ПОДІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
Справа № 505/2240/25
Провадження № 1-кс/505/1046/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2025 року місто Подільськ

Слідчий суддя Подільського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене начальником Подільського відділу Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 , про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Новоселівка, Котовського району, Одеської області, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 на момент вчинення кримінального правопорушення перебував на посаді старшого навідника, у званні «солдат».

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, у кримінальному провадженні № 0000082, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.05.2025,

ВСТАНОВИВ:

Слідчому судді Подільського міськрайонного суду Одеської області надійшло на розгляд клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000082, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Клопотання слідчий мотивує тим, що Слідчим відділом Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000082 від 20.05.2025, за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснюється Подільською окружною прокуратурою.

Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок військову службу» початком проходження військової служби день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Військовослужбовець, згідно із ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов?язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бездоганно і неухильно додержуватись порядку правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до вимог ст. ст. 3, 28, 29, 68 Конституції України людина, її життя і здоров?я, честь і гідність, недоторканність 1 безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожен має право на повагу до його гідності, ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню. Кожна людина має право на особисту недоторканість та кожен зобов?язаний неухильно додержуватись Конституції та Законів України, не посягати на права та свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ст. ст. 19, 68 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно з інструкцією ОСОБА_4 повинен у своїй діяльності керуватися: Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законами України «Про державний кордон України», «Про Державну прикордонну службу України», іншими законами України, виданими на їх виконання, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, даною посадовою інструкцією та іншими нормативно-правовим актами Адміністрації військової частини.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 та затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІX, введено воєнний стан на території України, який неодноразово продовжувався, та останній раз Указом Президента України від 15 квітня 2025 року № 235/2025 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, яким строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 9 травня 2025 року строком на 90 діб.

Відтак, з 24.02.2022 по теперішній час на території України діє воєнний стан, про який ОСОБА_4 достовірно обізнаний.

Так, відповідно до п. 2 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Крім того, п. 3 вказаного Указу зазначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені зокрема статтею 33 Конституції України, тобто право кожному хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 (зі змінами внесеними після запровадження воєнного стану), право перетинання державного кордону України військовозобов`язаними надано особам лише з окремих документально підтверджених підстав.

Так, згідно з листом Адміністрації Державної прикордонної служби України № 23-6122/0/6-22-вих від 24.02.2022, з метою забезпечення оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності, проведення своєчасної та повної мобілізації, на період дії правового режиму воєнного стану виїзд за межі України громадянам України чоловічої статі віком від 18 до 60 років заборонений (за виключеннями).

Статтею 1 Закону України «Про державний кордон України» визначено, що Державний кордон України є лінія і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, які визначають межі території України - суші, вод, надр, повітряного простору.

Відповідно статті 2 цього закону, Державний кордон України визначається Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Захист державного кордону України є невід`ємною частиною загальнодержавної системи забезпечення національної безпеки і полягає у скоординованій діяльності військових формувань та правоохоронних органів держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Координація діяльності військових формувань та правоохоронних органів держави із захисту державного кордону здійснюється Державною прикордонною службою України. Охорона державного кордону України є невід`ємною складовою загальнодержавної системи захисту державного кордону і полягає у здійсненні Державною прикордонною службою України на суші, морі, річках, озерах та інших водоймах, а також Збройними Силами України у повітряному та підводному просторі відповідно до наданих їм повноважень заходів з метою забезпечення недоторканності державного кордону України.

Згідно статті 9 вищевказаного Закону України, перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про державний кордон України» Особи, транспортні засоби, вантажі та інше майно, що перетинають державний кордон України, підлягають прикордонному і митному контролю. Контроль організовується та здійснюється у встановленому актами законодавства України порядку.

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

Крім того, пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 № 1147 визначено, що вздовж державного кордону на його сухопутних ділянках і вздовж берегів прикордонних річок, озер та інших водойм установлено прикордонну смугу завширшки 5 кілометрів від лінії державного кордону, де встановлюється прикордонний режим, але не менше від ширини смуги місцевості, що розташована в межах від лінії державного кордону до лінії прикордонних інженерних споруд.

Пунктами 1, 2 частини 2 Положення «Про прикордонний режим» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 № 1147 (далі Положення) визначено, що контрольований прикордонний район - це ділянка місцевості, яка визначена, як правило, у межах території району, міста, селища та села, прилеглої до державного кордону або до узбережжя моря, що охороняється органами Державної прикордонної служби, а також у межах територіального моря, внутрішніх вод, частини вод прикордонних річок, озер та інших водойм і розташованих у цих водах островів; прикордонна смуга - ділянка місцевості, яка встановлюється безпосередньо вздовж державного кордону на його сухопутних ділянках або вздовж берегів прикордонних річок, озер та інших водойм, завширшки 5 кілометрів від лінії державного кордону, але не може бути меншою від ширини смуги місцевості, що розташована в межах від лінії державного кордону до лінії прикордонних інженерних споруд.

Частиною 7 Положення передбачено, що громадяни України, іноземці та особи без громадянства в`їжджають, перебувають, проживають, проваджують роботи і пропускаються у прикордонну смугу з дозволу відповідного органу Державної прикордонної служби, який безпосередньо виконує завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону у визначеній зоні відповідальності, за наявності документів, що посвідчують їх особу. У період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом воєнного стану громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років також зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ (у паперовій або електронній формі).

У відповідності до частини 8 Положення громадяни України, іноземці та особи без громадянства в`їжджають у контрольований прикордонний район, перебувають, проживають або пересуваються в його межах на підставі документів, що посвідчують їх особу. У період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом воєнного стану громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років також зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ (у паперовій або електронній формі).

Крім того, частиною 11 Положення з метою виявлення порушень законодавства з прикордонних питань, виконання завдань, пов`язаних з боротьбою з організованою злочинністю та незаконною міграцією у межах прикордонної смуги і контрольованого прикордонного району, уповноважені особи Державної прикордонної служби та органів Національної поліції, а також члени громадських формувань з охорони громадського порядку і державного кордону мають право відповідно до Законів України «Про Державну прикордонну службу України» та «Про дорожній рух» у разі потреби зупиняти та оглядати транспортні засоби.

З метою отримання дозволу на в`їзд, перебування, проживання, провадження робіт і пропуск у прикордонну смугу особа має право звернутися до відповідного органу Державної прикордонної служби із зазначенням у зверненні інформації, визначеної в частині другій статті 24 Закону України «Про державний кордон України». Дозвіл на в`їзд, перебування, проживання, провадження робіт і пропуск у прикордонну смугу діє лише на території зони відповідальності органу Державної прикордонної служби, яким його надано

(ч. 40 Положення).

Постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 1998 № 1199

«Про контрольовані прикордонні райони» (далі Постанова) установлено контрольовані прикордонні райони в межах територій міст і районів (згідно з додатком) та запроваджено запровадити прикордонний режим у зазначених контрольованих прикордонних районах.

Згідно з Додатком до Постанови (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 4 серпня 2021 № 890) визначено перелік міст і районів, на території Одеської області, в яких установлюються контрольовані прикордонні райони, а саме: Білгород-Дністровський, Болградський, Ізмаїльський, Одеський, Подільський, Роздільнянський райони.

Водночас, у порушення указаних вище нормативно-правових актів та своїх посадових обов`язків, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, будучи військовослужбовцем, вчинив умисний злочин у сфері охорони недоторканості державних кордонів за наступних обставин.

Незважаючи на обізнаність з вимогами наведених вище нормативно-правових актів, та на встановлені обмеження щодо перетину держаного кордону під час дії на території України правового режиму воєнного стану, ОСОБА_4 , всупереч обов`язку їх неухильного дотримання, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, керуючись злочинним умислом спрямованим на незаконне збагачення, тобто діючи з корисливих мотивів, став на шлях злочинної діяльності з метою організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками та усуненням перешкод за наступних обставин.

ОСОБА_4 , керуючись корисливим умислом, спрямованим на незаконне збагачення, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь та бажаючи їх настання, усвідомлюючи вимоги законодавства щодо порядку перетинання державного кордону України громадянами України, будучи обізнаним із способами та порядком здійснення охорони державного кордону України, місць дислокації мобільних підрозділів та розташування прикордонних нарядів, вирішив використати відомі йому відомості щодо ділянок державного кордону України, де можливо здійснити незаконне переправлення осіб через державний кордон України.

Так, приблизно в травні місяці 2025 року військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 перебуваючи на посаді старшого навідника, у військовому званні «солдат» ОСОБА_4 познайомився з ОСОБА_8 , з яким у нього склалися приятельські відносини та якого він вирішив залучити до своєї організації незаконного переправлення через державний кордон України громадян України.

В подальшому, у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 02.07.2025 у ОСОБА_4 виник злочинний умисел спрямований на особисте незаконне збагачення, з метою організації незаконного переправлення через державний кордон України громадянина ОСОБА_9 , за грошову допомогу в сумі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) доларів США.

Продовжуючи свої неправомірні дії направлені на організацію незаконного переміщення осіб через державний кордон України громадян України чоловічої статі, виїзд яких обмежений з території України у зв`язку із введенням на території України воєнного стану, з метою отримати грошову винагороду за свої неправомірні дії, ОСОБА_4 02.07.2025 приблизно о 14:50 використовуючи легковий автомобіль марки Hundai Santa Fe, коричневого кольору державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 здійснили виїзд з населеного пункту села Новоселівка Подільського району Одеської області до околиці села Дубове Окнянської територіально громади, Подільського району Одеської області де залишили ОСОБА_9 , який в подальшому повинен був самостійно перетнути державний кордон України, поза спеціально встановленими пунктами пропуску.

Так, 02.07.2025 близько 18:14 перебуваючи поблизу будинку № 5 по вулиці Аркадія Білецького, села Новоселівка, Подільського району Одеської області доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) доларів США (що відповідно до курсу НБУ станом на 02.07.2025 становить 188 185 грн. 95 коп.) за організацію незаконного переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України до Республіки Молдова так званої «пмр», в обхід офіційних пунктів пропуску та прикордонних нарядів.

02.07.2025 о 18:14 годин, ОСОБА_4 , затримано в порядку ст. 208 КПК України.

03.07.2025 о 17:30 годин ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, за попередньою змовою групою осіб, щодо кількох осіб, з корисливих мотивів.

У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Новоселівка, Котовського району, Одеської області, громадянин України, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 на момент вчинення кримінального правопорушення перебував на посаді старшого навідника, у званні «солдат».

Викладені обставини щодо суті повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, в повній мірі обґрунтовуються отриманими стороною обвинувачення, в порядку визначеному КПК України доказами, а саме:

-протоколом допиту свідка ОСОБА_9 відповідно до якого останній надав покази щодо обставин спроби незаконного перетину кордону;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_8 відповідно до якого останній надав покази щодо обставин перевезення громадянина ОСОБА_9 до місцевості на околиці с. Дубове Подільського району Одеської області;

-протоколом огляду ділянки місцевості на околиці села Дубове Подільського р-ну;

-протоколом затриманням та особистим обшуком ОСОБА_4 в ході чого здійснено вилучення грошових коштів в сумі 4500 грн;

-оглядом ділянки місцевості, що розташована біля будинку № 5 вулиці Аркадія Білецького, села Новоселівка, Подільського району, Одеської області;

-протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 відповідно до якого останній надав покази щодо обставин перевезення громадянина ОСОБА_9 до місцевості на околиці с. Дубове Подільського району Одеської області.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а зібрані в ході досудового розслідування докази є вагомими, та у разі визнання його винним, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, що згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України дозволяє обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При вирішенні питання про наявність підстав для обрання заходу у вигляді тримання під вартою, сторона обвинувачення посилається на доведеність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованого кримінального правопорушення, тяжкість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному за інкриміноване кримінальне правопорушення, а також наявність ризиків, визначених пунктами 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Ризиком можливого переховування від органу досудового розслідування та суду є те, що у зв`язку з близьким розташуванням державного кордону, тому у підозрюваного є можливості безперешкодно перетнути державний кордон України як з невизнаною Придністровською Молдавською Республікою, з якою у України відсутні будь які міжнародно правові відносини, так із Республікою Молдова. Також останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, оскільки підозрюваний усвідомлює, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачуваних ч.3 ст.332 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відносять до категорії тяжких злочинів за вчинення якого підозрюваному у разі визнання його винним може бути призначено покарання на строк від семи до дванадцяти років позбавлення волі, що дає підстави вважати, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Крім цього, підозрюваний ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, власної сім`ї не має, на утриманні неповнолітніх дітей не має, тобто, фактично, крім матері, не має сталих соціальних зв`язків, що також дає підстави вважати, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду;

- п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України ризик можливого незаконно впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що

підозрюваний, будучи повідомленим про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, під загрозою можливого покарання, може почати впливати на свідків, які допитані та яких виникне необхідність допитати під час проведення досудового розслідування, з метою примусу останніх змінити покази на свою користь, шляхом вмовлянь, погроз або підкупу.

- п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - який полягає в тому, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на нього, як на підозрюваного у кримінальному провадженні, не з`являтись для проведення слідчих та процесуальних дій, що негативно вплине на досудове розслідування.

- п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України ризик вчинення іншого кримінального правопорушення обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 , може вчинити інші кримінальні правопорушення, зокрема кримінальні правопорушення, передбачене ст. 332 КК України.

У зв`язку з вищенаведеними обставинами, враховуючи всі ризики в їх сукупності та взаємозв`язку, запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі у подальшому може вплинути на проведення повного та неупередженого розслідування кримінального провадження та не забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Під час досудового слідства встановлено обставини, які слід врахувати при обрані запобіжного заходу, передбачені ст. 178 КПК України, а саме:

- вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 , тяжкого кримінального правопорушення;

- тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_4 , у разі визнання його винуватим у скоєння вказаного кримінального правопорушення;

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного

ОСОБА_4 ,, у вигляді особистого зобов`язання пов`язана з близькістю кордону з не признаною Придністровською Молдавською Республікою та Республікою Молдова, що свідчить про можливість спробувати переховуватися за межами території України від органів досудового розслідування та суду так як інші учасники вказаного кримінального правопорушення знаходяться саме на території не визнаної Придністровської Молдавської Республіки.

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного

ОСОБА_4 , у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що до органу досудового розслідування не надходило відповідних звернень із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , у вигляді домашнього арешту пов`язана з тим, що він може ухилитися від перебування за місцем проживання з метою впливу на свідків, що може призвести до невиправданого затягування досудового розслідування у зв`язку з неможливістю своєчасної явки підозрюваного до органу досудового розслідування та суду та не виключає можливість того, що підозрюваний може переховуватись з метою уникнення покарання.

Згідно з п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно практики Суду, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх судових засідань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Відомостей, які б вказували про неможливість перебування підозрюваного в місцях затримання, зокрема, за станом здоров`я не здобуто, а тому вважаємо, що заявлені ризики виправдовують тримання особи під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 182 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 184 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у таких межах- від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Позиція учасників щодо розгляду клопотання

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_6 підтримали клопотання з підстав зазначених у ньому та просили його задовольнити і обрати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 днів із визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн (80 ? 3028 грн). Метою застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_4 є наявність уникнення ризиків передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України а саме: ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою натомість просила застосувати відносно ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, зазначила, що стороною обвинувачення не обґрунтовано належним чином наявність ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, звернула увагу на те, що стороною обвинувачення при визначення розміру застави не досліджено питання реальної можливості підозрюваного щодо внесення розміру застави.

Підозрюваний ОСОБА_4 зазначив, що на даний час є військовослужбовцем, разом з тим, через отримання поранення правої руки не може фактично нести службу в лавах Збройних Сил України, послався на те, що з 2023 року не отримує дохід від військової частини НОМЕР_1 . Вказав, що на даний час проживає із матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 , та своїм братом, які не мають доходу на належному рівні. Підозрюваний ОСОБА_4 просив обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

ОСОБА_4 у судовому засіданні розкаявся у вчиненому, зазначає, що перевезення осіб до меж державного кордону здійснював через відсутність належного фінансового забезпечення зі сторони військової частини, необхідність коштів на проведення операції.

Висновки слідчого судді за результатами розгляду клопотання

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши додані до клопотання матеріали, дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000082 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

02.07.2025 о 18 годині 14 хвилин ОСОБА_4 , затримано в порядку ст. 208 КПК України.

03.07.2025 о 17:30 годин ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбачуваного ч. 3 ст. 332 КК України підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами у їх сукупності, зокрема протоколом допиту свідка ОСОБА_9 відповідно до якого останній надав покази щодо обставин спроби незаконного перетину кордону, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 відповідно до якого останній надав покази щодо обставин перевезення громадянина ОСОБА_9 до місцевості на околиці с. Дубове Подільського району Одеської області, протоколом огляду ділянки місцевості на околиці села Дубове Подільського р-ну, протоколом затриманням та особистим обшуком ОСОБА_4 в ході чого здійснено вилучення грошових коштів в сумі 4500 грн, оглядом ділянки місцевості, що розташована біля будинку № 5 вулиці Аркадія Білецького, села Новоселівка, Подільського району, Одеської області, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 відповідно до якого останній надав покази щодо обставин перевезення громадянина ОСОБА_9 до місцевості на околиці с. Дубове Подільського району Одеської області.

Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК України приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування до особи запобіжних заходів оцінка наданих сторонами доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлена свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «K.F. проти Німеччини» обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин.

Крім того, Європейський Суд з прав людини у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування, що має місце у даному випадку, суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність в діях підозрюваного ознак інкримінованого злочину.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Враховуючи викладене, слідчий вважає, що неможливо запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу окрім тримання під вартою.

З наданих до суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється в скоєні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за який у передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна. Викладені обставини, свідчать про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, можливість незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким іншим чином, також судом враховується запровадження воєнного стану по всій території України та військову агресію Російської Федерації проти України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може порушити покладені на нього Законом процесуальні обов`язки.

Враховуючи вищевикладене, застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу неможливе.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у виді взяття під варту ОСОБА_4 також враховуються, обставини передбачені ст.178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим, вік та стан його здоров`я. Слідчому судді не надано доказів щодо наявності медичних показань, які б не дозволяли тримати підозрюваного під вартою.

Вважаю, що прокурором під час розгляду клопотання надано достатньо матеріалів (доказів), які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не встановлено.

Разом з тим, у цьому кримінальному провадженні відсутні підстави визначені у ч. 4 ст. 183 КПК України, для не визначення розміру застави.

Так, відповідно до ст. 12 КК України, інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, зважаючи на санкцію ч. 3 ст. 332 КК України, яка передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, є тяжким злочином.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, застава щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судом встановлено, що підозрюваним ОСОБА_4 отримано травми при проходженні служби в Збройних Силах Укарїни. Так відповідно до довідки військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 позивач 14.06.2023 року отримав поранення: вибухова травма., акубаротравма, вогнепально-уламкові сліпі поранення гомілки справа та нижніх кінцівок. Отримання травми пов`язане з захистом Батьківщини. Вказана обставина встановлена рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.04.2025 у справі № 400/15129/23, яке набуло законної сили.

Також, відповідно до рішення від 12.04.2025 у справі № 400/15129/23, визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_4 додаткової винагороди, у розмірі збільшеному до 100 000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, а саме періоди з 16.11.2022 по 21.11.2022, з 22.11.2022р по 30.12.2022, з 11.04.2023 по 17.04.2023, з 15.06.2023р по 21.06.2023 року та періоди перебування у відпустках за станом здоров`я на підставі довідок ВЛК від 29.12.2022 №158, від 31.01.2023 № 1071, від 03.05.2023 № 342, від 21.06.2023 №236 з урахуванням фактично виплачених сум. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_4 додаткову винагороду

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків (відповідь № 1545357 від 04.07.2025) останній раз дохід ОСОБА_4 отримував 03.07.2023. З цього часу доходів ОСОБА_4 не отримував.

Так, судом встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 є учасником бойових дій, проходив службу в Збройних Силах України, де під час виконання обов`язків з оборони держави отримав бойове поранення. Згідно з довідкою військово-лікарської комісії та рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.04.2025 у справі № 400/15129/23, поранення пов`язані із захистом Батьківщини.

Окрім цього, суд враховує соціальний та фінансовий стан підозрюваного. Як вбачається з відповіді ДПС України від 04.07.2025 № 1545357, останній дохід ОСОБА_4 отримував 03.07.2023. Відтак, з цього часу будь-яких інших офіційних доходів він не отримував. Доводи сторони обвинувачення про можливий дохід, отриманий у результаті протиправної діяльності, не підтверджені належними та допустимими доказами, і як підставу для визначення розміру застави слідчий суддя не враховує.

Враховуючи зазначене, а також обставини, що характеризують особу підозрюваного, та положення п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, слідчий суддя вважає можливим визначити заставу у розмірі близькому до мінімальної межі, передбаченому для тяжкого злочину.

Суд вважає, що застава у розмірі 25 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є співмірною та достатньою з огляду на вік, стан здоров`я підозрюваного, відсутність джерел доходу, факт участі у бойових діях, а також практику Європейського суду з прав людини щодо принципу пропорційності між обмеженням особистої свободи та цілями кримінального провадження.

З огляду на обставини справи, характер правопорушення та особу підозрюваного, а також практику Європейського суду з прав людини щодо пропорційності застави та реальної спроможності її внесення, визначення застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів (242 240 грн) може фактично позбавити підозрюваного права на звільнення з-під варти, що порушує засади справедливого балансу між інтересами слідства та правами особи.

З урахуванням принципу розумності, реального фінансового становища підозрюваного, його соціального коріння та щирого каяття, суд вважає обґрунтованим визначити розмір застави близький до мінімального допустимого для тяжкого злочину - у розмірі 25 (двадцяти п`яти) прожиткових мінімуми для працездатних осіб, що станом на 04.07.2025 становить 75 700 (сімдесят п`ять тисяч сімсот) гривень, (25 ? 3?028 грн).

За таких підстав, суд вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, а відносно обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 30.08.2025 включно.

Керуючись ст. 176, 177, 178, 186, 193, 196, 197, 309, 395 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання слідчого СВ Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене начальником Подільського відділу Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 , про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, у кримінальному провадженні за № 0000082 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.05.2025.

Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з моменту затримання з 18 години 14 хвилин 02.07.2025, тобто до 30.08.2025 включно.

Визначити розмір застави як запобіжного заходу достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, у розмірі 25 (двадцяти п`яти) прожиткових мінімуми для працездатних осіб, що станом на 04.07.2025 становить 75 700 (сімдесят п`ять тисяч сімсот) гривень, для внесення на депозитний рахунок: отримувач ТУ ДСА України в Одеській області, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26302945, банк отримувача ДКСУ, м. Київ код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача UA0005435 - застава за підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , справа № 505/2240/25 провадження №1-кс/505/1046/2025, кримінальне провадження № 0000349 від 15.05.2025, згідно ухвали слідчого судді Подільського міськрайонного суду Одеської області від 04.07.2025.

Підозрюваний або заставодавець має право в будь-який момент внести заставу в розмірі, зазначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, протягом терміну дії ухвали.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави, підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі внесення застави у встановленому в даній ухвалі розмірі, оригінал документа з відміткою банку, що підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок повинен бути наданий уповноваженій посадовій особі ДУ «Одеський слідчий ізолятор» або уповноваженій особі установи, де останній буде утримуватись під вартою.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, підозрюваний ОСОБА_4 підлягає негайному звільненню з-під варти.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

- прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, слідчого судді, суду;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому проживає ОСОБА_4 , Одеська область, Подільський район, село Новоселівка.

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у кримінальному провадженні з приводу обставин та подій пов`язаних з вказаним кримінальним провадженням.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя

Подільського міськрайонного суду

Одеської області ОСОБА_10