Справа № 296/8900/25
УХВАЛА

Іменем України

18 серпня 2025 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого у кримінальному провадженні начальника відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області майора поліції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді застави щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Черепин, Овруцького району Житомирської області, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, в якому просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн., та покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий вказав, що у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000020 від 08 січня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, 18 листопада 2024 року у КНП «Коростенська ЦМЛ КМР» вийшов з ладу комп`ютерний томограф Supria 32, за допомогою якого забезпечувалась проведення нейровізуалізації всім пацієнтам/пацієнткам з підозрою на гострий мозковий інсульт, що є обов`язковою вимогою під час надання такої медичної допомоги, відповідно до Договору з НСЗУ.

Так, ОСОБА_6 обіймаючи посаду тимчасово виконуючого обов`язки генерального директора КНП «Коростенська ЦМЛ КМР», будучи достовірно обізнаним про вихід із ладу комп`ютерного томографу Supria 32, зловживаючи службовим становищем, переслідуючи корисливий мотив, діючи з прямим умислом, нехтуючи встановленим порядком надання медичної допомоги пацієнтам/пацієнткам з підозрою на гострий мозковий інсульт, у порушення умов Договору, прийняв рішення не повідомляти НСЗУ про вихід з ладу вказаного обладнання та не укладати договори оренди необхідного обладнання, або ж вжиття інших заходів щодо забезпечення проведення нейровізуалізації всім пацієнтам/пацієнткам з підозрою на гострий мозковий інсульт.

В цей же час, згідно злочинного умислу ОСОБА_6 , направленого на заволодіння грошовими коштами Державного бюджету України, розпорядником яких є НСЗУ, останній прийняв рішення про направлення пацієнтів/пацієнток КНП «Коростенська ЦМЛ КМР» з підозрою на гострий мозковий інсульт для проведення нейровізуалізації (комп`ютерної томографії судин головного мозку) до приватного закладу охорони здоров`я, без укладення відповідних договорів з КНП «Коростенська ЦМЛ КМР», тобто для проходження пацієнтами вказаного дослідження за власні грошові кошти.

В свою чергу, ОСОБА_6 не повідомивши НСЗУ про вихід з ладу відповідного обладнання, протиправно забезпечивши проходження пацієнтами/пацієнтками КНП «Коростенська ЦМЛ КМР» нейровізуалізації (комп`ютерної томографії судин головного мозку) за власні грошові кошти не за місцем надання медичних послуг, вирішив не припиняти формування та подання звітності до НСЗУ про надання послуг з Договором, що включає обов`язкове проходження нейровізуалізації (комп`ютерної томографії судин головного мозку), та у подальшому заволодіти грошовими коштами Державного бюджету України, виплаченими НСЗУ.

У подальшому, надання вказаних послуг ОСОБА_6 , який діяв з метою заволодіння КНП «Коростенська ЦМЛ КМР» грошовими коштами Державного бюджету, розпорядником яких є НСЗУ вказано у звіті №S24K2A від 08 грудня 2024 року про обсяг наданих медичних послуг за пролікований випадок/медичну послугу згідно Договору за листопада 2024 року, у звіті №S24L2J від 23 січня 2025 року про обсяг наданих медичних послуг за пролікований випадок/медичну послугу згідно Договору за грудень 2024 року та рахунках №S24L3M та №S24L3O.

За результатами розгляду вказаних звітів та рахунків НСЗУ перераховано рахунок КНП «Коростенська ЦМЛ КМР» грошові кошти в тому числі за вищевказані послуги, які фактично КНП «Коростенська ЦМЛ КМР» не надавались на загальну суму 422 361 гривень, чим Державному бюджету України завдано збитків на вищевказану суму.

Таким чином, генеральний директор КНП «Коростенська ЦМЛ КМР» ОСОБА_6 , в умовах воєнного стану, будучи службовою особою, шляхом зловживання службовим становищем, переслідуючи корисливий мотив, заволодів грошовими коштами Державного бюджету України, розпорядником яких є НСЗУ, на загальну суму 422 361 гривень, що в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян станом на дату вчинення кримінального правопорушення та є великим розміром.

Враховуючи викладене 12.08.2025, згідно ст. ст. 111, 112, 278 КПК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у заволодінні чужим майном шляхом зловживання особою своїм службовим становищем, у великих розмірах, що вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Враховуючи те, що розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється ОСОБА_6 становить 422 361 грн., орган досудового розслідування вбачає достатні підстави для визначення підозрюваному максимального розміру застави, тобто в розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн.

З метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню ризиків визначених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, орган досудового розслідування просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді застави.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 подане клопотання підтримав та просив його задовольнити. Також прокурор наголосив на існуванні ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 в судовому засіданні вказала, що ОСОБА_8 жодного разу не переховувався від органів досудового розслідування та зі свідками не спілкується. На утриманні підозрюваного перебувають дружина та мати. Враховуючи зазначене захисник просила застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Підозрюваний підтримав думку захисника у повному обсязі.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.182 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст.182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Частиною 1 статті 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», а тому в оцінці цього питання слідчому судді належить керуватись практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати неупередженого спостерігача в тому, що відповідна особа можливо вчинила злочин. При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи. Обґрунтована підозра повинна бути заснована на об`єктивних фактах, наданих суду стороною обвинувачення.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що слідчим доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до частини 5 статті 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Слідчий у поданому клопотанні посилається на наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинений злочин; ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів; ризик незаконного впливу на свідків кримінального правопорушення.

Стороною обвинувачення доведено, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, враховуючи тяжкість інкримінованого останньому кримінального правопорушення, за ч. 4 ст. 191 України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. Разом з тим, на переконання слідчого судді, такий ризик є незначним зважаючи на стійкі соціальні зв`язки (має дружину, батьків похилого віку), наявність постійного місця проживання та роботи, позитивну характеристику.

Слідчий суддя зважає на ризик знищення, приховування або спотворення будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний час в ході досудового розслідування не вилучено оригіналів всіх документів (п. 2, ч. 1 ст. 177 КПК України).

Окрім зазначеного, підозрюваний може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки займає посаду генерального директора КНП «Коростенська ЦМЛ КМР», а тому має об`єктивну можливість шляхом погроз, залякування, шантажу, підкупу або прохань примусити своїх підлеглих змінити показання.

Таким чином прокурором в судовому засіданні доведено існування ризиків, визначених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд також враховує, що метою застосування запобіжного заходу є, в тому числі, забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

З доданих до матеріалів клопотання доказів вбачається, що ОСОБА_6 має середній дохід у розмірі 10044,00 грн. в місяць, що підтверджується контрактом від 06.12.2024 (а.с.84 - 88). Отже, застосування застави у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є завідомо неспроможною для внесення підозрюваним та створить штучні підстави для застосування більш тяжкого запобіжного заходу щодо підозрюваного.

Так, у рішенні від 13.01.2022 у справі «Істоміна проти України» ЄСПЛ зауважив, що відповідно до ч.4 ст.182 КПК слідчий суддя визначає розмір застави «з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього». Далі Суд зазначив, що застава має на меті не гарантування відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім забезпечення явки особи в судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватися залежно від особи, про яку йдеться, з урахуванням її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду. В ЄСПЛ наголосили, що суд повинен так само обережно й ретельно розглядати питання про застосування застави, як і вирішувати, чи є необхідним продовження тримання особи під вартою. Сума шкоди може бути одним з факторів, що виправдовує вищий розмір застави, але лише в поєднанні з іншими критеріями - серйозністю злочину, ризику втечі та ін.

З огляду на ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є, в тому числі, забезпечення балансу між правами й інтересами окремої особи (підозрюваного) та суспільними інтересами (захист особи суспільства і держави), а також застосування належної правової процедури.

Оцінюючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, обставини вчинення кримінального правопорушення та роль останнього у його вчиненні, наведені дані про особу підозрюваного, який є інвалідом 3 групи, має міцні соціальні зв`язки та позитивно характеризується, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, офіційно працевлаштований, має на утриманні дружину інваліда 2 групи, слідчий суддя вважає, що застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді застави не відповідатиме завданню кримінального провадження.

З огляду на ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді застави відносно ОСОБА_6 слід відмовити та для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, є достатнім застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись статтями 176-179, 193-194, 196, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання .

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися із міста Коростень Житомирської області без письмового дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання;

- утримуватися від спілкування будь-яким способом зі свідками;

- при наявності здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон до органів державної міграційної служби, про що документально повідомити слідчого, прокурора, суд.

Визначити строк дії обов`язків впродовж двох місяців з моменту оголошення ухвали, тобто до 12.10.2025р.

В разі невиконання покладених судом обов`язків відносно підозрюваного може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід ніж особисте зобов`язання і на нього може бути накладено грошове стягнення у розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого у провадженні якого перебувають матеріали досудового слідства.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1