ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

розглянувши в судовому засіданні у залі суду в м. Рівне кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000106 від 04.11.2022 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Рівне, Рівненської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , українця, одруженого, непрацюючого, громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, суд -

встановив:

Так, наказом начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі-ДПП) № 69 о/с 29.01.2019 року ОСОБА_4 призначений на посаду інспектора взводу №1 роти тактико-оперативного реагування Управління патрульної поліції в Рівненській області ДПП.

Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», п. 1 примітки до ст. 364 КК України, ОСОБА_4 є працівником правоохоронного органу та службовою особою, яка за спеціальними повноваженнями здійснює функції представника влади.

Відповідно до посадової інструкції інспектора взводу роти тактико-оперативного реагування (далі-ТОР) Управління патрульної поліції в Рівненській області ДПП, старший лейтенант ОСОБА_4 у своїй діяльності керується Конституцію України, Законом України про Національну поліцію», Законом України «Про запобігання корупції» та іншими законами України, постановами та розпорядженнями Кабінету Міністрів України, Положенням Департаменту та Управління, наказами Міністерства внутрішніх справ України та Національної поліції України, цією Інструкцією, іншими наказами, розпорядженнями та дорученнями керівництва, які регулюють його діяльність, встановлюють права та обов`язки.

Відповідно до вимог статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно із положеннями частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Конституції України ніхто не може бути підданий нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Статтею 1 Закону України «Про Національну поліцію» (далі Закон), передбачено, що національна поліція України (поліція) це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно до ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію», завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності.

Правова основа діяльності поліції регламентована статтею 3 Закону, згідно якої у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до вимог статті 6 Закону, поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до вимог статті 7 Закону, під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції.

Здійснення заходів, що обмежують права та свободи людини, має бути негайно припинене, якщо мета застосування таких заходів досягнута або немає необхідності подальшого їх застосування.

Як визначено нормою статті 8 Закону, поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Статтею 18 Закону визначено основні обов`язки поліцейського, серед яких, в тому числі: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Статтею 29 Закону встановлюються загальні вимоги до поліцейського заходу як дії або комплексу дій превентивного або примусового характеру, що обмежує певні права і свободи людини та застосовуються поліцейськими відповідно до закону для забезпечення виконання покладених на поліцію повноважень. Поліцейський захід застосовується виключно для виконання повноважень поліції. Обраний поліцейський захід має бути законним, необхідним, пропорційним та ефективним.

Відповідно до ст. 42 Закону поліція під час виконання повноважень, визначених цим Законом, уповноважена застосовувати такі заходи примусу: фізичний вплив (сила); застосування спеціальних засобів; застосування вогнепальної зброї.

Фізичним впливом є застосування будь-якої фізичної сили, а також спеціальних прийомів боротьби з метою припинення протиправних дій правопорушників. Поліцейський зобов`язаний негайно зупинити застосування певного виду заходу примусу в момент досягнення очікуваного результату.

Крім того, статтею 43 Закону передбачено, що поліцейський зобов`язаний заздалегідь попередити особу про застосування фізичної сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї і надати їй достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського, крім випадку, коли зволікання може спричинити посягання на життя і здоров`я особи чи та/або поліцейського або інші тяжкі наслідки, або в ситуації, що склалася, таке попередження є невиправданим або неможливим. Вид та інтенсивність застосування заходів примусу визначаються з урахуванням конкретної ситуації, характеру правопорушення та індивідуальних особливостей особи, яка вчинила правопорушення. Поліцейські зобов`язані надавати невідкладну медичну допомогу особам, які постраждали в результаті застосування заходів примусу.

Статтею 44 Закону України «Про Національну поліцію» визначено порядок застосування фізичної сили.

Поліцейський може застосовувати фізичну силу, у тому числі спеціальні прийоми боротьби (рукопашного бою), для забезпечення особистої безпеки або/та безпеки інших осіб, припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом.

Поліцейський зобов`язаний письмово повідомити свого керівника, а той зобов`язаний повідомити прокурора про завдання особі тілесних ушкоджень унаслідок застосування фізичної сили.

Разом з цим, старший лейтенант поліції ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді інспектора взводу №1 роти ТОР Управління патрульної поліції в Рівненській області ДПП, діючи умисно, всупереч вимог ст. ст. 21, 28, 29 Конституції України, статей 1, 2, 3, 6 7, 8, 11, 18, 29, 42, 43, 45, 64 Закону України «Про Національну поліцію», будучи службовою особою правоохоронного органу, маючи відповідну фахову підготовку, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, всупереч інтересам служби, вчинив кримінальне правопорушення у сфері службової діяльності за наступних обставин.

12 травня 2022 року під час несення служби на службовому автомобілі марки «MitsubishiOutlander» з реєстраційним номером НОМЕР_1 (на синьому фоні) екіпажем роти ТОР УПП в Рівненській області ДПП «АЗОВ-Т1» у складі командира взводу №2 роти ТОР УПП в Рівненській області ДПП капітана поліції ОСОБА_7 , інспектора взводу №1 роти ТОР УПП в Рівненській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 та поліцейського взводу №2 взводу №1 батальйону УПП в Рівненській області ДПП рядового ОСОБА_8 близько 15 години 50 хвилин по вулиці Київська, 44 що у місті Рівному, неподалік кафе «Друзі» ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Однією з підстав зупинки працівниками поліції слугувала підозра, що ОСОБА_10 , має при собі заборонені речі, зокрема предмет ззовні схожий на зброю.

Під час розмови з працівниками поліції ОСОБА_10 , повідомив що предметом ззовні схожим на зброю є приклад до автомата АК-74 та показав їм його частину, яка виглядала з наплічної сумки та на вимогу працівників правоохоронного органу надав документ, що засвідчує особу (паспорт громадянина України). Після чого капітан поліції ОСОБА_7 , повідомив, що у працівників поліції є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_10 причетний до вчинення адміністративного або кримінального правопорушення у зв`язку з чим, виникла необхідність проведення поверхневої перевірки ОСОБА_10 у відповідності до вимог статті 34 Закону України «Про поліцію», відповідно до якої поверхнева перевірка як превентивний поліцейський захід є здійсненням візуального огляду особи, проведенням по поверхні вбрання особи рукою, спеціальним приладом або засобом, візуальним оглядом речі або транспортного засобу, на що останній погодився.

Однак в супереч вимогам вищевказаної норми закону ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , почали вимагати від ОСОБА_10 , щоб він самостійно показав вміст своєї сумки та карманів на що останній відмовився, попросив працівників поліції роз`яснити вимоги даної статті та повідомив, що повинен робити лише те, що передбачено чинним законодавством.

За відмову виконати вимогу поліцейських, ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_10 , що його буде затримано та доставлено до відділу поліції та запропонував пройти до службового автомобіля марки «MitsubishiOutlander» з реєстраційним номером НОМЕР_1 (на синьому фоні) на що ОСОБА_10 , погодився.

Близько 16 години 00 хвилин ОСОБА_10 з працівники поліції сіли у вищевказаний автомобіль, за кермом перебував командир взводу №2 роти ТОР УПП в Рівненській області ДПП капітан поліції ОСОБА_7 , на задньому сидінні по середині перебував ОСОБА_10 , по праву сторону від нього сів поліцейський взводу №2 взводу №1 батальйону УПП в Рівненській області ДПП рядовий ОСОБА_8 , по ліву сторону сидів інспектор взводу №1 роти ТОР УПП в Рівненській області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_4 , який застосував до ОСОБА_10 , спец засіб - кайданки.

В подальшому, перебуваючи в службовому автомобілі старший лейтенант поліції ОСОБА_4 , будучи службовою особою правоохоронного органу, у зв`язку з постійним виконанням функцій представника влади із правоохоронними і правозастосовними повноваженнями, діючи умисно,в порушення норм та повноважень, визначених Посадовою інструкцією інспектора взводу роти ТОР Управління патрульної поліції в Рівненській області ДПП, ст. ст. 18, 29, 42, 43, 44 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 28 Конституції України, згідно з якою ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність поводженню чи покаранню, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, перевищив службові повноваження, тобто умисно вчинив дії, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, що супроводжувалися застосуванням насильства, за відсутності ознак катування. Так, переслідуючи прямий умисел, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_10 , які були спричиненні незгодою виконувати незаконні вимоги працівників поліції, не попередивши про застосування до ОСОБА_10 фізичної сили, усвідомлюючи, що ОСОБА_10 із застібнутими на руках кайданками, опору чи непокори чинити не зможе, без будь-яких законних підстав, відверто ігноруючи право потерпілого на особисту недоторканність, не врахувавши обставин конкретної ситуації, близько 16 год 00 хв. 12.05.2022, перебуваючи на задньому сидінні службового автомобіля «MitsubishiOutlander» з реєстраційним номером НОМЕР_1 (на синьому фоні), застосував фізичне насильство до ОСОБА_10 , шляхом нанесення йому не менше двох ударів лівою рукою та правою рукою в ділянку голови.

Внаслідок неправомірних дій старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_10 отримав закритий перелом кісток носа зі зміщенням поєднаний із забоєм м`яких тканин та осадненням перенісся, забій м`яких тканин в ділянці задньої поверхні лівої гомілки, що відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав повністю і повідомив, що дійсно скоїв вказане правопорушення при вищезазначених обставинах. В скоєному щиро розкаюється.

В судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_6 просила покарання призначити на розсуд суду та зазначила, що потерпілий ОСОБА_10 просить залишити без розгляду цивільний позов, оскільки заподіяна шкода в добровільному порядку відшкодована обвинуваченим в повному розмірі.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд за клопотанням учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ні ким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних на обвинуваченого.

Судом з"ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин та наслідки їх не оспорювання. Сумнівів у добровільності та істинності їх позиції у суду немає.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 , як і орган досудового слідства за ч. 2 ст. 365 КК України, як перевищення службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, що супроводжувалися насильством, за відсутності ознак катування.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує суспільну небезпеку вчиненого ним кримінального правопорушення та особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_4 характеризується позитивно, раніше не судимий, не перебуває під спостереженням у лікаря нарколога та психіатра.

До обставин, які пом`якшують покарання суд відносить щире каяття та добровільне відшкодування заподіяної шкоди. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Щодо заявленого потерпілим цивільного позову, то суд виходить з наступного. Враховуючи, що в судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_6 просила залишити без розгляду цивільний позов у зв`язку з добровільним відшкодуванням шкоди, суд вважає за можливе цивільний позов ОСОБА_10 залишити без розгляду.

Оцінюючи в сукупності обставини справи, з урахуванням особи винного, та з метою запобігання вчиненню ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з ізоляцією від суспільства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим за ч. 2 ст. 365 КК України та призначити покарання у виді3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах терміном на 3 (три) роки..

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю один рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти органи пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_4 не обирати .

Цивільний позов ОСОБА_10 про стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 2390 (дві тисячі триста девяносто) грн. 00 коп. витрат на залучення експерта.

Речові докази, а саме: штани зеленого кольору з написом на них «М-ТАС» на яких присутні плями бурого кольору ззовні схожі на кров, футболка зеленого кольору з присутніми на ній плями бурого кольору ззовні схожими на кров, сумка сірого кольору з написом на ній «М-ТАС» на якій присутні плями бурого кольору ззовні схожі на кров, що зберігається в кімнаті зберігання речових доказів третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому повернути власнику ОСОБА_10 .

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Рівненського Апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Прокурору та обвинуваченому копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1