ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2227/25 Справа № 174/333/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 03 червня 2024 року відносно ОСОБА_8 ,

В СТ А Н О В И Л А:

Вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 03 червня 2024 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вільногірськ Дніпропетровської області, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 19.03.2024 П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробовуванням, іспитовим строком 2 роки

визнано винуватим та засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі. Вирок П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2024 року виконувати самостійно. Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду першої інстанції, Указом Президента України № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» на території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який продовжено Указом Президента України № 734/2023 від 06.11.2023 з 16 листопада 2023 року строком на 90 діб, тобто до 14 лютого 2024 року.

ОСОБА_8 , 26.01.2024, близько 23:30 год., тобто в умовах воєнного стану, знаходився за місцем свого мешкання, тобто за адресою: АДРЕСА_1 , де в цей час також перебував ОСОБА_9 . Заздалегідь знаючи, що за місцем мешкання останнього, тобто за адресою: АДРЕСА_2 , знаходиться телевізор марки «SAMSUNG», в ОСОБА_8 раптово виник злочинний умисел на викрадення вказаного телевізору, для здійснення чого останній вирішив викрасти ключі від вказаної квартири.

Після чого, 27.01.2024, близько 00:20 год., ОСОБА_8 , продовжуючи знаходитись за адресою: АДРЕСА_1 , скориставшись тим, що ОСОБА_9 перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, розуміючи, що його дії не будуть помічені останнім, викрав з наплічної сумки ключі від квартири ОСОБА_9 , які не представляли для останнього матеріальної цінності.

У той же день, тобто 27.01.2024, близько 01:20 год., більш точного часу встановити не надалось можливим, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за його діями не спостерігають сторонні особи, діючи повторно, умисно, таємно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, за допомогою раніше викрадених у ОСОБА_9 ключів, відчинив вхідні двері та проник до квартири АДРЕСА_3 , звідки викрав належний ОСОБА_10 телевізор марки «SAMSUNG» модель «UA42RU8000» чорного кольору, діагоналлю 40 дюймів, бувший у використанні, вартістю 5 400 грн, після чого з викраденим майном з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_9 матеріальний збиток на вищевказану суму..

На вказане рішення обвинуваченим ОСОБА_8 подана апеляційна скарга, в якій він не оспорюючи фактичні обставини справи, просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та, на підставі ст. 75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. Вказує, що суд першої інстанції призначаючи йому покарання, не в повній мірі дотримався вимог ст. 50, 65 КК України та призначив йому занадто суворе покарання. Обвинувачений вказує, що суд не надав належної оцінки тому, що він щиро розкаявся у вчиненому ним злочині, вказаний збиток не спричинив будь-яких тяжких наслідків потерпілій, а викрадене ним майно невеликої вартості. Крім того, він працевлаштований, за місцем роботи характеризується позитивно, страждає на ВІЛ, в 2020 році переніс туберкульоз, отримує та потребує постійного лікування, його батько, за яким він доглядає, є людиною похилого віку, страждає на багато хронічних хвороб та потребує сторонньої допомоги, він має міцні соціальні зв`язки із своєю родиною, а тому вважає, що призначене йому покарання у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням є занадто суворим.

Заслухавши суддю доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів зазначає наступне.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація дій ОСОБА_8 ніким не оскаржуються, а тому на підставі ч. 1 ст. 404 КК України апеляційним судом не перевіряються.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання в повному обсязі відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та запобігати вчиненню ним нових злочинів.

Так, ОСОБА_8 судимий за злочини проти власності, та знов скоїв аналогічний злочин, який відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії тяжких злочинів, а саме таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням в інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану. Повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення.

Обставиною, що пом`якшують покарання судом першої інстанції правильно визнано щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання судом першої інстанції не встановлено.

Таким чином, суд першої інстанції дослідивши всі обставини справи, за своїм внутрішнім переконанням, призначив обвинуваченому покарання, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу ОСОБА_8 ..

Обговорюючи доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про застосування до нього вимог ст. 69 КК України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, призначити основне покарання передбачене санкціє ч. 4 ст. 185 КК України, нижче від найнижчої межі.

Однак судом першої інстанції визнана лише одна обставина, що пом`якшує покарання щире каяття, тобто відсутня обов`язкова умова застосування даної норми кримінального закону. Крім того, суд першої інстанції призначив мінімальне покарання обвинуваченому ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 185 КК України.

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_8 , як на підставу пом`якшення покарання посилається на те що він працевлаштований, за місцем роботи характеризується позитивно, страждає на ВІЛ, в 2020 році переніс туберкульоз, отримує та потребує постійного лікування, його батько, за яким він доглядає, є людиною похилого віку, страждає на багато хронічних хвороб та потребує сторонньої допомоги. Ці обставини існували і на момент вчинення інкримінованого злочину, а відтак вони очевидно не утворюють жодних моральних запобіжників при обранні обвинуваченим злочинної моделі поведінки.

Крім того, як встановлено з матеріалів справи з ОСОБА_8 25.10.2024 року припинено трудовий договір за прогул без поважної причини згідно п. 4 с. 40 КЗпП.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що призначене судом покарання обвинуваченому ОСОБА_8 є справедливим та співмірним вчиненому злочину, підстав для застосування більш м`якого покарання та застосування ст. 69 КК України не вбачається, а тому його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404 407 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Вирок Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 03 червня 2024 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набуває чинності негайно та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк, з дня вручення йому копії ухвали

Судді