Справа № 519/959/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2025 м. Південне

Південний міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Південне кримінальне провадження, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 21.04.2025 за №0000052, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Старі-Біляри Одеської області, не одружений, офіційно не працевлаштований, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

17.06.2003 Апеляційним судом Одеської області за ст. 70, ч. 2 ст. 152, ч. 1 ст. 153, ч.4 ст.187, п.6 ч. 2 ст. 115 КК України строком на 15 років з конфіскацією майна;

14.04.2022 Южним міським судом Одеської області за ч. 2 ст. 185 КК України строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовий строком на 1 рік 6 місяців,

обвинувачений у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 129, ч. 4 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

21.04.2025 приблизно о 06 годині 30 хвилин у ОСОБА_5 , який проходив по АДРЕСА_2 , де розташований багатоквартирний житловий будинок №1, виник раптовий протиправний умисел, спрямований на вчинення грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, із застосуванням іншого предмету, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Реалізуючи задумане із хуліганських спонукань, будучи у нетверезому стані ОСОБА_5 почав грубо порушувати громадський порядок, прагнучи показати своє явне нехтування до існуючих у суспільстві правил поведінки та норм моралі, проявляючи особливу зухвалість, у громадському місці, діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок, нахабно виявляючи зневажливе ставлення до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, що супроводжувалось особливою зухвалістю, яка виявилася у тимчасовому порушенні спокою громадян, для привернення уваги почав виражався нецензурною лайкою, поводив себе агресивно та незважаючи на зауваження присутніх осіб, а саме ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що знаходилися біля під`їзду №4 багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 діставши з лівого рукаву ніж, почав погрожувати ним, чим створив реальну небезпеку для життя і здоров`я присутніх осіб.

Крім того, 21.04.2025 близько о 06 годині 30 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи біля багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_2 , вступав у конфлікт з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка знаходилась біля під`їзду №4, що знаходиться у зазначеному будинку, після чого у нього виник протиправний умисел, направлений на погрозу вбивством ОСОБА_7 з метою її залякування та щоб остання викликала поліцію.

Реалізовуючи свій протиправний умисел, направлений на погрозу вбивством, 21.04.2025, приблизно о 06 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи біля багатоквартирного житлового будинку №1 по вулиці Т.Г. Шевченко в місті Південне Одеського району Одеської області, направився до під`їзду №4. Прибувши до вказаного під`їзду, ОСОБА_5 побачив потерпілу ОСОБА_7 , після чого, з метою погрози вбивством, приклав лезо ножа до шиї ОСОБА_7 , висловлюючи при цьому погрози вбивством, після чого ОСОБА_7 побоюючись за своє життя та здоров`я, виконувала його вимоги.

В подальшому, продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, направленого на погрозу вбивством, ОСОБА_5 тримаючи у своїй руці ніж став переслідувати ОСОБА_7 , направляючи загострене лезо ножа в область її шиї та продовжуючи висловлювати погрози вбивством, які ОСОБА_7 сприймала як реальні, маючи підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву в якій просила розглядати кримінальне провадження у її відсутність.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, вважає, що за відсутності потерпілої можливо з`ясувати всі обставини справи під час судового розгляду та ухвалив проведення судового розгляду без потерпілої, що узгоджується з нормами ст.325 КПК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за вищевикладених обставин визнав повністю. Підтвердив, що 21.04.2025 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння звернувся до відділення поліції м. Південне про ймовірне вчинення кримінального правопорушення, однак його заяву відмовились прийняти. Проходячи по вул. Шевченка знайшов ніж, який сховав у рукав. Далі, перебуваючи біля під`їзду №4 житлового будинку №1 по вулиці Т.Г. Шевченко в місті Південне побачив жінок, підійшовши до одної з них, приставив ніж до горла з вимогою викликати поліцію. Після цього, сіли на лавку і жінка попросилась заспокоїти свою малу дитину, на що ОСОБА_5 погодився. У вчиненому щиро розкаюється.

Показання ОСОБА_5 є послідовними та логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, а тому суд вважає ці показання достовірними.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за вищевикладених обставин, обставини справи сторонами не оспорюються, суд за згодою учасників судового провадження визнає недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин справи. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження, зокрема обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції. Судом роз`яснено учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Суд визнає доведеним наведене формулювання обвинувачення та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 129 КК України за кваліфікуючими ознаками: погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози та за ч. 4 ст. 296 КК України за кваліфікуючими ознаками: хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Що стосується описки частини ст.296 КК України в шапці обвинувального акту, суд доходить висновку, що вказана описка не впливає на суть обвинувачення та не перешкоджає суду ухвалити законне рішення, тобто не є істотним порушенням.

Згідно ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 є щире каяття.

Обставин, які передбачені ст. 67 КК України та обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Відповідно до положень ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень, а покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд керується вимогами статей 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь суспільної небезпеки та конкретні обставини вчинених кримінальних правопорушень, відомості про особу обвинуваченого, який раніше судимий, думку потерпілої, обставини, що пом`якшують покарання, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Судом також враховується, що обвинувачений має місце реєстрації, не одружений, офіційно не працює, по місцю проживання характеризується негативно, не має стійких соціальних зв`язків, на профілактичному обліку у лікаря-психіатра або у лікаря-нарколога не перебуває.

Крім того, суд звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, звільнявся від відбування покарання з випробуванням, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості й не створило у нього готовності до правослухняної поведінки в суспільстві.

Згідно досудової доповіді ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як: високий. Ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як: дуже високий. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_5 , його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення волі може становити небезпеку для суспільства, у тому числі окремих осіб.

На підставі викладеного, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства з призначенням покарання у вигляді позбавлення волі, що відповідатиме меті покарання, буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування статей 69, 75 КК України судом не встановлено.

Приходячи до такого висновку, суд враховує свої дискреційні повноваження (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, які охоплюють повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, витрати на залучення експерта відсутні.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Відомості про майно, на яке накладено арешт, інші процесуальні витрати у суду відсутні, тому дані питання судом не вирішувалися.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Керуючись статтями 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 129 та ч. 4 ст. 296 КК України та призначити покарання:

- за ч. 1 ст. 129 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі;

- за ч. 4 ст. 296 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Початок відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з дати ухвалення вироку, тобто з 01.07.2025.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 в строк призначеного за цим вироком покарання, строк попереднього ув`язнення у межах цього кримінального провадження з 23.04.2025 по 01.07.2025, виходячи із співвідношення одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили, раніше обраний запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.

Речові докази, а саме предмет, зовні схожий на ніж, який поміщено до полімерного пакету НПУ NPU 2045878 та передано до кімнати зберігання речових доказів ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, знищити.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Південний міський суд Одеської області, з особливостями, передбаченими ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками судового провадження. У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_9