Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/2097/25
номер провадження 1-кс/695/603/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2025 рокум. Золотоноша

Слідчий суддя Золотоніського міськрайонного суду ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

розглянувши клопотання ст. слідчої слідчого відділу Золотоніського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, погоджене з прокурором Золотоніської окружної прокуратури відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Алушта АР Крим, громадянина України, освіта середня, офіційно не працюючого, не одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не маючого, особою з інвалідністю, депутатом будь-якого рівня, ліквідатором аварії на ЧАЕС, учасником АТО (ООС) не є, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів судимість в силу ст. 89 КК України погашена,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України,

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:

Старша слідча слідчого відділу Золотоніського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_4 звернулася до суду з погодженим прокурором Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_3 клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 ..

Клопотання обґрунтоване наступним.

У провадженні СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000541 від 17.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Органами досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється в тому, що він 17.05.2025 близько 11:00 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за адресою: Черкаська область м. Золотоноша вул. Богодухівська, 22, діючи умисно, без дозволу та згоди власника, не маючи будь-яких правових підстав або повноважень на володіння транспортним засобом, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, розуміючи їх суспільно небезпечний характер, передбачаючи настання наслідків у вигляді шкоди майновим правам власника та бажаючи їх настання, незаконно заволодів автомобілем марки «LEXUS» GX 460, 2010 року випуску, д.н.з. « НОМЕР_1 », що на праві приватної власності належить ОСОБА_7 , вартість якого становить понад 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

17 травня 2025 року о 13 год. 05 хв. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

17 травня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

У ході досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, а саме:

протокол прийняття заяви від 17.05.2025;

протоколами огляду місця події від 17.05.2025;

протокол затримання особи, підозрюваного у вчиненні злочину від 17.05.2025;

протокол допиту потерпілого ОСОБА_7 від 17.05.2025;

протоколами допитів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 від 17.05.2025;

повідомлення про підозру від 17.05.2025;

протокол додаткового допиту потерпілого ОСОБА_7 від 17.05.2025;

протокол додаткового допиту свідка ОСОБА_8 від 17.05.2025.

У ході досудового розслідування встановлено ризики, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обґрунтовуються наступними обставинами:

-ризик можливого переховування від органу досудового розслідування обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи те, що він підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років, матиме реальну можливість переховуватися від органу досудового розслідування, суду та/або змінити місце проживання. Невідворотність покарання за скоєний злочин вже саме по собі є підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Крім того, ОСОБА_5 є уродженцем АР Крим, яка на разі не підконтрольна Україні, куди підозрюваний може повернутись у разі не обрання йому міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. ОСОБА_5 ніде не працює, не одружений та не має сталих зв`язків зі своєю родиною, які б могли убезпечити його від переховування від органу досудового розслідування та суду;

-ризик незаконного впливу на свідків, потерпілого в даному кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 матиме реальну можливість здійснювати незаконний вплив на потерпілого, оскільки він працював у нього, а також проживає у Золотоніському районі, як і свідки у справі. В даному випадку підозрюваний може використовувати методи умовляння, погроз або шантажу, щоб змусити свідків та потерпілого змінити раніше надані показання на його користь або взагалі відмовитися від їхнього надання і це може бути спрямоване на уникнення ним від кримінальної відповідальності;

-ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення, обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 в разі не обрання йому запобіжного заходу, матиме змогу й надалі вчиняти інші злочини;

-ризик запобігання спробам перешкоджання кримінальному провадженню іншим способом обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 може використовувати свої контакти, вплив або інші засоби для знищення чи приховування доказів, маніпулювання учасниками провадження, поширення недостовірної інформації або втручання у діяльність слідчих органів. Такі дії можуть суттєво ускладнити об`єктивне розслідування справи та перешкоджати встановленню істини.

Таким чином, органом досудового розслідування відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

За таких обставин слідчий за згодою з прокурором звернувся до суду з даним клопотанням, яким просив обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні слідчий та прокурор наполягали на обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на обґрунтованість вказаних ризиків.

Захисник просив обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання підозрюваного, вказував, що підозрюваний активно співпрацює зі слідством, має постійне місцем проживання, за місцем проживанням характеризується позитивно, а заявлені органом досудового розслідування ризики не підтверджуються достатніми доказами для обрання найтяжчого запобіжного заходу.

Підозрюваний підтримав думку захисника, вказував, що має постійне місце проживання в с. Бирлівка Золотоніського району, зобов`язувався належно виконувати покладені на нього обов`язки.

Вивчивши матеріали клопотання, заслухавши доводи прокурора, слідчого підозрюваного, та його захисника, слідчий суддя виходить з наступного висновку.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При цьому слідчим суддею враховуються вимоги чинного кримінального процесуального законодавства та практика Європейського суду з прав людини, зокрема висновки викладені у рішеннях у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, де вказано, що під час розгляду клопотань на стадії досудового розслідування слідчий суддя має переконатись, що сукупність матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри, що може переконати об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Виходячи з цього, під час розгляду клопотання слідчий суддя дійшов висновку, що на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_5 в цілому обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, що, зокрема, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів.

Згідно зі ст.ст. 176, 177 КПК України законодавець дав вичерпний перелік загальних положень про запобіжні заходи та визначив мету і підстави їх застосування за наявності ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені частиною першою ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За п. 2, п. 4 та п. 5 ст. 178 цього Кодексу суд зобов`язаний оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини; наявність або відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною 6 та 8 статті 176 цього КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Оцінюючи заявлені у клопотанні ризики, слідчий суддя вважає, що останні доведені частково та вважає обґрунтованим заявлений ризик можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, адже, зокрема санкцією ч. 3 ст.289 КК України, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років.

Тяжкість покарання є суттєвим елементом при оцінюванні наведених ризиків, зокрема щодо переховування та знищення не віднайдених речових доказів, однак не може розцінюватися як єдиний ризик, та враховується в сукупності із іншими обставинами, які характеризують особу підозрюваного.

Підозрюваний ОСОБА_5 за місцем свого проживання характеризується позитивно, що стверджується характеристикою, яка видана старостою с. Бирлівка Золотоніського району Черкаської області. Дані про притягнення раніше ОСОБА_5 до кримінальної чи адміністративної відповідальності матеріали справи не містять.

Ризик тиску на свідків на початковому етапі слідства є вагомим на стадії досудового розслідування (справа Яжинський проти Польщі, рішення ЄСПЛ № 15479/02, від 4 жовтня 2005 року), оскільки на даний час слідством не встановлені всі можливі свідки та обставини даної події. Однак органи досудового розслідування не довели, що інші запобіжні заходи, що не пов`язані з позбавленням волі, не зможуть запобігти вказаному ризику.

Надані слідчому судді матеріали не містять доказів того, що ОСОБА_5 переховувався від органу досудового розслідування чи суду, або, що органи досудового розслідування виконували всі слідчі (розшукові) чи інші процесуальні дії для здійснення розшуку підозрюваного.

Також відсутні дані, що підозрюваний перешкоджав кримінальному провадженню іншим чином або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Відтак, ризики можливого вчинення іншого кримінального правопорушення чи запобігання спробам перешкоджанню іншим способом, про які вказано у клопотанні, належним чином не обґрунтовані, не підтверджуються жодними доказами, а тому не враховуються слідчим суддею.

Разом із тим слідчий суддя враховує, що по даному кримінальному провадженню не закінчені всі слідчі дії та усі обставини по справі ще не встановлені, а наявність та доведеність деяких ризиків, свідчить про необхідність забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Положенням ч. 3 ст. 176 КПК України, встановлено, що слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Частиною 4 ст. 194 КПК України визначено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що органами досудового слідства доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 цього Кодексу.

Однак належних доказів недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні матеріали справи не містять, а тому суд вважає, що достатнім запобіжним заходом для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного буде домашній арешт, і такий запобіжний захід буде достатнім, щоб забезпечити належну поведінку підозрюваного та запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, і виправданим з урахуванням ризиків, даних про особу підозрюваного та обставин встановлених слідчим суддею, які впливають на суспільний інтерес у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваного залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно із ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 199 цього Кодексу.

Разом з тим, у розумінні загальних вимог глави 10 КПК України, домашній арешт є заходом забезпечення кримінального провадження, а тому на даній стадії його дія обмежена строком досудового розслідування.

Враховуючи вищенаведене, наявність зазначених ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування.

На переконання слідчого судді, застосування більш м`якого запобіжного заходу, аніж цілодобовий домашній арешт буде недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та для запобігання реалізації ним встановлених ризиків.

На підставі ст.ст. 176, 177, 178, 183, 192-194, 205, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ст. слідчої слідчого відділу Золотоніського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_4 погодженого прокурором Зо лотоніської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - відмовити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

1) прибувати до кабінету слідчого, прокурора, суду, за першою вимогою;

2) цілодобово не відлучатися з місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, крім випадків необхідності прибуття в укриття в разі оголошення повітряної тривоги на час воєнного стану;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

4) постійно носити електронний засіб контролю.

Строк дії ухвали - до 19 липня 2025 року включно.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ, з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань. У разі невиконання ним зазначених вище обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали передати до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного для виконання в частині застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня складення повного тексту ухвали суду.

Повний текст ухвали оголошено 22 травня 2025 року о 17 год. 00 хв.

Слідчий суддя Золотоніського

міськрайонного суду ОСОБА_1