Провадження № 1-кс/643/3846/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2025 слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові в режимі відеоконференції клопотання слідчого, яке погоджене прокурором, подане у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001998 від 06.07.2025, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, раніше судимого, який був раніше зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

Слідчому судді Салтівського районного суду міста Харкова 08.07.2025 надійшло клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у кримінальному провадженні № 0001998 від 06.07.2025 за ч. 2 ст. 121 КК України.

Клопотання обґрунтоване наявністю ризиків, передбачених п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та обґрунтованою підозрою про те, що 05.07.2025 близько 21.00 год., точний час проведеним досудовим розслідуванням не встановлений, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходився на відкритій ділянці місцевості, неподалік від будинку № 21 по вулиці Світлій в м. Харкові, де разом з раніше знайомими ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , неповнолітніми ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вживали алкогольні напої, під час вживання яких між ОСОБА_5 , неповнолітніми ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник словесний конфлікт, під час якого у ОСОБА_5 , неповнолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виник раптовий єдиний злочинний умисел, спрямований на протиправне заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень будь-якого ступеня тяжкості.

Реалізуючи свій спільний злочинний намір, неповнолітній ОСОБА_9 , діючи в групі із неповнолітнім ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільну-небезпечність своїх протиправних дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень будь-якого ступеню тяжкості, несподівано для ОСОБА_7 , наніс один удар рукою в область грудної клітини останнього, після чого ОСОБА_5 , неповнолітні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 повалили на землю ОСОБА_7 , та, діючи умисно, зі значною силою, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, неповнолітні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 нанесли не менше шести хаотичних ударів кожний лівою та правою ногами по тулубу ОСОБА_7 , під час нанесення яких ОСОБА_5 , в свою чергу почав стрибати по лежачому на землі ОСОБА_7 , стрибаючи при цьому по голові та тулубу останнього, після чого наніс один удар правою ногою по обличчю ОСОБА_7 .

Далі, в період часу з 21:00 по 22:00, точний час в ході досудового розслідування не встановлений, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, скориставшись тим, що ОСОБА_7 лежить на землі у безпорадному стані, застосовуючи фізичну силу, періодично підходив до лежачого на землі ОСОБА_7 , наносячи множинні удари кулаками рук та ніг в хаотичному порядку у ділянку голови та тулубу потерпілого.

Після чого, ОСОБА_5 , неповнолітні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , вчинивши всі дії, які вважали за необхідне для досягнення своєї злочинної мети, пов`язаної зі спричиненням тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , припинили подальше побиття потерпілого та з місця скоєння злочину зникли, залишивши останнього лежати на землі у непритомному стані, де 06.07.2025 приблизно о 07.50 тіло ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 без ознак життя було виявлено перехожим на відкритій ділянці місцевості неподалік від будинку № 21 по вулиці Світлій в м. Харкові

Згідно довідки від 06.07.2025 причиною смерті ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 явились легенево-серцева недостатність, множинні переломи ребер, множинні травми тіла, множинні травми голови з використанням тупого предмета з метою вбивства чи нанесення ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого.

06.07.2025 о 20:10 год., слідчим СВ ХРУП № 2 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було затримано у порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України

07.07.2025 старшим слідчим СВ ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області за погодженням з процесуальним керівником - прокурором Салтівської окружної прокуратури Харківської області повідомлено про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за який законом передбачено покарання до десяти років позбавлення волі.

На цей час вбачаються підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор у судовому засіданні просив задовольнити подане клопотання та пояснив, що на думку сторони обвинувачення необхідність взяття під варту підозрюваного є обґрунтованою, оскільки кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 є тяжким злочином, що свідчить про наявність обґрунтованих ризиків, що зазначені у клопотанні. Крім цього, у судовому засіданні прокурором долучено до матеріалів справи вимогу щодо наявності у підозрюваного судимостей та відповідь на неї, з якої слідує, що ОСОБА_5 18.06.2024 засуджений Київським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 296 КК України до одного року пробаційного нагляду. На переконання прокурора такі обставини свідчать про наявність ще одного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий підтримав позицію прокурора.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, вважали за можливе застосування домашнього арешту.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши та перевіривши надані матеріали клопотання та заперечення, встановив таке.

Як вбачається з матеріалів клопотання, до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за № 0001998 від 06.07.2025 за ч. 2 ст. 121 КК України.

06.07.2025 о 20:10 год., слідчим СВ ХРУП № 2 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було затримано у порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України

07.07.2025 старшим слідчим СВ ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області за погодженням з процесуальним керівником прокурором Салтівської окружної прокуратури Харківської області повідомлено про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Частиною 1 ст. 194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що доведеність наявності обґрунтованої підозри у вчиненні злочину на момент вирішення питання про взяття під варту має відповідати стандарту «розумна підозра». Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин (справа «Фокс, Кемпбел і Харлей проти Об`єднаного Королівства», рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ердагоз проти Туреччини», 1997 рік). Хоча факти на момент вирішення питання про утримання під вартою і не повинні бути переконливими настільки, щоб можна було визначити винуватість особи у вчиненні злочину, суд повинен оцінити докази, надані сторонами, на предмет їхньої допустимості, достовірності та належності і відкинути ті з них, що не відповідають цим критеріям. При цьому, суд має обґрунтовувати своє рішення на підставі дослідження у суді обґрунтованої підозри, а не на основі даних, поданих стороною обвинувачення.

На переконання слідчого судді, фактів й інформації, які переконливо свідчать про причетність до вчинення вказаного кримінального правопорушення у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої підозри.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, зокрема: протоколом огляду місця події від 06.07.2025 за адресою: м. Харків, вул. Світла, 21; протоколом огляду місця події від 06.07.2025 за адресою: м. Харків, вул. Світла 21; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 06.07.2025; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю ОСОБА_10 від 06.07.2025; протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_11 від 06.07.2025; протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_12 від 06.07.2025; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю ОСОБА_12 від 06.07.2025; протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_13 від 06.07.2025; протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_14 від 06.07.2025; протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_15 від 06.07.2025; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю ОСОБА_15 від 06.07.2025; протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_16 від 06.07.2025; протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_9 від 06.07.2025; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю ОСОБА_9 від 06.07.2025; протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_17 від 06.07.2025; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю ОСОБА_17 від 06.07.2025; протоколом огляду місця події від 21.11.2024 за адресою: м. Харків, пров. Квітучий, 5; протоколом затримання ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні злочину від 06.07.2025; протоколом затримання ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину від 06.07.2025; протоколом затримання ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні злочину від 06.07.2025; речовими доказами; довідкою від 06.07.2025 згідно якої, причиною смерті ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 явились легенево-серцева недостатність, множинні переломи ребер, множинні травми тіла, множинні травми голови з використанням тупого предмета з метою вбивства чи нанесення ушкоджень.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК України).

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Стаття 277 КПК України визначає вимоги до змісту повідомлення про підозру як процесуального документа. Так, повідомлення про підозру, окрім інших відомостей, має містити зміст підозри.

Достатність належить до оціночної категорії, тому в кожному кримінальному провадженні за внутрішнім переконанням слідчий, детектив, прокурор вирішують питання про достатність рівня підозри, обґрунтування якої (тобто її зміст) лягає в основу процесуального документа. Повідомлення про підозру це суб`єктивне, засноване на відповідній структурі складу злочину, формулювання обвинувачення у формі певної тези, яка лише у процесі досудового розслідування в повному обсязі може перерости у твердження у вигляді обвинувального акта.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наданих стороною обвинувачення документів слідчий суддя доходить висновку про наявність обґрунтованої підозри, на час розгляду клопотання, щодо можливого вчинення ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення.

Згідно рішень Європейського суду з прав людини у справах «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan» пункт 88, «Erdagozv. Turkey» пункт 51, «Cebotari v. Moldova» п. 48 «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Murray v. the United Kingdom». Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

Щодо наявності ризиків, слідчий суддя зазначає таке.

Частиною 5 ст. 9 КПК визначено, що кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Прецедентне право Європейської конвенції з прав людини сформулювало підстави, за наявності яких допускається безперервне тримання особи під вартою.

До цих підстав віднесені: наявність ризику, що підозрюваний не з`явиться до суду; вчинить дії, які перешкоджають правосуддю; скоїть інше кримінальне правопорушення; стане причиною громадських заворушень (Tiron v. Romania, § 37; Smirnova v. russia, § 59; Piruzyan v. Armenia, § 94).

Ризик переховування обвинуваченого від суду, крім суворості покарання, має оцінюватись також з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити цей ризик, або продемонструвати, що він наскільки незначний, що не виправдовує попереднє ув`язнення особи. (Panchenko v. russia, § 106).

Вказаний ризик підлягає врахуванню у світлі таких чинників, як характер людини, його моральні принципи, місце мешкання, робота, сімейні зв`язки та будь-які інші зв`язки з країною, у якій ведеться її переслідування. (Becciev v. Moldova, § 58).

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Clooth v. Belgium» серйозність звинувачень може примусити судові органи помістити обвинуваченого під варту з метою попередження спроб подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб цей ризик був очевидним, а захід таким, що відповідає обставинам справи, зокрема, минулому та особі обвинуваченого.

Вказані підстави враховані у національному законодавстві.

Зокрема ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, суд відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку обвинувачений, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Слідчий суддя також вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування підозрюваної від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; можливість незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; можливість вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, існує на тій підставі, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до десяти років, та з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого йому злочину, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а міцні соціальні зв`язки у місці постійного проживання у цьому випадку не зможуть утримати останнього від цього. Також суд враховує, що ОСОБА_5 не має зареєстрованого в Україні місця проживання з січня 2025 року.

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий суддя вважає доведеним, оскільки ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, які на теперішній час ще відшукуються, а саме особисті речі потерпілого.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість незаконно впливати на свідків також наявний, оскільки при встановленні наявності такого ризику слід враховувати визначену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. ст. 23, 224 КПК України). Разом з цим, підозрюваний може шляхом погроз, вмовлянь чи іншим шляхом незаконно вплинути на свідків, які вже допитані, а також на осіб, які володіють цінною для слідства інформацією, але на теперішній час ще встановлюються та в якості свідків не допитані.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, вчинити інше кримінальне правопорушення існує на тій підставі, що ОСОБА_5 будучи засудженим 18.06.2024 Київським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 296 КК України, в період відбуття покарання у виді пробаційного нагляду, вчинив протиправні дії, які йому інкримінуються у цьому кримінальному провадженні, що свідчить про обґрунтованість ризику, про який зазначив прокурор у судовому засіданні.

При обранні запобіжного заходу слідчим суддею також враховується характер кримінального правопорушення, який має ознаки насильства та який спричинив загибель людини.

З погляду на обставини кримінального правопорушення та його кваліфікацію, наявність кількох ризиків, передбачених ст. 177 КПК України слідчий суддя з урахуванням положень п. 1, 2 ч. 4 ст. 183 КПК України не вбачає підстав для визначення ОСОБА_5 розміру застави.

Оцінюючи доводи сторони захисту щодо наявності підстав для обрання запобіжного заходу в виді домашнього арешту, слідчий суддя враховує, що такий запобіжний захід сам по собі не здатний запобігти ризикам, встановленим під час обрання запобіжного захисту.

При цьому, слідчий суддя наголошує, що відповідно до положень ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Згідно ч. 1, 2 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше.

Відтак, строк тримання під вартою підозрюваного рахувати з 20 год. 10 хв. 06.07.2025, тобто з моменту фактичного затримання ОСОБА_5 .

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 193, 196, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 діб з моменту затримання, без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою рахувати з 20 год. 10 хв. 06.07.2025.

Строк дії ухвали до 20 год. 10 хв. 04.09.2025.

Зобов`язати орган досудового розслідування негайно повідомити про тримання підозрюваного під вартою його близьких родичів, членів сім`ї або інших осіб за вибором підозрюваного у порядку, передбаченому ст. 111, 112 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено о 08:20 10.07.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_18