Справа № 646/5575/19
Провадження № 1-кп/643/110/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2025

Салтівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

захисників - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Харкова обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000708 від 06.07.2018 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Енергодар Запорізької області, громадянина України, одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 361, ч. 3 ст. 28, ч.2 ст. 361 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Чарджоу Туркменістана, громадянина України, одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 361, ч. 3 ст. 28, ч.2 ст. 361 КК України,

у с т а н о в и в :

14.05.2023 до Московського районного суду м. Харкова з Ленінського районного суду м.Полтави надійшли матеріали кримінального провадження № 0000708 від 06.07.2018 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28, ч.2 ст. 361, ч. 2 ст. 361 КК України.

Так, в липні 2018 року, ОСОБА_9 діючи відповідно до відведеної йому ролі в складі організованої групи, зі згоди та відома ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , повторно, за вищезазначених обставин отримав від ОСОБА_10 , який не був обізнаний про злочинні наміри ОСОБА_9 та інших учасників організованої групи, банківську платіжну картку № НОМЕР_1 , оформлену на підконтрольну особу ОСОБА_11 з Пін-кодом до неї.

В подальшому ОСОБА_9 , відповідно до відведеної йому ролі та заздалегідь узгодженого плану передав реквізити банківської платіжної картки НОМЕР_1 , виданої на ім`я ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_12 .

Надалі, 31.07.2018 в о 08 год 06 хв ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи у складі організованої групи з ОСОБА_9 , умисно, з корисливих спонукань, відповідно до заздалегідь розробленого та узгодженого між усіма учасниками злочинного плану щодо заволодіння чужим майном шляхом обману із здійсненням незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, зі згоди та відома ОСОБА_9 , прибули до приміщення аптеки розташованої по вулиці Щаслива, будинок 7 в місті Запоріжжя, де виявили термінал самообслуговування АТ КБ «ПриватБанк» ТСО Т8201928. Після чого помістили до пристрою зчитування інформації з банківських платіжних карток пластикову картку АТ «Сбербанк» за № НОМЕР_1 , оформлену на підставну особу ОСОБА_13 , без згоди та відома останнього ідентифікувалися за даними підставної особи в електронній інформаційній системі здійснення банківських операцій АТ КБ «ПриватБанк» . Потім обрали в меню терміналу послугу з поповнення підконтрольного ним карткового рахунку № НОМЕР_1 та здійснили перехід до команди поповнення значеного рахунку.

В подальшому 31.07.2018 о 08 год 11 хв ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи повторно, у складі організованої групи з ОСОБА_9 , зі згоди та відома останнього, відповідно до відведеної їм ролі, шляхом неодноразового внесення в валідатор - купюроприймач терміналу самообслуговування АТ КБ «ПриватБанк» спеціального імітаційного засобу, виготовленого з грошової купюри - національної валюти України, надали ряд хибних команд з внесення готівкових коштів в купюроприймач зазначеного терміналу самообслуговування, без фактичного внесення готівки, таким чином створили платіжні доручення, які містять в собі завідомо неправдиві відомості щодо здійснення банківських операцій в інтересах клієнта, на підставі нібито внесеної в термінал готівки, внаслідок яких була проведена транзакція з поповнення карткового рахунку № НОМЕР_1 , на загальну суму 1 000,00 грн.

Надалі, 31.07.2018 в 09:50 ОСОБА_9 , діючи відповідно до відведеної йому ролі у складі організованої групи, зі згоди та відома ОСОБА_7 , використовуючи платіжну банківську картку з картковим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим в АТ «Сбербанк» на ім`я ОСОБА_13 , через банкомат № 6457, який розташований в місті Харкові, здійснив зняття готівкових грошових коштів на загальну суму 1 000,00 грн.

На підставі викладеного, ОСОБА_7 та ОСОБА_14 , діючи у складі організованої групи з ОСОБА_9 , використовуючи помилкове сприйняття терміналом внесення імітаційних засобів у якості готівкових коштів, без фактичного внесення грошових коштів шахрайським шляхом заволоділи грошовими коштами з зазначеного карткового рахунку на суму 1 000,00 грн, чим причинили АТ КБ «ПриватБанк» матеріальну шкоду (збитки) на вказану суму.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_5 було заявлено клопотання про закриття кримінального провадження в частині у зв`язку з декриміналізацією.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_8 адвокатом ОСОБА_6 було заявлено клопотання про закриття кримінального провадження в частині у зв`язку з декриміналізацією.

Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримав клопотання свого захисника та надав свою згоду на закриття кримінального провадження в частині.

Обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні підтримав клопотання свого захисника та надав свою згоду на закриття кримінального провадження в частині.

Прокурор у вирішенні клопотань поклалася на розсуд суду.

Представник потерпілого у вирішенні клопотань поклався на розсуд суду.

Суд, заслухавши думку прокурора, захисників, обвинувачених, представника потерпілого, дійшов такого висновку.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Правилами ч. 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на наведене, аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190 КК України, 31.07.2018 з 08:06 до 09:50, в результаті чого заволоділи грошовими коштами АТ КБ "ПриватБанк" на суму 1000 грн.

Станом на 01 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був установлений на рівні 1762,00 гривень, а 50 відсотків від його розміру становлять, відповідно, 881,00 гривень.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону №3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, розмір вартості чужого майна, яким заволоділи обвинувачені шляхом шахрайства, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 190 КК України, становить 1762,00 гривень (881,0 х 2 = 1762,00).

Як убачається з обвинувального акту, діями ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було заподіяно матеріальну шкоду потерпілому АТ КБ «ПриватБанк» в сумі 1000,00 грн.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України унормовано, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 479-2 КПК України суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Як убачається з обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000708 від 06.07.2018 за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , їм інкриміновано заволодіння грошовими коштами з використанням помилкового сприйняття банківським терміналом самообслуговування внесення імітаційних засобів у якості готівкових коштів, без фактичного вннесення коштів, шахрайським шляхом, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки на суму 1000,00 грн (ч. 4 ст. 190 КК України) за подією, яка мала місце 31.07.2018.

Здійснивши аналіз наведених вище положень законів, слід дійти висновку, що відбулася втрата чинності закону шляхом прийняття нового закону і, відповідно, визначення нових меж між адміністративними правопорушеннями (дрібне викрадення чужого майна) та кримінальним правопорушенням (крадіжки, шахрайство). Відтак, наразі не є кримінально карним діянням - викрадення чужого майна, вартість якого у 2018 році становила до 1762,00 гривень, ураховуючи положення ст. 5 КК України (часткова декриміналізація).

З огляду на наведене вище, беручи до уваги положення статті 5 КК України, судом має бути прийнято рішення в порядку, передбаченому п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КК України, позаяк вартість викраденого майна відповідно до обвинувального акту менша, ніж верхня межа для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відтак, ураховуючи імперативність вимог ч. 3 ст. 479-2 КПК України, позицію обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які надали згоду на закриття кримінального провадження стосовно них з наведених вище підстав, кримінальні провадження в частині підлягають закриттю через втрату чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 284, 369-372, 376, 395, 479-2 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Кримінальне провадження № 0000708 від 06.07.2018 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 361, ч. 3 ст. 28, ч.2 ст. 361 КК України, закрити в частині обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України (заволодіння коштами АТ КБ «ПриватБанк» 31.07.2018 в сумі 1000,00 грн), на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України з підстав втрати чинності закону, яким встановлена кримінальна відповідальність діяння.

Кримінальне провадження № 0000708 від 06.07.2018 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 361, ч. 3 ст. 28, ч.2 ст. 361 КК України, закрити в частині обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України (заволодіння коштами АТ КБ «ПриватБанк» 31.07.2018 в сумі 1000,00 грн) на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України з підстав втрати чинності закону, яким встановлена кримінальна відповідальність діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Салтівський районний суд м. Харкова.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1