У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 384/324/25

Провадження № 1-кп/384/56/2025

18 липня 2025 року с-ще Вільшанка

Вільшанський районний суд

Кіровоградської області

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в с-щі Вільшанка Кіровоградської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000209 від 22 квітня 2025 року, за обвинуваченням:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Осички Вільшанського району Кіровоградської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, військовослужбовця, освіта повна загальна середня, одруженого, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора, який брав участь в судовому засіданні

в режимі відеоконференції ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

16 липня 2025 року до Вільшанського районного суду Кіровоградської області надійшов обвинувальний акт за матеріалами кримінального провадження №0000209 від 22 квітня 2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 строком на шістдесят днів, з метою уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не зменшилися та не втратили своєї актуальності, а саме запобігання спробам: переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків; вчиняти інші кримінальні правопорушення з метою приховати відомості про вже вчинений злочин.

Потерпіла ОСОБА_5 щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не заперечувала.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_6 просили замінити запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідиши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Ухвалою слідчого судді Голованівського районного суду Кіровоградської області від 23 квітня 2025 року відносно ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів до 01 год. 39 хв. 20 червня 2025 року включно.

Ухвалою слідчого судді Благовіщенського районного суду Кіровоградської області від 19 червня 2025 року продовжено ОСОБА_3 строк тримання під вартою до 17 год. 02 хв. 22 липня 2025 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди використовують практику суду як джерело права.

Згідно з частиною 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповіднодо вимог п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Поряд з цим, у справі «Москаленко проти України» № 37466/04 від 20.05.2010 року у п. 36 ЄСПЛ зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті суд нагадав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Також суд визнав, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого.

При вирішенні питання щодо продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Отже, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого. Крім того, по даній справі не допитано потерпілу, свідків, не досліджено матеріали кримінального провадження, також не допитано обвинуваченого.

Разом з цим, суд оцінює суворість можливого покарання, існування на даний час ризиків, які вказують на можливість обвинуваченого ОСОБА_3 , у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, а саме запобігання спробам: переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків; вчиняти інші кримінальні правопорушення з метою приховати відомості про вже вчинений злочин.

У зв`язку з наведеним, суд дійшов висновку, що ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати.

Таким чином, заявлені стороною обвинувачення ризики, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є триваючими, не спростовані обвинуваченим ОСОБА_3 та стороною захисту, не зменшилися в такому обсязі, що забезпечило б належну процесуальну поведінку обвинуваченого шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою. Обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою відпали, не встановлено.

Отже зазначене свідчить, що більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а також запобігти встановленим ризикам, а тому не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

За таких обставин, враховуючи те, що продовжують існувати обґрунтовані ризики того, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити та продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 на шістдесят днів.

Крім цього, враховуючи положення ч. 4 ст. 183 КПК України, суд вважає за можливе не визначати у даному кримінальному провадженні розміру застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 183, 314, 331, 372, 376 КПК України, суд -

у х в а л и в:

Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000209 від 22 квітня 2025року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Осички Вільшанського району Кіровоградської області,строком на шістдесят днів, тобто з 16 год. 00 хв. 18 липня 2025 року до 16 год. 40 хв. 15 вересня 2025 року включно, без визначення розміру застави, з подальшим утриманням в Державній установі «Кропивницький слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали визначити до 16 години 00 хвилин 15 вересня 2025 року включно.

Копію ухвали направити до ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор», для негайного виконання.

Відкласти підготовче судове засідання на 14 год. 00 хв. на 23 липня 2025 року.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року №4-р/2019 ухвала в частині продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1