Справа № 159/4312/25
Провадження № 1-кп/159/471/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковельобвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000189 від 06 червня 2025 року стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дарівка Ковельського району Волинської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, тимчасово безробітного, розлученого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

в с т а н о в и в :

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27.11.2018 року зобов`язано стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання малолітньої дитини дочки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 27.09.2018 року і досягненню дитиною повноліття.

Будучи ознайомленим із вказаним судовим рішенням та знаючи покладений на його обов`язок щодо сплати аліментів на утримання дитини в період з 01.05.2023 року по 31.05.2025 року злісно ухилявся від сплати вказаних коштів.

Так ОСОБА_4 у вказаний період будучи працездатним, не маючи жодних обмежень до фізичної праці та протипоказань по стану здоров`я, і попередженим про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, ігноруючи вимоги головного державного виконавця Ковельського ВДВС у Ковельському районі Волинської області про необхідність виконання аліментних зобов`язань за рішенням Ковельського міськрайонного суду від 27.11.2018 року, порушуючи вимоги ст..51 Конституції України, глави15 Сімейного кодексу України, ст.ст. 8,12 ЗУ « Про охорону дитинства», згідно з якими батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати їхні інтереси. Документів які б свідчили про неможливість працевлаштування чи погіршення стану здоров`я у виконавчу службу не пред`явив, до Центр зайнятості з приводу працевлаштування не звертався,у встановленому законом порядку інвалідом не визнаний, аліменти не виплачував наслідок чого за вказаний вище період утворилась заборгованість по сплаті аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в період часу з 01.05.2023 року по 31.05.2025 у розмірі 38498 гривень, що сукупно перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів.

Загальна сума заборгованості за весь період ухилення від сплати аліментів згідно довідки розрахунку Ковельського ВДВС у Ковельському районі Волинської області станом на 31 травня 2025 року становить 86833.24 грн.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення

( проступок), передбачене ч.1 ст. 164 КК України, тобто злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів ( аліментів) на утримання дитини.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому щиро кається і прохає суворо не карати. Підтвердив обставини викладенні в обвинуваченні.

Законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась, надіславши письмову заяву в якій просила розгляд справи проводити без її участі. ОСОБА_4 призначити мінімальне покарання передбачене законом.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом дізнання кримінальному правопорушенні (проступку), погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а прокурор не має жодних заперечень щодо встановлених обставин, при цьому позиція учасників кримінального провадження є добровільною, суд вважає недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення і винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (проступку).

Таким чином суд приходить до висновку, що умисні дії обвинуваченого ОСОБА_4 , що виразились у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітньої дитини (аліментів), органом дізнання вірно кваліфіковано за ч.1 ст. 164 КК України.

Призначаючи покарання суд враховує тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, обставини справи та особу винного у їх сукупності.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд відносить визнання своє вини та щире каяття, а до обтяжуючої покарання обставини суд відносить вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини .

З урахуванням наведеного необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання, яке передбачене санкцією ч.1 ст. 164 КК України у виді пробаційного нагляду.

Призначаючи таке покарання, суд бере до уваги всі обставини по справі, а також майновий та сімейний стан обвинуваченого ОСОБА_4 , його тверду обіцянку погашати заборгованість по сплаті аліментів.

Саме таке покарання на переконання суду буде достатнім для виправлення останнього та справедливим.

Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлені, процесуальні витрати та речові докази відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373-375 КПК України, суд

ухвалив :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 164 КК Українита призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік.

На підставі ч.ч.2,3 ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну свого місця проживання, роботи і т.п.

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутись до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну роботу.

Початок строку відбування покарання відповідно до ч.1 ст. 49 -2 КВК України обчислювати з для постановки його на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинувачему, потерпілій та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1