Номер провадження: 11-сс/813/1315/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

представника володільця майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 ,

володільця майна - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції між Одеським апеляційним судом та з використанням системи «ВКЗ» за участю представника володільця майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 матеріали справи за його апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 16.05.2025 року про арешт майна в кримінальному провадженні №0001520 від 13.12.2023 року,

встановив:

оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0001520 від 13.12.2023, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.149, ч.2 ст.332, ч.3 ст.332 КК України, та накладено арешт на майно вилучене 23.04.2025 року в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- банківську карту № НОМЕР_1 ;

- банківську карту № НОМЕР_2 ;

- банківську карту № НОМЕР_3 ;

- банківську карту № НОМЕР_4 ;

- банківську карту № НОМЕР_5 ;

- банківську карту № НОМЕР_6 ;

- банківську карту № НОМЕР_7 ;

- банківську карту № НОМЕР_8 ;

- банківську карту № НОМЕР_9 ;

- банківську карту № НОМЕР_10 ;

- банківську карту № НОМЕР_11 ;

- банківську карту № НОМЕР_12 ;

- банківську карту № НОМЕР_13 ;

- банківську карту № НОМЕР_13 ;

- банківську карту № НОМЕР_14 ;

- записну книгу з чорновими записами в обкладинці коричневого кольору;

- записну книгу в обкладинці коричневого кольору з написом «2014» з чорновими записами;

- мобільний телефон Iphone 16 Pro Max, IMEI 1: НОМЕР_15 , IMEI 2: НОМЕР_16 , з сім-картою з номером НОМЕР_17 ;

- мобільний телефон Iphone 13 Pro Max, IMEI 1: НОМЕР_18 , IMEI 2: НОМЕР_19 , з сім-картою з номером НОМЕР_20 ;

- грошові кошти в сумі 23100 (двадцять три тисячі сто) доларів США купюрами по 100 доларів США, із забороною права відчуження, розпорядження та користування майном.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на наявність правових підстав для застосування арешту на майно з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник володільця майна ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, просить її скасувати та відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Мотивуючи вимоги апеляційної скарги, адвокат посилається на те, що арешт на майно накладено безпідставно, оскільки не враховано, що майно не має відношення до кримінального провадження, а ОСОБА_7 не є підозрюваним у кримінальному провадженні.

Окрім цього, представник володільця майна посилається на наступні доводи:

-слідчим суддею не виконано вимог ч.2 ст.167 КПК щодо перевірки наявності достатніх підстав для тимчасового вилучення майна;

-розмови, які зафіксовані під час проведення слідчої розшукової дії стосувались виключно особистих сімейних та робочих питань, які необхідно розбирати окремо;

-зазначені в ухвалі слідчого судді грошові перекази на загальну суму 191884 доларів США надходили на рахунки благодійної організації Фонду «Дитячі стежинки», що не було зазначено в ухвалі;

-кошти на рахунки ОСОБА_7 та дитячого будинку надходили у зв`язку із здійснення благодійної діяльності ще задовго до введення в Україну воєнного стану та обмежень при перетині державного кордону;

-слідчим не виконано вимог ухвали слідчого судді від 07.05.2025 року про повернення попереднього клопотання про арешт майна.

Іншими учасниками кримінального провадження ухвала слідчого судді оскаржена не була.

Заслухавши суддю-доповідача; вислухавши володільця майна ОСОБА_7 та його представника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги в частині скасування арешту на записні книги, мобільного телефону ОСОБА_7 , а також грошових коштів, разом з цим не заперечував проти задоволення апеляційної скарги в частині скасування арешту на мобільний телефон дружини та банківських карток; вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Вирішуючи питання про можливість розгляду апеляційної скарги, яка подана особою, яка відповідно до матеріалів кримінального провадження, не мають процесуального статусу і не є стороною цього провадження, апеляційний суд виходить з наступного.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно зі ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає апеляційному оскарженню. При цьому, КПК не встановлено чіткого переліку осіб - суб`єктів права на апеляційне оскарження цієї ухвали, але п.10 ч.1 ст.393 КПК регламентовано, що апеляційну скаргу мають право подати інші особи у випадках, передбачених КПК.

Одним із учасників як кримінального, так і судового провадження є третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт (п. 25, 26 ч. 1 ст. 3 КПК).

Статтею 64-2 КПК визначається зміст і процесуальний статус третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Водночас, в останньому абзаці ч. 7 ст. 173 КПК передбачено, що треті особи мають право на захисника та право оскаржити судове рішення щодо арешту майна.

За таких обставин, власник чи володілець майна, щодо якого вирішується питання про арешт, є особою прав, свобод та інтересів якої стосується судове рішення, а отже, належить до категорії «інші особи», які вправі подати апеляційну скаргу на рішення слідчого судді.

Із матеріалів судового провадження вбачається, що арешт накладено на майно, яке виявлене та вилучене під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , відповідно останній є володільцем вказаного майна.

Таким чином, з урахуванням аналізу норм закону, закріплених у ст.41 Конституції України, ст.ст. 24, 64-2, 173, ч.1 ст.174, п.10 ч.1 ст.393 КПК, представник володільця майна ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 є особою, яка вправі звернутися з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно.

Перевіривши доводи апеляційної скарги щодо незаконності ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання слідчого, слідчий суддя не звернув уваги на необґрунтованість та невідповідність клопотання вимогам ст.171 КПК, та дійшов до помилкового висновку про наявність підстав для накладення арешту на мобільний телефон «Iphone 13 Pro Max», IMEI 1: НОМЕР_18 , IMEI 2: НОМЕР_19 , з сім-картою з номером НОМЕР_20 , який належить ОСОБА_10 , а також банківські картки, та безпідставно задовольнивши клопотання слідчого в цій частині.

Таке рішення слідчого судді є незаконним, необґрунтованим, та таким, що підлягає скасуванню в частині накладення арешту на вказаний мобільний телефон та банківські картки, з огляду на таке.

Частиною 1 статті 173 КПК визначено, що слідчий суддя вправі відмовити в задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст.170 КПК.

Ініціювання слідчим питання про накладення арешту на вказані в клопотанні мобільний телефон «Iphone 13 Pro Max» та банківські картки, не відповідає положенням Конституції України, кримінального процесуального закону України та практиці Європейського суду з прав людини, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.171 КПК з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Клопотання слідчого про арешт вказаних мобільного телефону «Iphone 13 Pro Max» та банківських карток не відповідає вимогам ч.2 ст.171 КПК, оскільки відсутнє належне обґрунтування підстав та мети відповідно до положень ст.170 КПК та обґрунтування необхідності арешту цього майна.

В порушення абз.2 ч.2 ст.171 КПК до клопотання не додано відповідних оригіналів або копій документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Із матеріалів справи вбачається, що в провадженні СУ ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження №0001520 від 13.12.2023, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.149, ч.3 ст.332 КК України.

Підставою для внесення відомостей до ЄРДР стали матеріали УМП ГУНП в Одеській області щодо групи із невстановленої кількості осіб, які займаються оформленням документів щодо опікунства над неповнолітніми особами з метою безперешкодного перетину державного кордону України в період воєнного стану.

У зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, термін дії якого востаннє продовжено Указом Президента України № 26/2025 від 14.01.2025 року, 05 години 30 хвилин 8 лютого 2025 року строком на 90 діб, який затверджено Верховною Радою України, відповідним Законом України «Про затвердження Указу Президента «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».

Так, відповідно до п. 2 Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв?язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Крім того, п. 3 вказаного Указу зазначено, що у зв?язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені зокрема ст. 33 Конституції України, згідно з якою кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 на території України з 24.02.2024 введено режим воєнного стану, на період дії якого обмежено виїзд за кордон чоловікам віком від 18 до 60 років та жінкам-військовозобов`язаним. Разом з тим, не поширюються обмеження щодо виїзду за межі України на осіб, які відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації - усиновлювачі, на утриманні яких перебуває дитина (діти), яка (які) до моменту усиновлення була (були) дитиною-сиротою (дітьми-сиротами) або дитиною (дітьми), позбавленою (позбавленими) батьківського піклування, віком до 18 років, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, на утриманні яких перебуває дитина-сирота (діти-сироти) або дитина (діти), позбавлена (позбавлені) батьківського піклування, віком до 18 років.

Враховуючи особливості законодавства України в період дії воєнного стану, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та інші невстановлені особи вступили в попередню змову з метою особистого збагачення шляхом вчинення злочинів у вигляді організації незаконного переправлення осіб чоловічої статті, які підлягають мобілізації на території України, через державний кордон, усвідомлюючи при цьому протиправний характер своїх дій.

У зв`язку з цим, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та інші невстановлені особи розробили план протиправної діяльності, який полягав в наступному.

ОСОБА_11 та ОСОБА_12 підшукували осіб чоловічої статі, які підлягають мобілізації на території України, виявили бажання уникнути мобілізації та безперешкодно виїхати за межі країни. Після підбору відповідного кандидата ОСОБА_11 та ОСОБА_12 пропонували йому стати опікуном малолітньої чи неповнолітньої дитини, позбавленої батьківського піклування, що забезпечить відстрочку від мобілізації та право безперешкодно виїхати за межі територію України (відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року).

Отримавши згоду від таких осіб, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та інші невстановлені особи, діючи за попередньою змовою на виконання відомого співучасникам спільного злочинного плану, надавали інструкції щодо подальших дій останніх, забезпечували їх завідомо підробленими офіційними та іншими документами, що містять недостовірні відомості, які підлягають наданню до органів і служб у справах дітей, контролювали процес збирання та подання таких документів до органів опіки та піклування з метою встановлення такими особами опіки (піклування) над дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також, використовуючи знайомства із посадовими особами служб у справах дітей, лобіювали та прискорювали прийняття рішення щодо призначення підібраних ними осіб опікунами чи піклувальниками дітей, позбавлених батьківського піклування.

Разом з тим, під час дії на території України надзвичайного або воєнного стану особа, яка перебуває у сімейних, родинних відносинах (у тому числі хрещені батьки) з дитиною-сиротою або дитиною, позбавленою батьківського піклування, виявила бажання взяти її під опіку, піклування, подає службі у справах дітей за місцем свого проживання або за місцем виявлення дитини такі документи: 1) заяву; 2) копію паспорта громадянина України; 3) документи, що підтверджують сімейні, родинні зв`язки особи з дитиною; 4) довідку від нарколога та психіатра про відсутність перебування на обліку; 5) довідку про наявність чи відсутність судимості, видану територіальним центром з надання сервісних послуг МВС за місцем проживання заявника або через Портал «Дія» (п.79 Постанови Кабінету Міністрів України №866 від 24.09.2008 року «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини»).

Крім того, під час дії на території України надзвичайного стану проходження особами, які перебувають у сімейних, родинних відносинах (у тому числі хрещеними батьками), в сім`ї яких влаштовуються діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, під опіку, піклування, курсу навчання з виховання таких дітей у центрі соціальних служб не вимагається (п. 80 Постанови Кабінету Міністрів України №866 від 24.09.2008 року «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини»).

Використовуючи норми чинного законодавства України, які дозволяють призначення особи, яка перебуває у родинних відносинах з дитиною, позбавленою батьківського піклування, опікуном чи піклувальником у спрощеному порядку, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та інші невстановлені особи, з метою забезпечення швидкого та спрощеного порядку призначення підібраної особи чоловічої статі опікуном чи піклувальником, в невстановлений наразі спосіб, місці та час забезпечували виготовлення несправжнього свідоцтва про хрещення, в якому зазначали чоловіка, який виявив бажання уникнути мобілізації, хрещеним батьком дитини, позбавленої батьківського піклування, що свідчить, за задумом співучасників, про наявність родинних відносин між майбутнім опікуном (піклувальником) та дітьми, над якими планується встановити опіку (піклування).

В клопотанні слідчий вказує, що на теперішній час ОСОБА_11 та ОСОБА_12 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332 КК України, за кваліфікуючими ознаками: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, усуненням перешкод, вчинені повторно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії, передбаченої ст.263 КПК України, зафіксовано розмови між ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , наступного змісту:

- 04.03.2024- розмова, під час якої ОСОБА_12 запитує чи пішов «той» (невстановлена особа) на курси, ОСОБА_7 відповідає, що пішов, під час розмови згадується ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка США та проблеми під час перетину кордону з особою, на ім?я « ОСОБА_14 »;

- 04.03.2024 - розмова, під час якої обговорюються документи для «ОСОБА_24» (дитина, на теперішній час встановлюється), запрошення від ОСОБА_13 ( ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка США), також у розмові мова йде про ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 ;

- 18.03.2024 - розмова про двох потенційних опікунів ОСОБА_18 та ОСОБА_19 та хлопчика ОСОБА_20 (встановлюється), якому 12 років, планують обговорити це з ОСОБА_13 ( ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка США) і якщо «все окей» запускати процес;

- 20.03.2024 - розмова, під час якої останні говорить «Розмовляв сьогодні з ОСОБА_21 , за ОСОБА_20 (дитина, хлопчик 12 років), за ОСОБА_18 (потенційний опікун), та додає «якщо все окей, дієм по процедурі, в понеділок ОСОБА_18 їде туди»;

- 02.04.2024 - розмова, під час якої обговорюється процес зустрічі ОСОБА_13 ( ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка США) у аеропорту перед приїздом до України, згадують та обговорюють ОСОБА_22 ;

- 03.04.2024 - розмова з приводу опіки «ОСОБА_25», з?ясовують в чому може бути проблема.

Орган досудового розслідування вказує, що зазначені розмови свідчать про обізнаність ОСОБА_7 щодо протиправної діяльності ОСОБА_12 та про можливу причетність останнього до такої діяльності.

Поряд з цим, аналізом відомостей, наданих Федеральним Бюро Розслідувань Сполучених Штатів Америки, щодо грошових переказів через міжнародну систему «Western Union», встановлено, що від громадянки США ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на рахунок ОСОБА_7 надійшли грошові перекази на загальну суму 191884 доларів США.

Надалі, з метою проведення повного, всебічного досудового розслідування, а також встановлення всіх обставин вчинення кримінальних правопорушень та осіб, причетних до їх вчинення, на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Одеси, 23.04.2025 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході проведення якого виявлено та вилучено:

- банківську карту № НОМЕР_1 ;

- банківську карту № НОМЕР_2 ;

- банківську карту № НОМЕР_3 ;

- банківську карту № НОМЕР_4 ;

- банківську карту № НОМЕР_5 ;

- банківську карту № НОМЕР_6 ;

- банківську карту № НОМЕР_7 ;

- банківську карту № НОМЕР_8 ;

- банківську карту № НОМЕР_9 ;

- банківську карту № НОМЕР_10 ;

- банківську карту № НОМЕР_11 ;

- банківську карту № НОМЕР_12 ;

- банківську карту № НОМЕР_13 ;

- банківську карту № НОМЕР_13 ;

- банківську карту № НОМЕР_14 ;

- записну книгу з чорновими записами в обкладинці коричневого кольору;

- записну книгу в обкладинці коричневого кольору з написом «2014» з чорновими записами;

- мобільний телефон Iphone 16 Pro Max, IMEI 1: НОМЕР_15 , IMEI 2: НОМЕР_16 , з сім-картою з номером НОМЕР_17 ;

- мобільний телефон Iphone 13 Pro Max, IMEI 1: НОМЕР_18 , IMEI 2: НОМЕР_19 , з сім-картою з номером НОМЕР_20 ;

- грошові кошти в сумі 23 100 (двадцять три тисячі сто) доларів США купюрами по 100 доларів США.

23.04.2025 року постановою заступника начальника відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_23 вищевказані речі та майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

У клопотанні слідчий вказує, що в ході досудового розслідування проведено огляд мобільного телефону «Iphone 16 Pro Max», IMEI 1: НОМЕР_15 , IMEI 2: НОМЕР_16 , в якому виявлено інформацію, яка має значення в даному кримінальному провадженні, зокрема листування у мобільних додатках з ОСОБА_12 . Окрім того, з метою отримання та дослідження всіх відомостей та обставин вчинених кримінальних правопорушень, виникла необхідність в проведені комп`ютерно-технічної експертизи вилучених у ОСОБА_7 мобільних телефонів.

У подальшому слідчий звернувся із клопотання про накладення арешту на вищевказане майно.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 07.05.2025 клопотання про арешт майна повернуто прокурору на доопрацювання (а.с.207-211).

13.05.2025 року старший слідчий ОСОБА_9 повторно подала слідчому судді Київського районного суду м. Одеси погоджене прокурором клопотання про накладення арешту на вищевказане майно, яке було виявлене та вилучене в ході обшуку 23.04.2025 року за місцем проживання ОСОБА_7 .

Звертаючись до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту, слідчий послалася на те, що в ході досудового розслідування кримінального провадження виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене в ході обшуку майно, зокрема мобільний телефон «Iphone 13 Pro Max» та банківські картки, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Колегія суддів вважає, що посилання в клопотанні про накладення арешту на те, що мобільний телефон «Iphone 13 Pro Max» та банківські картки є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки органом досудового розслідування та прокурором не надано достатніх даних на підтвердження того, що вказаний мобільний телефон «Iphone 13 Pro Max», який належить ОСОБА_10 , та банківські картки, є речовими доказами та мають доказове значення у кримінальному провадженні.

Колегія суддів вважає, що матеріали додані до клопотання про накладення арешту на мобільний телефон «Iphone 13 Pro Max» та банківські картки не містять будь-яких доказів відносно того, що вказані речі зберегли на собі сліди кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.149, ч.2 ст.332, ч.3 ст.332 КК України, є предметом, засобом чи знаряддям злочинів, та відповідно є речовими доказами.

Клопотання слідчого не містить належного обґрунтування підстав та мети накладення арешту на зазначене майно, крім посилання слідчого на загальні норми кримінального процесуального законодавства, які регламентують застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Так, колегія суддів звертає увагу, що в клопотанні слідчий вказує, що органом досудового розслідування було проведено огляд мобільного телефону «Iphone 16 Pro Max», IMEI 1: НОМЕР_15 , IMEI 2: НОМЕР_16 , в якому виявлено інформацію, яка має вагоме значення для доказування даному кримінальному провадженні, зокрема листування у мобільних додатках з ОСОБА_12 .

Однак слідчим не долучено документів на підтвердження проведення огляду мобільного телефону «Iphone 13 Pro Max», IMEI 1: НОМЕР_18 , IMEI 2: НОМЕР_19 , з сім-картою з номером НОМЕР_20 , який належить ОСОБА_10 , та не вказано, яке значення телефон має для предмету доказування в даному кримінальному провадженні. Не містить клопотання слідчого і відповідного обґрунтування відношення вилучених банківських карток до кримінального провадження, підстав та мети накладення арешту на них.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що слідчий, звертаючись із клопотанням про арешт на вилучені мобільний телефон «Iphone 13 Pro Max» та банківські картки, жодним чином не мотивував свого клопотання.

Колегія суддів звертає увагу, що за відсутності жодного обґрунтування в клопотанні підстав для накладення арешту на мобільний телефон «Iphone 13 Pro Max» та банківські картки, відсутні підстави для накладення арешту на вказане майно. Крім того, відповідно до клопотання слідчого про підозру в кримінальному провадженні повідомлено ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а ОСОБА_7 та ОСОБА_10 про підозру не повідомлялось.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що вилучені під час обшуку мобільний телефон ОСОБА_7 («Iphone 16 Pro Max») містить інформацію щодо кримінального провадження, вилучені грошові кошти також мають значення, оскільки могли бути набуті злочинним шляхом, записні книги також можуть містити важливу інформацію для встановлення обставин кримінальних правопорушень.

Разом з цим, прокурор повідомив суду, що мобільний телефон «Iphone 13 Pro Max», який належить дружині ОСОБА_10 та банківські картки, не мають суттєвого значення для досудового розслідування кримінального провадження, тому не заперечував проти відмови в накладенні арешту на них.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що ініціювання питання про накладення арешту на мобільний телефон «Iphone 13 Pro Max» та банківські картки, право власності на які належить фізичним особам, якеі не є підозрюваними в даному кримінальному провадженні, не відповідає положенням Конституції України, кримінального процесуального закону України та практиці Європейського суду з прав людини.

З огляду на встановлені апеляційним судом обставини, колегія суддів приходить до висновку, що на день розгляду слідчим суддею клопотання та апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, відсутні достатні законні підстави для застосування обмежувальних заходів відносно мобільного телефону «Iphone 13 Pro Max» та банківських карток, тому оскаржена ухвала в цій частині є необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що в ході апеляційного розгляду володільцем майна та його представником не спростовано обґрунтованість накладеного арешту на інше майно, а саме на вилучені під час обшуку дві записні книги, мобільний телефон «Iphone 16 Pro Max», та грошові кошти в сумі 23100 доларів США.

З огляду на зазначене, приймаючи до уваги положення п.2 ч.3 ст.407 КПК, згідно з якими апеляційний суд, має право скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу, скасувати оскаржену увалу слідчого судді в частині накладення арешту на мобільний телефон «Iphone 13 Pro Max» та банківські картки, та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на вказане майно.

Керуючись ст.ст. 132, 170, 171, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника володільця майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 16.05.2025 року в кримінальному провадженні №0001520 від 13.12.2023 року, якою накладено арешт на майно вилучене 23.04.2025 року в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , - скасувати в частині накладення арешту на мобільний телефон «Iphone 13 Pro Max», IMEI 1: НОМЕР_18 , IMEI 2: НОМЕР_19 , з сім-картою з номером НОМЕР_20 , який належить ОСОБА_10 , а також банківські картки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 , № НОМЕР_9 , № НОМЕР_10 , № НОМЕР_11 , № НОМЕР_12 , № НОМЕР_13 , № НОМЕР_13 , № НОМЕР_14 .

Постановити в цій частині нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про накладення арешту на мобільний телефон «Iphone 13 Pro Max», IMEI 1: НОМЕР_18 , IMEI 2: НОМЕР_19 , з сім-картою з номером НОМЕР_20 , який належить ОСОБА_10 , а також банківські картки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 , № НОМЕР_9 , № НОМЕР_10 , № НОМЕР_11 , № НОМЕР_12 , № НОМЕР_13 , № НОМЕР_13 , № НОМЕР_14 , які були виявлені та вилучені 23.04.2025 року в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 16.05.2025 року щодо накладення арешту на майно, вилучене під час проведення обшуку 23.04.2025 року за місцем проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , в кримінальному провадженні №0001520 від 13.12.2023 року, а саме на записну книгу з чорновими записами в обкладинці коричневого кольору; записну книгу в обкладинці коричневого кольору з написом «2014» з чорновими записами; мобільний телефон Iphone 16 Pro Max, IMEI 1: НОМЕР_15 , IMEI 2: НОМЕР_16 , з сім-картою з номером НОМЕР_17 ; грошові кошти в сумі 23100 (двадцять три тисячі сто) доларів США купюрами по 100 доларів США, із забороною права відчуження, розпорядження та користування - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4