Справа № 569/3853/25
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

15 квітня 2025 року м.Рівне

Слідча суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в м.Рівне, клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_3 (далі слідчий), яке погоджене прокурором Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_4 (далі прокурор), в рамках кримінального провадження №0000090 від 01.02.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 332 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИЛА:

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та іншими на даний час не встановленими досудовим розслідуванням особами, в період часу з 3 по 25 лютого 2025 року, в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, переслідуючи корисливі мотив і мету, направлені на отримання грошової винагороди, достовірно знаючи про тимчасові обмеження щодо виїзду військовозобов`язаних чоловіків з території України, організували незаконне переправлення через державний кордон України громадян України призовного віку ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які мали намір незаконно перетнути державний кордон України поза пунктами пропуску, у воєнний час за грошову винагороду, не зважаючи на діючі обмеження воєнного стану за наступних обставин.

Зокрема, в період часу з 3 по 25 лютого 2025 року невстановлені на даний час досудовим розслідуванням особи, в ході телефонних розмов та переписок в мессенджері «Телеграм» роз`яснили ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , що вони можуть безперешкодно перетнути державний кордон України у період дії воєнного стану, в напрямку республіки Білорусь, за грошову винагороду в сумі 10000 доларів США. При цьому, невстановлені на даний час досудовим розслідуванням особи вказали ОСОБА_10 та ОСОБА_11 прибути 25.02.2025 в с-ще Рокитне Сарненського району Рівненської області, після чого останніх перевезуть до місця перетину в напрямку державного кордону України з республікою Білорусь та усунуть перешкоди шляхом об`їзду контрольно-пропускних пунктів, які розташовані по маршруту слідування з с-ща Рокитне до місця незаконного перетину державного кордону України поза офіційними пунктами пропуску в напрямку республіки Білорусь.

В подальшому, 25.02.2025 близько 16 год. 30 хв., ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , виконуючи вказівки невстановлених на даний час досудовим розслідуванням осіб, сіли до транспортного засобу таксі автомобіля марки та моделі «Volkswagen Sharan» д.н.з НОМЕР_1 та вирушили з автовокзалу с-ща Рокитне в напрямку с. Блажове Сарненського району до лісосмуги, розташованої на виїзді з с-ща Рокитне. Прибувши до вказаного місця, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вийшли з транспортного засобу та очікували подальші вказівки невстановлених на даний час досудовим розслідуванням осіб.

Після цього, 25.02.2025 приблизно о 16 год. 50 хвилин, ОСОБА_8 за попередньою змовою із ОСОБА_7 , з відома ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та інших невстановлених на даний час досудовим розслідуванням осіб, за допомогою двох мотоциклів «LINCIN LX200GY-3» доставили ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до лісового масиву неподалік с. Більськ Сарненського району Рівненської області. При цьому, дії ОСОБА_8 та ОСОБА_7 полягали у наданні послуг перевезення ОСОБА_11 та ОСОБА_10 на мотоциклах з с- ща Рокитне Сарненського району Рівненської області до с. Більськ Сарненського району Рівненської області та усунення перешкод шляхом об`їзду контрольно-пропускних пунктів, які розташовані в напрямку державного кордону України з республікою Білорусь.

В той час, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , продовжуючи свою злочинну діяльність, пов`язану з організацією незаконного переправлення осіб через державний кордон України до республіки Білорусь, перебуваючи біля транспортного засобу автомобіля іноземної реєстрації марки та моделі BMW Х5 у лісовому масиві поблизу с. Більськ Сарненського району Рівненської області, та у ньому підтвердили ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , що останні можуть безперешкодно перетнути державний кордон України під час дії воєнного стану в напрямку республіки Білорусь та повідомили їм подальший порядок дій щодо організації подальшого незаконного переправлення через державний кордон України.

Крім того, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 висловили вимогу ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про передачу грошових коштів в сумі 10000 доларів США за організацію незаконного переправлення їх через державний кордон України до республіки Білорусь. На що ОСОБА_11 та ОСОБА_10 відповіли відмовою та погодились передати зазначені грошові кошти безпосередньо поруч із державним кордоном України.

Після цього, продовжуючи свою злочинну діяльність та реалізовуючи спільний злочинний умисел на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, ОСОБА_8 , спільно з ОСОБА_7 на мотоциклах марки «LINCIN LX200GY-3» доставили ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з лісового масиву поблизу с. Більськ Сарненського району Рівненської області до лісосмуги між семами Блажево та Хміль Сарненського району Рівненської області, де висловили вимогу невідкладно передати грошові кошти в сумі 10000 доларів США за послугу з організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України.

Згодом, 25.02.2025 року приблизно о 18 год. 50 хв., у лісосмузі між семами Блажево та Хміль Сарненського району Рівненської області на відстані близько за 15 км. від державного кордону України з республікою Білорусь, ОСОБА_10 в присутності ОСОБА_8 та ОСОБА_11 передав ОСОБА_7 грошові кошти в розмірі 10000 доларів США за послуги з організації незаконного переправлення через державний кордон України. Після чого ОСОБА_7 був затриманий працівниками правоохоронних органів, а ОСОБА_8 зник з місця вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та інші, на даний час не встановлені досудовим розслідуванням особи, не довели свої дії, спрямовані на організацію незаконного переправлення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 через державний кордон України до кінця з причин, які не залежали від їх волі.

Слідча суддя оглянула в судовому засіданні матеріали додані до клопотання, а саме: протокол допиту свідка ОСОБА_10 та ОСОБА_11 щодо обставин організації перевезення його до державного кордону України для подальшого його перетину; протокол проведення впізнання зі свідками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в ході проведення яких вони впізнали ОСОБА_5 , який здійснював організації перетину кордону ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , висловлювання вимоги передачі коштів за вказані послуги, тощо; протокол проведення слідчого експерименту зі свідками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в ході проведення яких останні розповіли та показали обставини та місце здійснення організації незаконного перетину кордону ОСОБА_5 , висловлювання вимоги передачі коштів за вказані послуги, тощо; протокол проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину, в ході проведення якого було зафіксовано вчинення ОСОБА_5 дій щодо організації перетину кордону ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , висловлювання вимоги передачі коштів за вказані послуги, тощо; протокол проведення негласних слідчих (розшукових) дій аудіо, відео контроль особи, в ході проведення яких було зафіксовано надання вказівок ОСОБА_5 щодо подальшого перетину кордону ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , висловлювання вимоги передачі коштів за вказані послуги, тощо; інші матеріали кримінального провадження в їх сукупності.

Слідчий у клопотанні вказав, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого умисного злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.332 КК України за скоєння якого законом передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років із конфіскацією майна.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1,2,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати та спотворити будь-яку із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Слідчий та прокурор клопотання підтримали, просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник в судовому засіданні заперечували проти застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просили застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані матеріали, слідча суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Вище наведені у клопотанні докази в сукупності вказують на обґрунтовану підозру у вчиненні останнім інкримінованого кримінального правопорушення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України» тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тобто, у розумінні практики Європейського суду з прав людини сама тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.332 КК України, однак достатніх доказів про існування ризиків, про які зазначає у клопотанні слідчим не надано та не доведено.

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, щоб обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо доведено органами державної влади. Аргументи за і проти звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її настільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі Бекчієв проти Молдови (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пп. 56 та 59 з подальшими посиланнями).

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою є недоцільним.

Слідча суддя бере до уваги те, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, раніше не судимий, отже має міцні соціальні зв`язки. Тому слідчим не доведено наявність ризиків, що підозрюваний ОСОБА_5 буде переховуватися від органів досудового розслідування та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

У відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України, щодо підозрюваного слід обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1,2,4,5 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

З урахуванням обставин справи, суд вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 домашній арешт із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 - цілодобово.

Окрім цього, застосовуючи, щодо підозрюваної запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідча суддя вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього на строк не більше двох місяців такі обов`язки прибувати до слідчого чи прокурора за викликом; прибувати на виклик слідчого, прокурора та суду; повідомляти слідчого, або прокурора про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд і в`їзд в Україну.

Керуючись ст.ст.176-178,183,193-194,196 КПК України, слідча суддя,-

У Х В А Л И Л А:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задоволити частково.

Застосувати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Блажове, Рокитнівського району, Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, раніше не судимого, запобіжний запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, окрім випадків оголошення «Повітряна тривога» (чи інше) та необхідності слідування та перебування в пунктах укриття, без застосування електронних засобів контролю в межах строку досудового розслідування тобто до 26.04.2025 року включно.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_5 залишати місце свого проживання житло, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - цілодобово.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , виконувати наступні обв`язки: прибувати до слідчого чи прокурора за викликом; прибувати на виклик слідчого, прокурора та суду; повідомляти слідчого, або прокурора про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали та покладених обов`язків до 26.04.2025 року.

Виконання ухвали доручити органам Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_12