ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/1891/24 Номер провадження 11-кп/814/1111/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000038, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 - захисника в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Глобинського районного суду Полтавської області від 18 грудня 2024 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком суду

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українку, громадянку України, уродженку с. Опришки, Глобинського району, Полтавської області, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстровану за адресою: АДРЕСА_2 , на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, на утриманні має малолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з середньою освітою, незаміжню, тимчасово не працюючу (перебуває в декретній відпустці), раніше не судиму, визнано винуватою та засуджено:

- за ч. 1 ст. 200 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн.;

- за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладення обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Задоволено частково цивільний позов ОСОБА_11 та стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 матеріальну шкоду в розмірі 4924 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Згідно з вироком суду, 24 січня 2024 року близько 13:00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого мешкання: АДРЕСА_1 , разом з потерпілою ОСОБА_11 , під приводом допомоги у оформленні онлайн-кредиту, отримала вільний доступ до мобільного пристрою потерпілої ОСОБА_11 , а саме мобільного телефону Redmi 7, Android: НОМЕР_8 у корпусі чорного кольору, з абонентським номером НОМЕР_1 ; IMEI 1: НОМЕР_2 ; IMEI 2: НОМЕР_3 , та в цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи умисел на викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, під час оформлення онлайн-кредиту, на суму 7000 грн., таємно викрала частину грошових коштів у сумі 4924 грн. 50 коп., які належали ОСОБА_11 , шляхом переказу їх на власний рахунок № НОМЕР_4 , відкритого в АТ «Державний ощадний банк», спричинивши потерпілій матеріального збитку на загальну суму 4924 грн. 50 коп.

В подальшому ОСОБА_7 грошовими коштами розпорядилася на власний розсуд, а саме провела транзакцію по зняттю готівки у банкоматі, що знаходиться у володінні АТ КБ "ПриватБанку" за адресою: вул. Центральна, 226-1, м. Глобине, Кременчуцький район, Полтавська область.

Крім того, ОСОБА_7 24.01.2024 близько13:00 год., перебуваючи за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , разом з потерпілою ОСОБА_11 , маючи доступ до мобільного телефону останньої, моделі Redmi 7, Android: НОМЕР_8 у корпусі чорного кольору, з абонентським номером НОМЕР_1 ; IMEI 1: НОМЕР_2 ; IMEI 2: НОМЕР_3 , із встановленим додатком «Приват24», здійснила вхід до нього, що надало дистанційний доступ до відкритих в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» () банківського рахунку № НОМЕР_5 , потерпілої ОСОБА_11 , на який випущено банківську картку № НОМЕР_6 , із залишком грошових коштів на ньому.

Після цього у ОСОБА_7 виник протиправний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_11 , шляхом підробки документів на переказ, а саме електронного платіжного доручення на переказ грошових коштів з поточного банківського рахунку № НОМЕР_5 , відкритого в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_11 на банківський рахунок № НОМЕР_4 , відкритого в АТ «Державний ощадний банк», який належить ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на підробку платіжного доручення на переказ коштів з банківського рахунку (далі-рахунок), 24 січня 2024 року близько 13:00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого мешкання: АДРЕСА_1 , разом з потерпілою ОСОБА_11 , маючи дистанційний доступ до поточного рахунку потерпілої ОСОБА_11 № НОМЕР_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, керуючись корисливими мотивами, ініціювала списання грошових коштів з рахунку потерпілої, шляхом формування підробленого документу на переказ грошових коштів з рахунку - електронного платіжного доручення на здійснення перерахування грошових коштів з рахунку № НОМЕР_5 , що належить потерпілій ОСОБА_11 , на власний банківський рахунок в АТ «Державний ощадний банк» № НОМЕР_4 , на який випущено банківську картку № НОМЕР_7 , тим самим підробила електронний документ на переказ грошових коштів з банківського рахунку, та здійснила перерахування грошових коштів у розмірі 4924 грн. 50 коп. на власний рахунок № НОМЕР_4 , відкритого в АТ «Державний ощадний банк».

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 - захисник в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати, ухвалити новий, яким ОСОБА_7 визнати невинуватою та виправдати її за ч. 4 ст.185, ч. 1 ст. 200 КК України, у зв`язку з недоведеністю, що в діянні обвинуваченої є склад кримінальних правопорушень.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що в обвинувальному акті формулювання обвинувачення є незрозумілим, оскільки зазначено, що ОСОБА_7 обвинувачується у підробці документів на переказ грошових коштів з банківського рахунку. При цьому вказано, що ОСОБА_7 перебуваючи за місцем свого проживання, разом з потерпілою ОСОБА_11 сформувала підроблений документ на переказ грошових коштів та здійснила переказ грошових коштів на власний рахунок.

Вказує, що незрозуміло, який документ підробила обвинувачена, якщо вона перебувала разом з потерпілою і чим саме це підтверджується.

Зазначає, що в судовому засіданні встановлено, що досудове розслідування проведено поверхнево, не встановлені всі обставини даної події, в основу обвинувального акту та вироку суду взяті лише показання потерпілої і свідків сторони обвинувачення, при цьому не взято до уваги показання обвинуваченої та свідків сторони захисту.

Посилається, що відповідно до показань обвинуваченої, у потерпілої ОСОБА_11 виник борг перед ОСОБА_7 за оренду автомобіля для поїздок у м. Полтаву: 1 раз автомобіль просила потерпіла і 2 рази чоловік потерпілої - ОСОБА_12 . Сума боргу склала 5000 грн., який виник у результаті: одна поїздка - 1000 грн., всього 3 поїдки, 1000 грн. за використане пальне і 1000 грн. за сплату штрафу ОСОБА_13 за ОСОБА_14 . Вказує, що коли потерпіла приїхала до обвинуваченої для допомоги в оформленні кредиту, ОСОБА_13 попередила, що допоможе оформити кредит лише за умови, що ОСОБА_11 розрахується з нею за оренду автомобіля.

Вказує, що версія обвинуваченої жодним чином не була перевірена, а показання потерпілої ОСОБА_11 та її чоловіка ОСОБА_15 були спростовані показаннями обвинуваченої ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 . Свідки ОСОБА_20 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 про обставини події знають лише з чужих слів.

Крім того зазначає, що місцевим судом не враховано, що ОСОБА_7 має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувалась.

Вказує, що під час судового розгляду даного кримінального провадження не доведено винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 200 КК України.

Позиції учасників судового провадження.

В суді апеляційної інстанції захисник та обвинувачена підтримали апеляційну скаргу, подану в інтересах останньої. Прокурор заперечив проти доводів скарги, просив вирок суду залишити без змін.

Мотиви суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 дотримався вказаних вимог Кримінально-процесуального законодавства.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена в умовах воєнного стану та ч. 1 ст. 200 КК України як підробка документів на переказ грошових коштів з банківського рахунку - є правильним, оскільки ґрунтується на зібраних у кримінальному провадженні і перевірених у суді належних і допустимих доказах та детально наведених у вироку, як того вимагає ст. 374 КПК України.

Стороною захисту не оспорюється належність та допустимість доказів, наданих стороною обвинувачення, а також не оспорюється сам факт здійснення обвинуваченою переказу грошових коштів із рахунку потерпілої на власний рахунок у «Державному ощадному банку» за допомогою додатку «Приват24», що був встановлений у мобільному телефоні, належному потерпілій ОСОБА_11 . В той же час захисник вважає недоведеною вину обвинуваченої через наявність у потерпілої ОСОБА_11 боргу перед обвинуваченою за використання потерпілою автомобіля, належного ОСОБА_21 та сплатою останньою штрафу за порушення ПДР під час такого використання автомобіля. Обвинувачена стверджує, що потерпіла визнавала цей борг до здійснення ОСОБА_7 переказу грошових коштів з рахунку ОСОБА_11 на власний рахунок через додаток «Приват24». Зокрема обвинувачена вказує на те, що вона погодилася допомогти оформити електронний кредит ОСОБА_11 на її рахунок та за допомогою її мобільного телефону, за умови, що ОСОБА_11 поверне борг. Оскільки остання борг визнала, ОСОБА_7 під час оформлення кредиту на ім`я ОСОБА_11 здійснила перерахунок коштів на свій власний рахунок в сумі 4924 грн. 50 коп.

Як встановлено судом першої інстанції із показань потерпілої та свідка ОСОБА_15 , який є її чоловіком та був присутнім під час оформлення кредиту, 24.01.2024 року ОСОБА_11 перебуваючи в будинку обвинуваченої ОСОБА_7 попросила останню оформити їй онлайн-кредит та для цього передала свій мобільний телефон. Під час цих дій у будинку перебував чоловік обвинуваченої ОСОБА_17 . Потерпіла просила обвинувачену оформити для неї кредит на суму 10000 грн., однак, як повідомила ОСОБА_7 , кредит був погоджений на суму 2000 грн. Згодом вона дізналася, що насправді їй було погоджено кредит у сумі 7000 грн., з яких 5000 грн. ОСОБА_7 під час оформлення кредиту перевела на свою картку. Зазначила, що обвинувачена їй лише згодом пояснила, що гроші в сумі 5000 грн. вона забрала собі як борг за те, що вона давала потерпілій своє авто для поїздки до м. Полтава. Однак автомобіль у обвинуваченої потерпіла особисто жодного разу не брала, а брала її свекруха ОСОБА_22 для того, щоб поїхати до м. Полтава у власних справах.

Свідок ОСОБА_22 підтвердила показання потерпілої про те, що саме вона особисто домовлялася та брала у обвинуваченої ОСОБА_7 автомобіль, який остання надавала без будь яких застережень та без будь-яких проблем.

Колегія суддів звертає увагу, що жоден із свідків, а також сама обвинувачена ОСОБА_7 в судовому засіданні в суді першої та апеляційної інстанцій не повідомляли про те, коли саме, за яких обставин, щодо якого предмету та між ким була обумовлена сума боргу в розмірі 5000 грн. потерпілої ОСОБА_11 перед ОСОБА_7 .

Будь-яких доказів про існування договору про надання в оренду автомобіля чи боргової розписки потерпілої ОСОБА_11 перед ОСОБА_7 за користування автомобілем суду не надано. Як пояснила ОСОБА_7 в суді апеляційної інстанції таких документів не існує.

Також суду не надано квитанції про сплату штрафу за порушення ПДР обвинуваченою ОСОБА_7 замість водія, що використовував її автомобіль. Окрім цього, відсутні докази того, що ОСОБА_11 може керувати автомобілем, має посвідчення водія, та під час користування автомобілем, який надала в користування ОСОБА_7 свідку ОСОБА_22 , саме потерпіла керувала автомобілем і порушила ПДР, через що у неї міг виникнути борг перед ОСОБА_7 .

У апеляційній скарзі захисник стверджує, що перед оформленням кредиту потерпіла ОСОБА_11 визнала борг перед обвинуваченою, що може підтвердити чоловік обвинуваченої ОСОБА_17 , який також був присутнім під час цієї події. Проте, показання обвинуваченої ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_17 не співпадають щодо суми боргу, яку начебто озвучила обвинувачена потерпілій в момент оформлення кредиту. Зокрема із показань ОСОБА_7 вона говорила потерпілій про суму боргу за сплату штрафу 510 грн. Натомість свідок вказав, що обвинувачена озвучила потерпілій необхідність повернути борг за сплату штрафу в сумі 1000 грн.

В той же час показання потерпілої ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_15 в частині відсутності розмов про існування боргу, є послідовними та частково підтверджуються показаннями самої обвинуваченої. Зокрема, як зазначила ОСОБА_7 , що того дня (24.01.2024) у вечірній час їй на телефон почали приходити повідомлення та дзвінки від потерпілої яка сварилася та казала повернути їй гроші, на що вона відповідала, що гроші забрала в рахунок повернення боргу.

Отже із показань ОСОБА_7 вбачається, що потерпіла дізналася про списання грошових коштів з її рахунку на рахунок ОСОБА_7 вже після того, як залишила будинок обвинуваченої. Наведене вказує, що на момент оформлення електронного кредиту ОСОБА_11 не була обізнана про той факт, що ОСОБА_7 самовільно переказала кошти в сумі 4924 грн. 50 коп. з її рахунку на свій рахунок, що також підтверджує відсутність будь-яких домовленостей між потерпілою та обвинуваченою про повернення боргу.

Cвідки ОСОБА_20 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 не були безпосередніми свідками подій які ставляться в провину обвинуваченій, однак підтвердили інформацію, яка їм стала відома від інших осіб та яка не заперечувалася ані потерпілою, ані обвинуваченою, а саме про факт оформлення кредиту та наданя ОСОБА_7 автомобіля у використання родині ОСОБА_11 , без конкретизації даних подій.

Інші письмові докази, які органом досудового розслідування отримані у порядок та спосіб визначений КПК України, підтверджують факт переказу грошових коштів шляхом виготовлення електронного документу на переказ, а саме електронного платіжного доручення на переказ грошових коштів з поточного банківського рахунку № НОМЕР_5 , відкритого в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_11 на банківський рахунок № НОМЕР_4 , відкритого в АТ «Державний ощадний банк», який належить ОСОБА_7 . Переказ здійснено за допомогою мобільного телефону ОСОБА_11 , моделі Redmi 7, Android: НОМЕР_8 у корпусі чорного кольору, з абонентським номером НОМЕР_1 ; IMEI 1: НОМЕР_2 ; IMEI 2: НОМЕР_3 , із встановленим додатком «Приват24», з якого здійснено вхід до нього, що надало дистанційний доступ до відкритих в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» () банківського рахунку № НОМЕР_5 , потерпілої ОСОБА_11 , на який випущено банківську картку № НОМЕР_6 , із залишком грошових коштів на ньому.

Також доказами доведено факт, що обвинувачена через банкомат зняла грошові кошти, які перевела із банківського рахунку ОСОБА_11 .

Зокрема суд послався на такі докази: витяг з ЄРДР, згідно якого вказано про надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення; протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 29.01.2024 року; даними протоколів огляду телефону від 29.01.2024 року, згідно якого проведено огляд телефону ОСОБА_11 з фото таблицями з скріншотами; протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 08.04.2024 року з DVD-R диском; протоколом огляду DVD-R диска від 25.04.2024 року; даними виписок по картковим рахункам; протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 22.04.2024 року з DVD-R диском; протоколом огляду DVD-R диска від 25.04.2024 року з фото таблицями до нього.

Наведені обставини повністю спростовують доводи апеляційної скарги захисника.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що, досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Суд першої інстанції, при призначенні покарання врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким та тяжким злочинами, особу обвинуваченої, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває та утриманні має трьох неповнолітніх дітей.

Судом не встановлено обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Враховуючи, що кримінальні правопорушення ОСОБА_7 вчинила вперше та є матір`ю трьох малолітніх дітей, колегія суддів вважає, що суд правильно призначив їй мінімальні покарання за інкримінованими статтями та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність звільнити її від відбування покарання з іспитовим строком.

Цивільний позов потерпілої вирішено у відповідності до вимог ст.ст. 128, 129 КПК та стороною захисту не заперечувався у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 - захисника в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Глобинського районного суду Полтавської області від 18 грудня 2024 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4