справа № 208/2120/22
№ провадження 1-кп/208/109/25
ВИРОК

Іменем України

12 серпня 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

у відкритому судовому засіданні розглянувши матеріали кримінального провадження № 0000198 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, громадянина України, маючий середню освіту, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Приблизно о 18.55 годині 19.03.2022 року, ОСОБА_5 перебував у приміщенні своєї квартири АДРЕСА_2 .

Під час знаходження ОСОБА_5 біля вікна квартири, зі сторони вулиці до нього підійшов раніше знайомий ОСОБА_4 , після чого між ними стався словесний конфлікт і склалися особисті неприязні відносини.

Під час зазначеного конфлікту у ОСОБА_7 раптово виник протиправний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_8 будь-яких тілесних ушкоджень, реалізовуючи який він, перебуваючи біля вікна квартири, тримаючи у правій руці ніж, знаходячись навпроти потерпілого, який в цей момент поклав ліву руку на випуклість металевої решітки вікна квартири, діючи цілеспрямовано, розуміючи, що шляхом нанесення удару ножем по руці людини можливо заподіяти їй тілесні ушкодження, передбачаючи такі наслідки та свідомо допускаючи їх настання, наніс ОСОБА_8 один удар ножем по лівій тильній ділянці кисті.

В результаті зазначених протиправних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_8 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді травми лівої кисті з раною тильної поверхні лівої кисті в проекції голівок 3 та 4 п`ястних кісток з ушкодженням сухожилків розгиначів 3 і 4 пальця, підоголовчастим переломом дистальної частини 3-ї п`ясної кістки по зовнішній поверхні, з крайовим уламковим переломом проксимальної частини проксимальної фаланги 4-го пальця лівої кисті, раною проксимальної фаланги 5 пальця лівої кисті, які відносяться до середнього ступеня тяжкості.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину не визнав та пояснив суду наступне.

Потерпілий ОСОБА_8 є його сусідом. 19.03.2022 року, приблизно о 18.55 годині, ОСОБА_8 разом з компанією пили спиртні напої та відпочивали біля багатоквартирного будинку, де він мешкає. Вони почали голосно слухати музику, і він зробив ОСОБА_8 зауваження. З цього приводу між ними стався словесний конфлікт. Він мешкає на першому поверсі будинку, і далі відчинивши вікно побачив бійку ОСОБА_8 з товаришем. Зробив їм зауваження. ОСОБА_8 підбіг до його вікна та через грати почав бити його, влучивши в обличчя. Оскільки він був на кухні та готував їсти, в його правій руці знаходився ніж. Він їм відмахнувся один раз, зверху до низу. Рука ОСОБА_8 в цей час не була на решітці вікна, і після удару у нього не було слідів. Згодом приїхала поліція. Цивільний позов не визнає.

Під час судового розгляду справи судом досліджено наступні докази:

Потерпілий ОСОБА_4 пояснив суду, що він працює тренером по греко-римській боротьбі в КЗ ДЮСШ № 3, з обвинувачем знайомій, неприязних стосунків між ними не було. 19.03.2022 року у нього відбулась суперечка з сусідом ОСОБА_9 , який знаходився у нетверезому стані. ОСОБА_7 , який мешкає на першому поверсі будинку став кричати. Він підійшов до вікна та поклавши руку на решітку вікна став розмовляти з ОСОБА_7 , але той тримаючи в руці ніж вдарив йому по руці. Він побачив кістку, що стирчить, обмотав руку шапкою та побіг до дому. Оперували його у м. Дніпро. Тривалий час він не міг працювати, і тому ним заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди в розмірі 50 000 гривень. Крім того, для відновлення руки потрібна ще операції. Позов підтримує в повному обсязі. Просить призначити максимальне суворе покарання.

Свідок ОСОБА_10 пояснила суду, що разом з чоловіком, потерпілим у справі ОСОБА_4 , вона проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Обвинувачений ОСОБА_7 є їх сусідом, живе в будинку напроти. Раніше підтримували хороші відносини. 19.03.2022 року, ввечері, вона гуляла у дворі. Відбувся словесний конфлікт з нецензурною лайкою між чоловіком та сусідом ОСОБА_9 . ОСОБА_7 втрутився в конфлікт, та почав через відкрите вікно на першому поверсі виражатись нецензурною лайкою. Чоловік підійшов до вікна ОСОБА_7 та попросив його вийти, але він зачинив вікно. Потім відчинивши вікно ОСОБА_7 тримаючи в руці широкий ніж, вдарив її чоловіка ним по руці.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що раніше мешкала по АДРЕСА_4 . ОСОБА_5 та ОСОБА_4 сусіди. 19.03.2022 року, вона разом з чоловіком та дитиною гуляла у дворі будинку. Ближче до вечора прийшли ще сусіди. Бубнов гучно включив музику, і ОСОБА_4 зробив зауваження. Між ними почався словесний конфлікт. ОСОБА_5 відкривши вікно квартири на першому поверсі, почав сваритись у бік ОСОБА_4 , і той підійшов до зачиненого вікна, поклав руку на решітку, запропонувавши ОСОБА_5 поговорити. Вона побачила вікно, що відчинилось, довгий гострий предмет, яким обвинувачений порізав ОСОБА_4 , після чого зачинив вікно.

- витяг з ЄРДР від 28.03.2022 року, як підстави початку досудового слідства, з правовою кваліфікацією за ч.1 ст. 122 КК України, з фабулою що 28.03.2022 року, приблизно о 18.55 годині, по вулиці Республіканській, будинок 72 у місті Кам`янському, ОСОБА_4 умисно спричинені середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження (т.2 а.с. 1);

- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_4 з вищезазначеними обставинами (т.2 а.с. 8);

- протокол огляду місця події від 28.03.2022 року, яким зафіксована обстановка на місці вчинення злочину ділянки місцевості будинку АДРЕСА_4 та фото таблицею до даної слідчої дії (т.2 а.с. 19-26);

- висновок судово-медичної експертизи № 188-Е від 29.03.2022 року, відповідно до якого у ОСОБА_4 виявлені ушкодження у вигляді травми лівої кисті з раною тильної ушкодженням сухожилків розгиначів 3 і 4 пальця, підоголовчастим переломом дистальної частини 3-ї п`ясної кістки по переломом проксимальної частини проксимальної фаланги 4-го пальця лівої кисті, раною проксимальної фаланги 5 пальця лівої зовнішній поверхні, з крайовим уламковим кисті. Виявлені ушкодження у вигляді травми лівої кисті з раною тильної поверхні лівої кисті в проекції голівок 3 та 4 п`ястних кісток з ушкодженням сухожилків розгиначів 3 і 4 пальця, підоголовчастим переломом дистальної частини 3-ї п`ясної кістки по зовнішній поверхні, з крайовим уламковим переломом проксимальної частини проксимальної фаланги 4-го пальця лівої кисті, раною проксимальної фаланги 5 пальця лівої відносяться до середнього ступеня тілесних ушкоджень, як кисті зазвичай викликаючи тривалий розлад здоров`я більш 21 дня /строк зрощення кісткової тканини становить понад 21-ну добу (п.п. 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу № 6, МОЗ України від 17.01.1995 року).

Враховуючи характер, локалізацію виявлених у ОСОБА_4 ушкоджень, процеси їх загоєння, експерт вважає, що давність їх утворення може відповідати терміну, вказаному в наданих на його ім`я медичних документах (19.03.2022р.), та вони були спричинені однією (не можна повністю виключити, що й більше ніж однією) травмуючою дією твердого предмету з обмеженою загостреною контактуючою поверхнею в ділянку лівої кисті (т.2 а.с. 38-40);

-протокол пред`явлення особи для впізнання від 28.04.2022 року за фотознімками, відповідно до якого ОСОБА_4 впізнав обвинуваченого, який 19.03.2022 року, приблизно о 18.55 год. заподіяв йому тілесні ушкодження (т.2 а.с. 125-129);

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, відповідно до якого ОСОБА_11 впізнала обвинуваченого, який 19.03.2022 року, приблизно о 18.55 год. заподіяв ОСОБА_4 тілесні ушкодження. (т.2 а.с. 52-56);

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, відповідно до якого ОСОБА_12 впізнала обвинуваченого, який 19.03.2022 року, приблизно о 18.55 год. заподіяв ОСОБА_4 тілесні ушкодження (т.2 а.с. 73-77);

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, відповідно до якого свідок ОСОБА_13 впізнала обвинуваченого, який 19.03.2022 року, приблизно о 18.55 год. заподіяв ОСОБА_4 тілесні ушкодження (т.2 а.с. 86-90);

-протокол від 21.04.2022 року, відповідно до якого за участю ОСОБА_4 проведено слідчий експеримент з метою перевірки і уточнення обставин, які відбувались 19.03.2022 року приблизно об 18.55 годин за адресою: АДРЕСА_4 , під час якого потерпілий пояснив обставини та механізм спричинення йому тілесних ушкоджень (т.2 а.с. 95-99);

-висновок судово-медичної експертизи № 220-Е від 21.04.2022 року відповідно до якого враховуючи характер та локалізацію ушкоджень, виявлених у ОСОБА_4 , експерт вважає не виключеним, що виявлені в нього ушкодження могли виникнути при взаєморозташуванні потерпілого та нападника, і за механізмом, як вказано у наданому протоколі проведення слідчого експерименту від 21.04.22 року за участю потерпілого ОСОБА_4 , та у фото таблиці до нього (т.2 а.с. 100-102);

-протокол від 21.04.2022 року, відповідно до якого за участю свідка ОСОБА_12 проведено слідчий експеримент з метою перевірки і уточнення обставин, які відбувались 19.03.2022 року, приблизно о 18.55 годин за адресою: АДРЕСА_4 , під час якого вона пояснила обставини та механізм нанесення чоловіку тілесних ушкоджень (т.2 а.с. 103-107);

-висновок судово-медичної експертизи № 221-Е від 21.04.2022 року, відповідно до якого враховуючи характер та локалізацію ушкоджень, виявлених у ОСОБА_4 , експерт вважає не виключеним, що виявлені в нього ушкодження могли виникнути при взаєморозташуванні потерпілого та нападника, і за механізмом, як вказано у наданому протоколі слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_12 та у фото таблиці до нього (т.2 а.с. 109-110);

-протокол від 21.04.2022 року, відповідно до якого за участю свідка ОСОБА_11 проведено слідчий експеримент з метою перевірки і уточнення обставин, які відбувались 19.03.2022 року приблизно об 18.55 годин за адресою: в АДРЕСА_4 , під час якого вона зазначила про події та механізм спричинення потерпілому тілесних ушкоджень (т.2 а.с. 111-116);

-висновок судово-медичної експертизи № 228-Е від 22.04.2022 року відповідно до якого експерт вважає не виключеним, що виявлені у ОСОБА_4 ушкодження могли виникнути при взаєморозташуванні потерпілого та нападника, і за механізмом, як вказано у наданому протоколі слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_11 та у фото таблиці до нього (т.2 а.с. 118-120);

-протокол огляду від 29.04.2022 року, відповідно до якого оглянуто ніж загальною довжиною 285 мм, лезо довжиною приблизно 150 мм. рукоятка довжиною приблизно 135 мм. Товщина леза приблизно 3мм, ширина леза біля рукоятки, 40 мм, посередині 30 мм та на кінці леза приблизно 32 мм. Нижня кромка леза рівна, верхня валоподібна. Рукоятка виготовлена з дерева темно-коричневого кольору та має металеві вставки в формі кілець у кількості 9 штук. Розташованих приблизно 2-3 мм одне від одного на місці стеку рукоятки та леза. Лезо брудне, з іржею, переходом світлого металу в темний. Ніж є речовим доказом у справі (т.2 а.с. 131-134);

-протокол від 21.04.2022 року, відповідно до якого за участю підозрюваного ОСОБА_5 проведено слідчий експеримент з метою перевірки і уточнення обставин, які відбувались 19.03.2022 року, приблизно о 18.55 годині, за адресою: АДРЕСА_4 , під час якого він пояснив обставини та механізм спричинення потерпілому тілесних ушкоджень. (т.2 а.с. 155-160);

-висновок судово-медичної експертизи № 241-Е від 02.05.2022 року, відповідно до якого враховуючи характер та локалізацію ушкоджень, виявлених у ОСОБА_4 , експерт вважає не виключеним, що виявлені в нього ушкодження могли виникнути при взаєморозташуванні потерпілого та нападника, і за механізмом, як вказано у наданому протоколі проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_5 (т.2 а.с. 162-163)

Під час судового розгляду обвинувачений змінив показання щодо механізму спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 . Зазначив, що удар ножем потерпілому він наніс відмахуючись від останнього, коли рука ОСОБА_8 не перебувала на решітці вікна.

Враховуючи необхідність перевірки показань обвинуваченого, судом надано доручення про проведення з ОСОБА_7 додаткового слідчого експерименту.

За результатами додаткового слідчого експерименту (т.1 а.с. 105-108), у справі призначено судово-медичну експертизу.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 345-Е від 08.04.2025 року,

з врахуванням механізму зазначеного у відео зйомці слідчого експерименту, враховуючи характер та локалізацію ушкоджень, виявлених у ОСОБА_4 , по одній лінії та в одному напрямку, експерт вважає, що виявлені у потерпілого тілесні ушкодження не відповідають механізму, зазначеному ОСОБА_5 в ході проведення слідчого експерименту 24.03.2025 року (місце прикладання сили травмуючої дій та напрямок контакту травмуючого предмету не відповідають наявним у ОСОБА_4 ушкодженням)

Враховуючи характер та локалізацію ушкоджень, виявлених у ОСОБА_4 , в тому числі характер ушкодження кісток, можна вважати, що, виявлені у нього ушкодження не є характерними для механізму спричинення в момент, коли кисть руки знаходиться у вільному, незафіксованому положенню, та, найбільш ймовірно, на момент спричинення ушкоджень кисть лівої руки потерпілого знаходилась у фіксованому положенні, можливо на поверхні (елементах решітки, тощо) виявлені в гр.. ОСОБА_4 ушкодження були спричинені зі значною силою, достатньо для їх виникнення (т.1 а.с. 116-118)

Аналізуючи викладені докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та їх взаємозв`язку, суд вважає, що вина ОСОБА_7 в судовому засіданні встановлена та підтверджена, а його умисні дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст. 122 КК України, як заподіяння умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Не визнання обвинуваченим своєї вини є його правом на власний розсуд визначати лінію свого захисту.

В судовому засіданні встановлено та ніким не заперечується час та місце спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень. Встановлено та ніким, в тому числі і обвинуваченим, не заперечується, що тілесні ушкодження заподіяні саме ОСОБА_7 , шляхом удару ножем.

Версія обвинуваченого наведена в судовому засіданні, яка полягає в тому, що ОСОБА_8 просунув руки за грати в кімнату, і він відмахнувся ножем і влучив тому в руку, перевірена судом за тими ж правилами, що і всі інші докази по справі.

Зазначена версія спростовується показаннями потерпілого та свідків, проведеними з ними слідчими експериментами, висновками судових експертиз.

Також, ця версія спростована додатковим слідчим експериментом з обвинуваченим та судовою експертизою, які проведені на стадії судового розгляду справи.

В ході судового розгляду, відповідно до ст. 22 ч. 6 КПК України, п. 24 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення у справі «Гурепка проти України», суд сприяв кожній із сторін мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом: були допитані потерпілий, свідки, обвинувачений, експерт, досліджені письмові докази, переглянуті відеоматеріали. Проти закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами, сторони кримінального провадження не заперечували.

Стандарт доведення обвинувачення поза розумним сумнівом, який є усталеною правовою позицією (рішення «Кобець проти України» в тому числі), означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Будь-яке інше розумне пояснення подій, які є предметом цього розгляду, крім того, що інкриміноване кримінальне правопорушення було вчинено, і обвинувачений поза розумним сумнівом є винним у його вчиненні, судом виключається.

Враховуючи викладене, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення чи його зміни, суд підстав не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, не встановлено.

Обставини, які б пом`якшували, чи обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Санкція частини 1 статті 122 КК України передбачає покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому виду та міри покарання, суд враховує характер скоєного ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, скарг на його поведінку у побуті за місцем мешкання не надходило, на обліку у лікаря психіатра, лікаря нарколога він не перебуває.

У справі «Ізмайлов проти Росії» ЄСПЛ вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»

З урахуванням принципу індивідуалізації покарання, позиції державного обвинувачення та потерпілої сторони, суд вважає, що подальше перевиховання та виправлення обвинуваченого можливо шляхом призначення йому покарання у виді позбавлення волі з встановленням строку випробування.

Іспитовий строк це певний проміжок часу, протягом якого здійснюється контроль за засудженим і останній під загрозою реального відбування призначеного покарання зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки та інші умови випробування. Значення іспитового строку полягає і в тому, що тільки протягом цього строку особа визнається судимою і за нею здійснюється контроль та соціально-виховна робота уповноваженим органом з питань пробації.

На думку суду, призначення обвинуваченому саме такого покарання є законним, справедливим та цілком достатнім для подальшого його виправлення та попередження вчиненням нового злочину.

Розглядаючи позовні вимоги цивільного позивача ОСОБА_4 до обвинуваченого про відшкодування завданої шкоди, судом встановлено наступне.

Злочин тягне за собою ряд юридичних наслідків, з яких для потерпілого найважливішим є відновлення його порушеного права, яке досягається за допомогою цивільного позову. У відповідності зі ст. 128 КПК України фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано збитків, має право під час кримінального провадження, проте виключно до суду, пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Стаття 1166 ЦК України, якою визначені загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду встановлює, що така шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Матеріальна шкода може підтверджуватись рахунками, чеками, квитанціями, що підтверджують відповідні витрати на лікування.

Суд вважає, що матеріальна шкода в сумі 40 000 гривень не підтверджена будь-якими належними доказами, і позовні вимоги в цій частині не можуть бути задоволені.

Розглядаючи цивільний позов ОСОБА_4 в частині стягнення з ОСОБА_7 моральної шкоди, суд встановив наступне.

Так, у відповідності до Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно чинного законодавства моральна шкода полягає, зокрема у моральних переживаннях у зв`язку з настанням для особи негативних наслідків, душевним стражданням, емоційним дискомфортом тощо, психотравмувальною ситуацією для потерпілого, у даному випадку за умов вчинення злочину щодо самого позивача.

Позивач зазначає про моральні та фізичні страждання перенесенні ним під час травмування, необхідність вимушених змін у житті. Він обурений поведінкою винуватця.

Стаття 1167 ЦК України визначає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду та встановлює, що така шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Вина обвинуваченого, причинний зв`язок між протиправними діями, заподіянням моральної шкоди, у судовому засіданні беззаперечно встановлено.

Враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд вважає позовні вимоги в цій частині такими, що підлягають повному задоволенню.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбуття призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 1 рік 6 місяців.

Згідно ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_5 протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 в якості відшкодування моральної шкоди 50 000 гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Речовий доказ ніж, який знаходиться в камері зберігання речових доказів Кам`янського РУП, знявши арешт з майна знищити.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід відносно ОСОБА_5 , не обирати.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду, через Заводський районний суд міста Кам`янського, протягом 30 днів з дня його проголошення. Законної сили вирок суду набирає після закінчення строку його оскарження.

Вирок суду підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1