Справа 174/731/25
н/п 1-кп/174/39/2025
13 червня 2025 року м. Вільногірськ
Вільногірський міський суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянин України, не одруженого, із середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовець військової служби за контрактом, в посаді стрільця 2 мотопіхотного спеціалізованого відділення 1 мотопіхотного спеціалізованого взводу 1 мотопіхотної спеціалізованої роти мотопіхотного спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», раніше судиий:
-25.09.2012 року Оріхівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;
-31.05.2013 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі;
- 25.08.2016 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2. ст.15, ч. З ст. 185 КК України, до З позбавлення волі;
- 09.09.2016 Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України, до 2 років позбавлення волі;
- 14.12.2016 року Новомосковським районним судом Дніпропетровської області, за ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
- 24.03.2021 року вироком Петриківського районного суду, за ч. З ст. 187 КК України до 9 років позбавлення волі, ухвалою Петриківського районного суду Кіровоградської області, від 27.05.2024 звільнений умовно-достроково на не відбуту частину 5 років, 2 місяці та 20 днів;
- 21.05.2025 року Магдалинівським районним судом
Дніпропетровської області, за ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 407, ч.
1 ст. 162, ч. 5 ст.72, ч. 4 ст. 81, ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 70 КК
України, остаточно до 6 років позбавлення волі
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,-
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 160 від 07.06.2025, солдата ОСОБА_4 призначено на посаду стрільця 2 мотопіхотного спеціалізованого відділення 2 мотопіхотного спеціалізованого взводу 1 мотопіхотної спеціалізованої роти мотопіхотного спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу військової частини та поставлено на всі види забезпечення.
Будучи військовослужбовцем Збройних сил України солдат
ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
Так, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він, проходячи військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 у військовому званні «солдат» на посаді стрільця 2 мотопіхотного спеціалізованого відділення 2 мотопіхотного спеціалізованого взводу 1 мотопіхотної спеціалізованої роти мотопіхотного спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ), відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та Законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.
13.04.2025 приблизно о 19:30 год. ОСОБА_4 , знаходився адресою: АДРЕСА_3 , де у останнього раптово виник злочинний намір на заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме грошовими коштами гр. ОСОБА_5 .
В той же день, тобто 13.04.2025 приблизно о 19.35 год. ОСОБА_4 пройшов до будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , реалізуючи свій раптово виниклий, єдиний злочинний намір на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_5 шляхом обману, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, під час розмови з ОСОБА_5 запевнив останню, що він є працівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі ТЦК та СП), та має можливість вирішити питання про не проходження строкової військової служби її сином ОСОБА_6 . При цьому, в дійсності не маючи наміру та можливості виконати вказані дії запевнив ОСОБА_5 в необхідності надання йому грошових коштів в сумі 3 500грн., які з його слів необхідні для сплати штрафу за не проходження строкової військової служби її сином ОСОБА_6 . В свою чергу, ОСОБА_5 будучи впевненою в доброчесності його намірів та не підозрюючи злочинних дій ОСОБА_4 передала останньому грошові кошти в сумі 3 500 грн.
ОСОБА_4 не маючи наміру та змоги виконати взяті на себе зобов`язання, маючи умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами, усвідомлюючи протиправність своїх дій, шляхом обману, отримав від ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 3 500 грн., якими розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму. При цьому повідомив ОСОБА_5 , що прийде наступного дня за рештою грошових коштів в сумі 2 000 грн.
Продовжуючи реалізовувати свій єдиний злочинний намір направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_5 , 14.04.2025 приблизно о 09.00год. ОСОБА_4 знову прийшов до будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, користуючись тим, що ОСОБА_5 була впевнена в тому, що ОСОБА_4 є працівником ТЦК та СП, запевнив останню про необхідність надання йому грошових коштів в сумі 2 000 грн., які з його слів додатково необхідні для сплати штрафу за не проходження строкової військової служби її сином ОСОБА_6 . В свою чергу, ОСОБА_5 будучи впевненою в доброчесності його намірів та не підозрюючи злочинних дій ОСОБА_4 знову передала останньому грошові кошти в сумі 750 грн.
ОСОБА_4 не маючи наміру та змоги виконати взяті на себе зобов`язання, маючи умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами, усвідомлюючи протиправність своїх дій, шляхом обману, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів шляхом обману заволодів грошовими коштами належними ОСОБА_5 на загальну суму 4 250 грн., якими розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро каявся та підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини, показав, що знайомий із сином ОСОБА_5 , грошові кошти передавала через сина, це були її грошові кошти в сумі 4 250 грн., розмова щодо штрафу була.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом досліджені матеріали, що характеризують особу обвинуваченого та матеріали щодо речових доказів.
Визнано недоцільним дослідження письмових доказів, оскільки фактичні обставини ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
Суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweerv. Belgium) держава та її судові органи зобовязані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи Відповідно до ст. 349 КПК України, при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, судом постановлено не досліджувати інші докази по кримінальному провадженні, оскільки вони не оспорюються учасниками судового розгляду.
При цьому, обвинувачений повідомив, що його позиція не пов`язана із вказаними чинниками, обмеження оскарження вироку на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України йому зрозумілі.
Суд пересвідчився, що позиція обвинуваченого ОСОБА_4 , щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками.
Потерпіла ОСОБА_5 подала заяву в якій просив слухати справу та закінчувати слухання за її відсутності.
Виходячи з викладеного, суд прийшов до висновку, що факт вчинення кримінального правопорушення обвинуваченого ОСОБА_4 , знайшов своє підтвердження в суді, його дії вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 190 КК України, - тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , передбачених ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує, що він свою вину визнав повністю, в скоєному кається, за місцем проходження служби характеризується посередньо, на утриманні неповнолітніх дітей не має, солдат.
Врахувавши обставини справи, особу обвинуваченого, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_4 , слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
За попереднім вироком суду ОСОБА_4 не відбув покарання у виді позбавлення волі у вигляді 6 років, а відтак виходячи із положень наведених норм Кримінального кодексу до покарання призначеного цим вироком слід повністю приєднати невідбуте покарання.
Процесуальні витрати, речові докази у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлено.
На підставі ст. 100 КПК України надані суду документи слід зберігати у матеріалах справи.
Цивільний позов не заявлений.
Керуючись ст.ст. 349, 373, 374, 376, 615 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Визнати винним ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання у виді 3 місяців позбавлення волі за вироком Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 21.05.2025 року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шести) років 3 (три) місяці.
Витрати на залучення експертів по справі відсутні.
Цивільний позов не заявлений.
На вирок протягом тридцяти діб з моменту його проголошення може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду.
Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.
Головуючий - суддя: ОСОБА_1