Справа №591/2898/25 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/209/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 20 березня 2025 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави,-

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Четвертого СВ ( з дислокацією у м. Сумах) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві, перебуває кримінальне провадження № 0002007 від 23 жовтня 2024 року, в якому ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

У рамках досудового розслідування даного кримінального провадження заступник керівника Четвертого СВ ( з дислокацією у м. Сумах) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави у кримінальному провадженні.

Вказане клопотання слідчого вмотивовано обґрунтованістю пред`явленої ОСОБА_7 підозри, наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким шляхом застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів, неможливо.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 20 березня 2025 року клопотання слідчого, задоволено.

Застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 16 травня 2025 року включно.

Не погодившись зі вказаним судовим рішенням, захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 звернулася до апеляційного суду зі скаргою, відповідно якої просить скасувати ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 20 березня 2025 року.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, захисник зазначає про те, що матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження вчинення підозрюваним впливу на свідків та спроб перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Окрім цього, підозрюваний ОСОБА_7 має постійне місце проживання, де мешкає разом зі дружиною та дітьми, в с. Іванківці, Бердичівського району, Житомирської області, має належну процесуальну поведінку.

Таким чином, апелянт вважає безпідставним застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь головуючого - судді щодо змісту оскаржуваного рішення та доводів апеляційної скарги, підозрюваного ОСОБА_7 із захисником ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, позицію прокурора ОСОБА_6 , який щодо задоволення апеляційної скарги - заперечував, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, при вирішення питання щодо застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу, вищезазначених вимог Закону слідчий суддя дотримався в повному обсязі.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що під час перевірки вмотивованості поданого слідчим клопотання, слідчим суддею було встановлено, що у кримінальному провадженні № 0002007 від 23 жовтня 2024 року, 19 березня 2025 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Обґрунтованість вказаної підозри була встановлена слідчим суддею з врахуванням наданих органом досудового розслідування доказів, а саме: повідомлення про вчинення кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 407 КК України; акту службового розслідування 09 жовтня 2024 року; витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) № 756 від 26 вересня 2024 року про призначення службового розслідування за фактом неповернення до місця служби після стаціонарного лікування солдата військової служби за контрактом ОСОБА_7 ; доповідь про подію, кримінальне правопорушення, що трапилось (скоєне, вчинено) у військовій частині НОМЕР_1 , Десантно-штурмових військ; копією контракту про проходження ОСОБА_7 військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу; витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по строковій частині) № 229 від 14 серпня 2024 року; витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по строковій частині) № 268 від 22 вересня 2024 року; витягу командира військової частини НОМЕР_1 (по строковій частині) № 272 від 26 вересня 2024 року; письмові пояснення ОСОБА_10 від 28 вересня 2024 року; письмові пояснення ОСОБА_11 від 29 вересня 2024 року; протоколами допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 від 13 березня 2025 року, які об`єктивно зв`язують підозрюваного із вчиненням кримінального правопорушення та є достатніми на даній стадії провадження.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вирішує питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. На підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, слідчий суддя повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів, що і зроблено під час розгляду клопотання слідчого.

При цьому, перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на спростування доводів апелянта, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов вірного висновку про наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

На думку суду апеляційної інстанції, ризик переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду є підтвердженим, оскільки тяжкість ймовірного покарання можна вважати істотним фактором на підтвердження цього ризику. При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у § 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000р, у рішенні ЄСПЛ «Смірнова проти Росії» (Smirnova v. Russia № 71362/01 від 21.07.2003), суд зазначив, що при визначенні ризику переховування обвинуваченого від правосуддя потрібно враховувати особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Так, про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчать ті обставини, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за скоєння якого передбачено зокрема покарання у виді позбавлення волі на строк від 05 до 10 років, тому існує ймовірність того, що підозрюваний, перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, що ускладнить своєчасному виконанню процесуальних рішень.

При встановленні наявності ризику незаконного впливу підозрюваного на свідків у кримінальному провадженні слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом, тому доводи захисника в цій частині також є необґрунтованими.

Також є обґрунтованим ризик можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_7 іншого кримінального правопорушення, оскільки він будучи військовослужбовцем, в умовах воєнного стану підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби, вбачає за можливе порушення військової дисципліни, невиконання наказів.

Окрім цього колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді про існування вказаного ризику, зважаючи на ту обставину, що ОСОБА_7 на підставі ухвали Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 червня 2024 року, був звільнений від відбування покарання, призначеного вироком Любарського районного суду Житомирської області від 10 лютого 2023 року, умовно-достроково для проходження військової служби за контрактом на 02 роки 01 місяць 02 днів.

Таким чином, підозрюваний ОСОБА_7 будучи умовно-достроково звільненим для проходження військової служби за контрактом, вчинив інший злочин.

Враховуючи вищезазначене, а також характер злочину, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , слідчий суддя дійшов вірного висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого та застосування до останнього запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, з чим погоджується і колегія суддів, оскільки доводами клопотання доведена неможливість застосування стосовно останнього більш м`якого запобіжного заходу.

До того ж, колегія суддів звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду та інші обставини, на які Європейський суд з прав людини посилався у своїх рішеннях (рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991р.).

Колегія суддів ставиться критично до тверджень захисника щодо не доведеності ризиків та не підтвердження їх існування, оскільки відомості, що є наявними в матеріалах кримінального провадження свідчать про протилежне.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи, при цьому КПК не вимагає доказів того, що вона обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів можливості їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Відповідно до ст.178 КПК України колегія суддів, ураховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому тяжкого злочину, пов`язаного із умисним самовільним залишенням військової частини й незаконним перебування поза її межами тривалий час без вжиття жодних заходів для повернення в неї, що в умовах воєнного стану має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлений створенням загрози заподіяння тяжких і невідворотних наслідків невизначеному колу осіб, зниженням рівня бойової готовності військової частини, дані про особу підозрюваного та його поведінку в їх сукупності, вважає, що лише такий запобіжний захід як тримання під вартою здатен забезпечити належну процесуальну поведінку останнього, що також убачається з положень ч.8 ст.176 КПК України, в силу яких під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються у вчиненні злочину, передбаченогоч.5 ст.407 КК України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З огляду на викладене вище, слідчий суддя, в ході прийняття рішення про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, перевірив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, й зазначені обставини підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею доказами.

На цьому етапі розслідування лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам, доведеним стороною обвинувачення під час розгляду клопотання.

Окрім вище викладеного, колегія суддів зазначає також про те, що саме із займаною підозрюваним військовою посадою пов`язується вчинення ним інкримінованого тяжкого злочину, обставини якого свідчать про умисне ігнорування ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків шляхом нез`явлення вчасно на службу без поважних причин і неналежну поведінку підозрюваного.

Доводи апеляційної скарги про те, що підозрюваний ОСОБА_15 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, колегія суддів вважає таким, що не зменшує заявлені у кримінальному провадженні ризики, а вказані доводи не є обґрунтованим та не впливають на висновки слідчого судді.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення

Керуючись ст.ст. 404,405,407,422 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 20 березня 2025 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4