У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 травня 2025 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Кримське, Сакського району АР Крим, останнє відоме місце мешкання АДРЕСА_1 ,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 00000012.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 травня 2025 року відносно підозрюваної ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Ухвалено після затримання підозрюваної, не пізніше як через 48 годин з часу доставки до місця кримінального провадження, доставити ОСОБА_5 до слідчого судді, суду, для розгляду за її участю, питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити в обранні запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 .

Узагальнені доводи апелянта.

У своїй апеляційній скарзі захисник підозрюваної ОСОБА_5 вказує, що ухвала слідчого судді про застосування до неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зокрема, на думку захисника, слідча суддя безпідставно застосувала до підозрюваної процедуру заочного обрання запобіжного заходу за відсутності передбачених законом підстав.

Захисник наголошує, що положення ч. 6 ст. 193 КПК України, а також положення глави 24-1 КПК України, які регулюють процедуру спеціального досудового розслідування (in absentia), прямо передбачають необхідність попереднього оголошення особи в міжнародний розшук. Водночас у матеріалах клопотання відсутні будь-які відомості або докази того, що ОСОБА_5 оголошено в міжнародний розшук, що є обов`язковою умовою для заочного обрання їй запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, захисник посилається на роз`яснення, викладені в листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 р., відповідно до якого обов`язок доведення факту перебування особи в міжнародному розшуку покладається на слідчого чи прокурора, що подає відповідне клопотання. У даному випадку таких доказів долучено не було.

На думку захисника, слідча суддя вийшла за межі повноважень, наданих законом, оскільки допустила обрання найбільш суворого запобіжного заходу за відсутності юридичних підстав, чим порушила вимоги ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також гарантії, передбачені КПК України.

З огляду на викладене, захисник просить скасувати ухвалу слідчої судді та відмовити в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_5 .

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Слідчим Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Мелітополі здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000012, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 достовірно знаючи про тимчасову окупацію РФ з 20.01.2014 р. території АР Крим та м. Севастополя, будучи громадянкою України, в порушення вимог Конституції та законів України, маючи тривалий стаж роботи суддею, а тому достовірно знаючи, розуміючи та усвідомлюючи незаконність дій Верховної Ради АР Крим та РФ щодо приєднання території АР Крим та м. Севастополя до складу РФ, діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності України, бажаючи допомогти іноземній державі та її представникам у проведенні підривної діяльності проти України, з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території АР Крим, діючи в інтересах РФ, перебуваючи в м. Керч упродовж березня грудня 2014 року продовжила роботу у складі незаконного органу судової влади РФ на території АР Крим на посаді так званих «громадян, які заміщають посади суддів судів, що діють на територіях Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя». У подальшому указом президента РФ від 19.12.2014 р. № 786 була призначена на посаду судді Керченського міського суду Республіки Крим. Після чого указом президента РФ № 241 від 23.05.2016 р. призначена на посаду судді Сакського районного суду Республіки Крим, чим надавала допомогу представникам іноземної держави у переході судової системи України, яка діяла на території півострова Крим, на відправлення правосуддя відповідно до ч. 5 ст. 9 «Федерального Конституційного Закону» РФ № 6-ФКЗ «Про прийняття в РФ Республіки Крим та утворення в складі РФ нових суб`єктів Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя» та на підставі законодавства іноземної держави Російської Федерації.

Продовжуючи свою злочинну діяльність щодо надання допомоги іноземній державі у проведенні підривної діяльності проти України шляхом придушення спротивів окупації півострова з боку громадян України на території АР Крим, посилення заходів тимчасової окупації півострова та впровадженні практики переслідування осіб, що перебувають під захистом, громадянка України ОСОБА_5 , діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності України, в порушення вимог Конституції та законів України, маючи тривалий стаж роботи суддею, а тому достовірно знаючи та усвідомлюючи незаконність своїх дій, розуміючи незаконність дій окупаційної влади, незаконність застосування на території України законодавства РФ, перебуваючи в приміщенні Керченського міського суду Республіки Крим по вул. Свердлова, буд. 4 в м. Керч, діючи в інтересах РФ, керуючись нормами законодавства РФ, 09.12.2014 р., більш точний час органом досудового розслідування не встановлено, ухвалила рішення у справі №2-2886/14 щодо розгляду цивільного позову, 18.12.2014 р., більш точний час органом досудового розслідування не встановлено, ухвалила рішення у справі №2-3013/14 щодо розгляду цивільного позову, 24.12.2014 р., більш точний час органом досудового розслідування не встановлено, ухвалила рішення у справі 2-3090/14 щодо розгляду цивільного позову, 27.01.2015 р., більш точний час органом досудового розслідування не встановлено, ухвалила рішення у справі № 5-18/2015 щодо розгляду адміністративного правопорушення,

Допомога ОСОБА_5 іноземній державі та її представникам у переході судів АР Крим на відправлення правосуддя на підставі законодавства іноземної держави РФ, сприяння окупаційним органам влади у придушенні спротивів окупації півострова з боку громадян України на території АР Крим та допомога у впровадженні практики переслідування осіб, що перебувають під захистом призвели до забезпечення належного функціонування незаконно створених судових органів та посилили заходи тимчасової окупації півострова.

За вказаних обставин ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, тобто умисного діяння, вчиненого громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, а саме: в наданні іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

30.04.2025 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України. Своє клопотання слідчий мотивував наявністю обґрунтованої підозри ОСОБА_5 , тяжкістю кримінального правопорушення, наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Врахувавши, що підозрювана ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, характер та обставини ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваної, наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, доведення слідчим того, що ОСОБА_5 на даний час постійно перебуває на тимчасово окупованій території у АРК Крим та її оголошено у розшук, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, та без визначення строку дії такої ухвали.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали надані судом, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.

За змістом п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За змістом ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний оголошений у міжнародний розшук.

Згідно ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України, строк дії такої ухвали не зазначається.

Вказані вимоги закону слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при обранні запобіжного заходу.

Застосовуючи відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

Так, наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання слідчого, зокрема, дані: протоколу огляду інтернет-ресурсів, в ході якого оглянуто та долучено Указ президента РФ № 241 «О назначении судей федеральных судов», Указ президента РФ № 786 «О назначении судей федеральных судов»; протоколом огляду мережі Інтернет від 13.03.2025 р.; копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 та інші матеріали кримінального провадження у своїй сукупності дають підстави ґрунтовно припускати про причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення, що є достатньою підставою для обговорення питання про обрання відносно неї запобіжного заходу.

Необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для обрання запобіжного заходу, у зв`язку з чим, доводи захисника про необґрунтованість підозри ОСОБА_5 апеляційний суд оцінює як безпідставні.

Вирішуючи питання про необхідність застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_5 під вартою, апеляційний суд приходить до висновку про існування процесуальних ризиків, передбачених п. п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують прийняття такого рішення.

Так, ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Відповідно наданих матеріалів клопотання слідчого, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, який відноситься до особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 12 до 15 років з конфіскацією майна, при цьому підозрювана, наразі перебуває поза межами України, обізнана про наявність відносно неї кримінального провадження, повертатись до України не бажає, постановою слідчого оголошена у розшук, що свідчить не тільки про те, що підозрювана перебуваючи на волі переховується від слідства та суду, а й про наявність ризику її переховування від слідства та суду в майбутньому.

Перебуваючи на волі, ОСОБА_5 може перешкоджати встановленню істини у кримінальному упровадженні та продовжити злочинну діяльність, а тісні зв`язки підозрюваної із особами у злочинному середовищі на тимчасово окупованій території АР Крим можуть сприяти їй у переховуванні від органів досудового розслідування та суду.

Стосовно доводів захисника про те, що заочне обрання запобіжного заходу можливе лише за умови оголошення особи в міжнародний розшук апеляційний суд доходить наступного.

Так, слідчий суддя правомірно застосував положення ч. 6 ст. 193 КПК України, керуючись тим, що у клопотанні слідчого зазначено і підтверджено, що ОСОБА_5 перебуває на тимчасово окупованій території АР Крим з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Така інформація підтверджена даними оперативного підрозділу Територіального управління ДБР, розташованого у м. Мелітополі та УІАП ГУНП, які вказують на відсутність відомостей про виїзд підозрюваної з Криму або перетин контрольних пунктів в`їзду-виїзду.

Отже, відповідно до прямої норми ч. 6 ст. 193 КПК, наявність будь-якої з трьох підстав (міжнародний розшук, виїзд/перебування на тимчасово окупованій території, перебування в державі-агресорі) є самостійною умовою для можливості заочного обрання запобіжного заходу.

Отже, доводи захисника щодо недопустимості заочного обрання запобіжного заходу через відсутність міжнародного розшуку не враховують повного змісту ч. 6 ст. 193 КПК України, яка передбачає альтернативність підстав. Слідчим та прокурором надано достатні докази, що ОСОБА_5 перебуває на тимчасово окупованій території, а також свідомо ухиляється від слідства, що дає підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваної, без визначення розміру застави.

Отже, оскільки рішення слідчого судді є обґрунтованим та вмотивованим, а прокурором доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, ухвала слідчого судді відповідає вимогам кримінального процесуального закону, підстав для її скасування, апеляційний суд не вбачає, тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 травня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ _____________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3