Справа № 489/2208/25
Провадження № 1-кс/489/1071/25
Інгульський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

05 травня 2025 року місто Миколаїв

Суддя Інгульського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , його представника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва заяву про відвід судді ОСОБА_6 ,

встановила:

У провадженні судді ОСОБА_6 перебуває кримінальне провадження №0000065 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України (справа №489/2208/25).

У судовому засіданні 30.04.2025 судді ОСОБА_6 захисником ОСОБА_8 заявлено відвід у зв`язку наявністю сумнівів у неупередженості судді, оскільки йому не надано можливості висловити свою думку щодо цивільного позову.

01.05.2025 на електронну пошту суду надійшла заява від захисника ОСОБА_9 , якою підтримано заявлений іншим захисником відвід. Крім того, зазначено, що відвід заявлено у зв`язку з тим, що суд не забезпечив рівність сторін, відмовив у клопотанні про оголошення повного тексту обвинувального акта, не надав можливість висловити заперечення щодо цивільного позову потерпілого, не надав достатньо часу для складання відзиву та узгодження правової позиції. В ухвалі про продовження строку запобіжного заходу суддя навів доводи, які не відповідають дійсності.

Захисники ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 надіслали заяви про розгляд відводу за їх відсутності.

Прокурор у судовому засіданні просила відмовити в задоволенні заяви про відвід, посилаючись на його безпідставність. Так, доводи сторони захисту полягають у незгоді з рішеннями головуючого, що не є підставою для відводу.

Потерпілий та його представник підтримали позицію прокурора, просили в задоволенні заяви про відвід відмовити.

Обвинувачений та представник цивільного позивача повідомлялись про дату розгляду відводу.

Суддя ОСОБА_6 про дату та час розгляду заяви про відвід повідомлявся.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши заяву та додані матеріали, суд дійшов таких висновків.

Частиною 1 ст. 75 КПК України визначено вичерпний перелік підстав для відводу судді у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

На підставі ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і, законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, справа «Білуха проти України») наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Ураховуючи наведені у заяві обставини, заявлений відвід не містить належних даних, які б свідчили про наявність підстав, передбачених КПК України, для відводу судді ОСОБА_6 та зводиться до незгоди із прийнятими ним процесуальними рішеннями. Проте, така обставина жодним чином не свідчить про наявність сумніву в об`єктивності, неупередженості чи безсторонності головуючого у справі.

Так, відповідно до ст. 321 КПК України головуючий у судовому засіданні керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності та порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками кримінального провадження їхніх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження, усуваючи з судового розгляду все, що не має значення для кримінального провадження.

Суд звертає увагу, що процесуальні рішення суду, їх зміст та форма, не можуть бути підставою для відводу судді. Незгода з рішеннями судді має здійснюватись у порядку, передбаченому чинним процесуальним законодавством України, яким передбачено процедуру оскарження будь-яких процесуальних рішень судді окремо або разом з кінцевим процесуальним рішенням по кримінальному провадженню з наведенням мотивів такої незгоди, а заперечення на ухвалу суду, що не підлягає оскарженню, можна включити до апеляційної скарги на рішення суду за наслідками розгляду справи.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10.05.2018 (справа №800/592/17) та від 01.10. 2018 (справа №9901/673/18).

Також подібні висновки на кшталт того, що незгода з процесуальними рішеннями судді не може свідчити про упередженість й необ`єктивність судді та бути підставою для відводу, були відображені і в ряді рішень Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, зокрема в постанові від 23.01.2020 по справі №335/3479/13-к, ухвалі від 18.02.2020 по справі №202/4467/14-к.

До того ж, сторона захисту скористалась своїм правом, оскарживши ухвалу від 07.04.2025, якою відмовлено у зміні та продовжено строк запобіжного заходу. Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 22.04.2025 рішення суду першої інстанції залишено без змін. Отже, посилатися на доводи, викладені в ухвалі, яка була предметом апеляційного перегляду і залишена в силі, є недоречним.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 «Про незалежність судової влади» від 13.06.2007, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з прийнятими судом процесуальними рішеннями не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення. Тобто оцінка щодо наявності чи відсутності процесуальних порушень при розгляді кримінального провадження надається судами вищих інстанцій при перегляді судових рішень, а тому суддя при вирішенні питання відводу не вправі оцінювати мотиви, з яких виходив суд при вчинені процесуальних дій чи прийнятті процесуальних рішень.

Відтак, вчинення чи не вчинення певних процесуальних дій, прийняття того чи іншого рішення з приводу заявлених клопотань не може свідчити про упередженість чи безсторонність судді, оскільки вирішення зазначених питань процесуально віднесено до компетенції суду.

Доводи сторони захисту щодо упередженості судді ОСОБА_6 носять характер припущень та знову таки в цілому зводяться лише до оцінки прийнятих суддею рішень щодо організації судового розгляду справи та непогодження з ними, що саме по собі не може вказувати на упередженість судді.

З доводів захисників не простежується жодної залежності чи взаємозв`язку, що прямо чи опосередковано вказували б на упередженість чи необ`єктивність судді, у зв`язку із чим була висловлена недовіра до нього, тому слід вважати, що заява про відвід є по суті бездоказовою, та ґрунтується на бажанні сторони захисту отримати такий склад суду, дії якого фактично будуть зводиться до винесення рішень виключно на їхню користь.

Отже, доводи сторони захисту щодо існування будь-яких переконливих обставин, що викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості судді ОСОБА_6 , відсутні, тому у задоволенні заяви про відвід на підставі п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слід відмовити.

Керуючись статтями 75, 80, 81, 370, 372 КПК України, суд

постановила:

У задоволенні заяви захисника ОСОБА_8 про відвід судді ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000065 (справа №489/2208/25) відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1