врахувати тяжкість вчиненого злочину та особу засудженого в цілому.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Прийняття рішення про умовно дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Як вбачається з наданої суду характеристики на засудженого від 07.05.2025 року, ОСОБА_5 за час відбування покарання характеризується посередньо, стягнень та заохочень не має. В установі не працевлаштований, бажання працевлаштуватись не проявляє. Бажає змінити своє життя, про те це бажання має поодинокий та несистемний характер. Бере активну участь у програмах ДВВ на засуджених в розділі «духовне відродження». Усвідомлює, що саме потребує змін, але при цьому нічого не робить. Має позитивні плани на майбутнє, але не розуміє, яким чином їх втілити. Приймає участь в програмі ДВВ на засуджених в розділі "Духовне відродження". Згідно ст. 118 КВК залучається до робіт з благоустрою установи та відділення. До виконання робіт по благоустрою відноситься задовільно. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. Роботи із самообслуговування виконує самостійно, має достатній рівень необхідних навичок. Згідно вироку має позов, але виконавчий лист до установи і не надходив.

Відповідно до ст. ст. 50,65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. За змістом даної норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Відповідно до ч. 2 вказаної статті умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З аналізу наведених норм закону про кримінальну відповідальність вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

В той же час, з матеріалів особової справи вбачається, що 14.09.2023 року засуджений розглядався на комісії установи, де йому було відмовлено у застосуванні пільги, передбаченої ст. 101 КВК України, оскільки засуджений не стає на шлях виправлення. 15.02.2024 року засуджений розглядався на комісії установи, де йому було відмовлено у застосуванні пільги за ст. 82 КК України, так як засуджений не став на шлях виправлення. 17.04.2025 року засуджений розглядався на комісії установи, де йому було відмовлено у застосуванні пільги за ст. 81 КК України, оскільки останній не довів свого виправлення.

Тож, враховуючи висновки комісії установи виконання покарань, суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_5 не довів своє виправлення та не заслуговує на умовно-дострокове звільнення, що підтверджується наявними в особовій справі доказами.

Таким чином, засудженим не доведено і в судовому засіданні не встановлено, що за час відбуття покарання в особистості ОСОБА_5 відбувся процес позитивних змін, який створив у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

З огляду на це, суд вважає, що підстави для задоволення даного клопотання відсутні.

На підставі викладеного та ст. 81 КК України та керуючись ст. 376, 536-539 КПК України, ст. 158 КВК України, суд

ухвалив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 06.12.2022 року за ч. 2 ст. 187 КК України, із застосуванням ч. 1 та ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на сім років з конфіскацією майна, що належить йому на праві власності, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду на протязі 7 днів з дня проголошення шляхом подання апеляції через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Оголошення повного тексту ухвали суду здійснено 15.05.2025 року.

Суддя ОСОБА_1