Провадження №1-кп/523/253/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2025 року Пересипський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеса ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Пересипського районного суду міста Одеса в режимі відео конференції з ДУ «Вознесенська виправна колонія (№72)» обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0001021 від 11.07.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дмитрівка Кілійського району Одеської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, раніше неодноразово засудженого, останні рази:

- 28.01.2019 року Приморським районним судом м. Одеси за ст.ст.125 ч.1, 190 ч.2, 187 ч.1, 187 ч.2, 70 ч.4 КК України до 8 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. 27.02.2019 року звільнився за відбуттям покарання.

- 29.11.2023 року вироком Київського районного суду м. Одеси за ст.ст.186 ч.2, 187 ч.2, 70 ч.1 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, який набрав законної сили 11.02.2025 року.

- 4.07.2024 року вироком Приморського районного суду м. Одеси за ст.ст.186 ч.2, 187 ч.2, 70 ч.1 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, який набрав законної сили 6.08.2024р.

За змістом обвинувального акту зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Без визначеного місця проживання

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, -

Встановив:

10.07.2019 року приблизно о 11:50 годині ОСОБА_5 , знаходячись біля будинку №43-б, розташованому по вул. Я. Гордієнка у м. Одеса, маючи намір на відкрите заволодіння чужим майном, діючи повторно навмисно з корисливих мотивів, побачивши раніше незнайому йому ОСОБА_6 , підбіг до потерпілої та застосувавши до неї насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, яке виразилося в нанесенні ОСОБА_6 декілька ударів правою рукою в область голови останньої, надалі ОСОБА_5 , скориставшись сприятливими умовами розгубленості потерпілої, шляхом ривку відкрито заволодів золотим ланцюжком плетіння «бісмарк» вагою 19,14гр. вартістю 13972 гривень з золотим кулоном у виді ікони «Божої матері» вагою 5,06гр. вартістю 7681 гривень, після чого з місця злочину втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим своїми протиправними діями спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 21653 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 спочатку свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнавав, стверджуючи, що не вчиняв даного злочину, в подальшому у ході судового слідства після допиту свідка, дослідження письмових доказів ОСОБА_7 , змінивши свою позицію, повністю визнав свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні за ст.186 ч.2 КК України та пояснив, що у липні 2019 року, точну дату не пам`ятає, оскільки пройшов тривалий час, знаходячись на вул. Я. Гордієнко у м. Одеса, звернув увагу на жінку, на шиї якої висів золотий ланцюжок з кулоном. В цей момент у нього виник намір на викрадення чужого майна, підбігши до потерпілої, вдарив її рукою декілька разів в обличчя, після чого зірвав золоті прикраси та покинув місце скоєння злочину. В подальшому викрадене майно продав, через деякий час був затриманий на вул. Луніна у м. Одеса.

Вину визнає повністю, дав покази, які співпадають з пред`явленим обвинуваченням, не заперечуючи того факту, що відкрито заволодів майном потерпілої, достовірність висновку судово-медичної експертизи відносно ОСОБА_6 не оспорює, розкаюється, запевняючи, що зробив висновки.

Крім цього, винність обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України повністю підтверджується наявними у матеріалах кримінального провадження доказами, оголошеними та долученими до обвинувального акту, а також показаннями свідка, дослідження яких було проведено судом у судовому засіданні.

Так, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що в липні 2019 року приблизно у денний час доби проходив по вул. Я. Гордієнко у м. Одеса в сторону Слобідського кладовища, трохи від нього в стороні пробіг молодий хлопець. Коли він безпосередньо приблизився до будинків №41-43, побачив жінку, яка плакала та розповідала співробітникам поліції, що її побили, зірвали з шиї золотий ланцюжок, що це зробив парубок, який пробіг повз нього.

Більш детальніше нічого сказати не може, оскільки особисто свідком події не був, бачив тільки чоловіка, який мигцем рухався, потім на місці був опитаний поліцейськими, яким описав грабіжника та одяг, в якому останній був одягнутий.

- Протоколом огляду місця події від 10.07.2019 року, а саме ділянки місцевості, розташованої біля будинку №43-б по вул. Я Гордієнко у м. Одеса з фото таблицею.

- Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 4.09.2019 року, в ході якого у присутності понятих свідок ОСОБА_8 впізнав під номером 4 із чотирьох пред`явлених осіб за загальними рисами ОСОБА_5 як особу, яка пробігла повз будинку №41 по вул. Я Гордієнко та сильно нецензурно висловилася.

- Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 13.09.2019 року, в ході якого у присутності понятих потерпіла ОСОБА_6 впізнала під номером 1 із чотирьох пред`явлених осіб за рисами ОСОБА_5 як особу, яка вчинила відносно неї пограбування 10.07.2019 року біля будинку №43-б по вул. Я Гордієнко у м. Одеса, з відеозаписом.

- Протоколом огляду від 9.09.2019 року, а саме DVD-R диску, виданого ОСОБА_9 , з відео записом з камер зовнішнього спостереження будинку АДРЕСА_2 , де зафіксовано, як чоловік віком 30 років, середньої статури одягнутий у футболку сірого кольору з чорними лініями, джинсові шорти, капці 10.07.2019 року о 10:46 годині біжить повз камеру відеоспостереження.

- Висновком судово - медичної експертизи за №2547 від 16.10.2019 року відповідно якому у ОСОБА_6 були виявлені наступні тілесні ушкодження: синець в правій скроневій ділянці, синець на нижній губі з переходом на шию, синець лівого плеча, які утворилися від ударної дії тупих предметів., індивідуальні особливості яких в ушкодженнях не відобразилися, які мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше шести днів і за цим критерієм згідно п.2.3.5 «Правил судово - медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини, у скоєні інкримінованого йому злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, обсяг доказів, які були досліджені у судовому засіданні сторона обвинувачення вважала достатнім, відмовившись від допиту інших свідків зазначених в реєстрі матеріалів досудового розслідування, мотивуючи тим, що вони не були очевидцями скоєного кримінального правопорушення, більш суттєвого нічого повідомити не можуть, також вважаючи не доцільним допит потерпілої у зв`язку з визнанням обвинуваченим своєї провини. Сторона захисту не наполягала на їх допиті, у зв`язку з чим відповідно положень ч.3 ст.349 КПК України, суд, за відсутністю заперечень учасників судового провадження, дослідження інших доказів в повному обсязі, а саме допит потерпілої, інших свідків згідно реєстрів матеріалів досудового розслідування не проводив, оскільки отримані у судовому засіданні свідчення обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам скоєних кримінальних правопорушень в обсязі пред`явленого обвинувачення та докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування в подальшому ніким із учасників процесу не оспорюються.

За змістом положень ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Будь-яких даних, які б свідчили про недопустимість доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено.

За викладених підстав, отримані у ході судового засідання докази, які надані стороною обвинувачення, є дійсними та такими, що відповідають діючому законодавству, у зв`язку з чим суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінивши кожний доказ з точки зору достатності та взаємозв`язку, визначає їх допустимими доказами, оскільки вони отримані у порядку, встановленому діючим КПК України, є чіткими, переконливими, узгодженими між собою, будь яких істотних порушень діючого законодавства не виявлено.

Суд приймає рішення у кримінальному проваджені в межах та об`ємі пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення відповідно вимог ст.337 ч.1 КПК України.

Таким чином, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 своїми діями скоїв умисний злочин, передбачений ст.186 ч.2 КК України та його дії правильно кваліфіковані за кваліфікуючими ознаками, як відкрите викрадення чужого майна /грабіж/, поєднане з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно.

Відповідно до положень ст.50 ч.2 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

За правилам ст.65 ч.2 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень

Разом з цим суд враховує положення ч.2, ч.3 ст.4 КК України за змістом якої злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд керується загальними засадами призначення покарання, зазначеними в ст.65 КК України, а саме приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого ним діяння, дані про особу обвинуваченого, те, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, що підтверджується спец. вимогою УІАП ГУНП в Одеській області, долученої стороною обвинувачення до матеріалів судового провадження, маючи не зняту та непогашену судимість скоїв нове кримінальне правопорушення майнової спрямованості, що характеризує його як особу схильну до скоєння злочинів, крім цього є засудженою особою за попереднім вироком Приморського районного суду м. Одеси від 4.07.2024 року та відбуває покарання у вигляді позбавлення волі, не працевлаштований, відсутні легальні джерела доходів, як вбачається не має постійного місця мешкання, також суд враховує спосіб життя обвинуваченого, поведінку під час судового провадження, добровільне зізнання у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, усвідомлення своєї провини, негативне ставлення до скоєного, відсутність тяжких наслідків.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому згідно ст.66 КК України та обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлені.

Крім цього, вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що під час досудового розслідування в рамках кримінального провадження №0001021 від 11.07.2019 року здійснювалось безкоштовне залучення експертів для проведення судово-медичної експертизи відносно потерпілої ОСОБА_6 , у зв`язку з чим процесуальні витрати відсутні.

З огляду реєстру матеріалів досудового розслідування з`ясовано, що до кримінального провадження під час досудового розслідування долучались речові докази, а саме DVD-R диск з відео записом з камер зовнішнього спостереження будинку №37, розташованому по вул. Я. Гордієнко у м. Одеса, який суд вважає за необхідне зберігати в матеріалах судового кримінального провадження - справа №52316988/19.

Таким чином, на підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, оцінюючи обставини, спосіб та мотивацію вчиненого злочину, характер та ступінь тяжкості, а також суспільну небезпеку скоєного діяння, яке відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, враховуючи особу обвинуваченого, який у судовому засіданні вину визнав повністю, усвідомив протиправність своїх дій, приймаючи до уваги спосіб його життя, відсутність міцних соціальних зв`язків, негативне ставлення до скоєного, ту обставину, що ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння злочинів аналогічної спрямованості, засуджений вироком Приморського районного суду м. Одеса від 4.07.2024 року, зважаючи на думку прокурора щодо призначення міри покарання, вважає, що міра покарання у вигляді позбавлення волі з урахуванням вимог ст.70 ч.4 КК України, відповідно яких призначається покарання за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, а саме вироку Приморського районного суду м. Одеса від 4.07.2024 року, який набрав чинності 6.08.2024 року, що на переконання суду є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину із застосуванням правил складення покарань передбачених ст.72 КК України, яка діє на час ухвалення вироку, тобто з розрахунку один день попереднього ув`язнення одному дню позбавлення волі.

Крім цього встановлено, що вирок Київського районного суду м. Одеси від 29.11.2023 року, який набрав законної сили 11.02.2025 року, та яким ОСОБА_5 був засуджений за ст.ст.186 ч.2, 187 ч.2, 70 ч.1 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, даний вирок залишився не виконаним, оскільки не був врахований у вироку Приморського районного суду м. Одеса від 4.07.2024 року, який набрав законної сили 6.08.2024 року.

Водночас встановлено, що інкримінований ОСОБА_5 злочин за ст.186 ч.2 КК України у цьому кримінальному провадженні був вчинений до моменту постановлення вироку Київського районного суду м.Одеси від 29.11.2023 року та вироку Приморського районного суду м.Одеси від 4.07.2024 року, в таких випадках застосовуються правила призначення покарання, які визначені законом для сукупності кримінальних правопорушень.

Відповідно висновку, що міститься в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду за №760/26543/17 від 15 лютого 2021 року, у разі встановлення судом, що кримінальні правопорушення за новим вироком були вчиненні особою до постановлення декількох попередніх вироків, за які особа засуджена до покарань, що належить відбувати реально, остаточне покарання призначається на підставі ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими частинами 1-3 цієї статті, тобто шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених особі покарань за новим вироком та попередніми вироками.

Разом з цим поза увагою суду не залишився той факт, що вироком Київського районного суду м. Одеси від 29.11.2023 року та вироком Приморського районного суду м. Одеси від 4.07.2024 року ОСОБА_5 засуджений до однакових за видом і розміром покарань, а саме до покарання у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, що в свою чергу в подальшому виключає принцип поглинання покарань та відповідно не може бути застосований.

Дана позиція викладена у п.21 Постанові Пленуму Верховного Суду України за №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» за змістом якої при вирішенні питання про те, який із передбачених ст.70 КК України принципів необхідно застосовувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів (поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини),суд повинен враховувати крім даних про особу винного й обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності(реальна чи ідеальна) тощо. Суд вправі визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим при призначенні за окремі злочини, що входять у сукупність, покарання як одного виду, так і різних. Однакові за видом і розміром покарання поглиненню не підлягають, крім випадку, коли вони призначені у максимальних межах санкцій статей (санкцій частин статей) КК України».

За викладених підстав, суд вважає за необхідне вирішити питання про застосування покарання за наявності кількох вироків та визначити ОСОБА_5 покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, які призначені засудженому на підставі вироку Київського районного суду м.Одеси від 29.11.2023 року та вироку Приморського районного суду м. Одеси від 4.07.2024 року.

Вирішуючи питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, суд приймає до уваги ту обставину, що в рамках даного кримінального провадження №0001021 від 11.07.2019 року відносно ОСОБА_5 запобіжний захід не обирався.

Враховуючи прийняте судом рішення щодо призначення обвинуваченому міри покарання у вигляді позбавлення волі, приймаючи до уваги, що ОСОБА_5 відбуває покарання за скоєння інших злочинів, оцінюючи у сукупності викладені доводи, суд вважає за необхідне обрати в рамках даного кримінального провадження за №0001021 від 11.07.2019 року відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім цього достовірно з`ясовано, що ОСОБА_5 утримується під вартою з 12.12.2023 року та відбуває покарання в ДУ «Вознесенська виправна колонія (№72)» за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 4.07.2024 року.

З метою не погіршення становища обвинуваченого, суд вважає за необхідне за наслідком судового провадження в строк відбування покарання ОСОБА_5 зарахувати частково відбуте ним покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 4.07.2024 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Дана позиція визначена в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду за №766/39/17 від 1.06.2020 року.

Керуючись ст.70 ч.4, 72 КК України, ст.ст.100, 124, 369-371, 373-374, 395 КПК України, суд, -

Ухвалив:

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, призначивши йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.4 КК України за сукупності кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком, а також за попереднім вироком Київського районного суду м.Одеси від 29.11.2023 року та вироку Приморського районного суду м.Одеси від 4.07.2024 року, остаточно визначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді восьми років одного місяця позбавлення волі з конфіскацією майна, за підстав викладених в мотивувальній частині вироку.

Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках даного кримінального провадження запобіжній захід у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках зазначеного кримінального провадження обчислювати з моменту набрання вироком законної сили.

Разом з цим, відповідно до ст.ст.70 ч.4, 72 КК України зарахувати в строк відбування призначеного остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_5 частково відбуте ним покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеса від 4.07.2024 року, а саме період часу з 12.12.2023 року (виходячи зі змісту вироку Приморського районного суду м. Одеси від 4.07.2024р.) по день набрання цим вироком законної сили.

Речовий доказ - DVD-R диск з відео записом з камер зовнішнього спостереження будинку №37, розташованому по вул. Я. Гордієнко у м. Одеса, долученого до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів - зберігати в матеріалах судового кримінального провадження - справа №52316988/19.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий суддя: ОСОБА_10