Справа № 487/567/25
Провадження № 1-кп/487/439/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2025 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора-стажиста на посаді прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001817 від 07.12.2024 року, про звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Троїцьке Миколаївського району Миколаївської області, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, працевлаштованого, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у зв`язку з примиренням винного з потерпілим,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до повідомленої підозри 06.12.2024 приблизно о 16:10 годині, водій ОСОБА_4 керував технічно справним автомобілем «Renault Megane», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », рухався заднім ходом, в вечірній час доби, по сухій, чистій, проїжджій частині прибудинкової території біля будинку №12/1, який розташований по проспекту Центральному в місті Миколаєві Миколаївської області.

Рухаючись в обраному напрямку, водій ОСОБА_4 , порушив вимоги п.п. 2.3 «б»; 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, із відповідними змінами та доповненнями, а саме: рухаючись заднім ходом по проїжджій частині прибудинкової території біля будинку №12/1, який розташований по проспекту Центральному в місті Миколаєві Миколаївської області, маючи перешкоду позаду транспортного засобу, по напрямку свого руху у вигляді пішохода, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася, та відповідно не реагував на її зміни, не контролював рух свого транспортного засобу, хоча зобов`язаний був постійно це робити і мав таку можливість, не переконався, що у напрямку його руху відсутній пішохід, для якого може бути створена перешкода чи небезпека, продовжив рух у обраному ним напрямку, при цьому, для забезпечення безпеки руху, не звернувся за допомогою до інших осіб, внаслідок чого допустив контактування задньою лівою частиною кузова свого автомобіля «Renault Megane», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », з пішоходом ОСОБА_6 , який в цей час перебував позаду керованого ОСОБА_4 автомобіля.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому хірургічної шийки правого плеча зі зміщенням уламків, поверхневої забійної рани голови, садна обличчя, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_4 вимог п.п. 2.3 «б»; 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України, які перебувають у прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали.

На підставі зібраних доказів 27.12.2024 року слідчим СВ Миколаївського районного УП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з дотриманням вимог ст.ст. 276, 277 та 278 КПК України, у даному кримінальному провадженні повідомлено про підозру в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України - порушення правил безпеки дорожнього руху чи експлуатації транспорту особою, керуючою транспортним засобом, які завдали потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження. Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

До Заводського районного суду міста Миколаєва надійшло клопотання прокурора-стажиста на посаді прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001817 від 07.12.2024 року, про звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, відносно ОСОБА_4 у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_4 вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, примирився з потерпілим ОСОБА_6 , відшкодувавши завдані ним збитки.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 повідомила про те, що потерпілий ОСОБА_6 помер, надавши свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві ПМУМЮ (м. Одеса). Зазначила, що клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 складено на підставі статті 46 КК України, яка потребує заслуховування думки потерпілого. У зв`язку з тим, що потерпілий помер, реалізувати положення статті 288 КПК України є неможливим - просила повернути зазначене клопотання.

ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав позицію прокурора.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони кримінального провадження суддя дійшов наступних висновків.

Кримінальний процесуальний закон (статті 55, 59 КПК України) юридично закріплює статус потерпілого учасника кримінального провадження, наділяючи його певними процесуальними правами та обов`язками саме як учасника процесу.

У частині 1 статті 55 КПК України встановлено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Процесуальними умовами появи потерпілого як учасника кримінального провадження є необхідність подання заяви про вчинення щодо нього кримінального правопорушення, надання згоди на визнання потерпілим (у разі, якщо така заява ним не подавалась) або подання заяви про залучення до провадження як потерпілого.

У частині 2 статті 55 КПК України визначається момент виникнення в особи статусу потерпілого як учасника кримінального провадження: права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим базується, зокрема, на принципах гуманізму та економії кримінальної репресії.

З огляду на ці принципи, саме потерпілий (тобто особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо спричинено шкоду) може виразити свою волю про прощення винного, на підставі чого приймається рішення про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності згідно зі ст. 46 ККУкраїни.

Право на примирення у ст. 46 КК України це особисте право потерпілого. Воно не може бути ніким присвоєне та не може бути нікому делеговане. Таке право є природним правом людини, нерозривно пов`язаним з нею, та похідним від інших прав людини, зокрема права на життя. Під час примирення лише сам потерпілий може виражати свою волю.

Окрім цього, звільняючи особу від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, ураховуючи вираження волі потерпілим щодо прощення винного, відбувається своєрідне повернення потерпілого у попередній стан, який існував до вчинення відносно нього кримінального правопорушення.

Смерть потерпілого ОСОБА_6 як припинення існування одного з правомочних суб`єктів кримінально-правових відносин з примирення винного з потерпілим у розумінні ст. 46 КК України унеможливлює здійснення такого примирення.

Крім того, відповідно до положень статті 288 КПК України розгляд клопотання прокурора здійснюється у присутності сторін кримінального провадження та потерпілого в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, із особливостями, встановленими цією статтею. Суд зобов`язаний з`ясувати думку потерпілого щодо можливості звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 288 КПК України у разі встановлення судом необґрунтованості клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд своєю ухвалою відмовляє у його задоволенні та повертає клопотання прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку або продовжує судове провадження в загальному порядку, якщо таке клопотання надійшло після направлення обвинувального акта до суду.

Таким чином, з урахуванням наведених норм закону та з огляду на встановлені судом обставини, оскільки воля потерпілого судом не може бути встановлена, суд вважає, що клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 не підлягає задоволенню та має бути повернуто прокурору.

Керуючись ст. ст. 12, 46, 286 КК України, ст. ст. 284-288, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора-стажиста на посаді прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001817 від 07.12.2024 року, про звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, відносно ОСОБА_4 у зв`язку з примиренням винного з потерпілим відмовити та повернути прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1