Справа № 392/652/25
Провадження № 1-кп/392/181/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000033 від 19.04.2023 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бєлгород, Бєлгородської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, на час вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за призовом під час мобілізації на посаді санітара-радіотелефоніста, медичного пункту 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 137 від 17.05.2022 солдата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 15.05.2022 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 постановлено на всі види забезпечення, а також визнано таким, що справи та посаду санітара-радіотелефоніста, медичного пункту НОМЕР_2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.

Таким чином, з моменту зарахування 17.05.2022 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , останній набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу, та з того ж дня, 17.05.2022, приступив до виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Так, відповідно до п. п. 1-3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Проходячи військову службу на посаді санітара-радіотелефоніста, медичного пункту 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_3 , як військовослужбовець відповідно до ст. ст. 11, 16-17 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України був зобов`язаний, зокрема, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників); постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, а також спеціальні обов`язки; бездоганно і неухильно додержуватися порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України; усвідомлювати та свідомо ставитися до виконання свого військового обов`язку; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Згідно зі ст.ст. 2, 127-128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України солдат ОСОБА_3 , також був зобов`язаний, зокрема, захищати Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України; точно та вчасно виконувати покладені на нього обов`язки і поставлені йому завдання; зразково виконувати свої службові обов`язки; додержуватися військової дисципліни; своєчасно доповідати командирові відділення про захворювання, надзвичайні події та факти порушення військової дисципліни; неухильно виконувати розпорядок дня військової частини; точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників); у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.05.20 22 солдата ОСОБА_3 , призначено на посаду санітара-радіотелефоніста, медичного пункту НОМЕР_2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Зважаючи на викладене, 12.07.2022, солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу по мобілізації та перебуваючи на посаді санітара-радіотелефоніста, медичного пункту 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно в порушення вимог ст. ст. 2, 11, 16-17, 127-128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, 12.07.2022 самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 без поважних причин в умовах воєнного стану та ухиляється від проходження військової служби, перебуваючи у різних місцях, використовуючи виниклий у зв`язку з цим вільний час на власний розсуд, що не пов`язано з виконанням його обов`язків з військової служби.

Отже, ОСОБА_3 обвинувачується в самовільному залишенні військової частини без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене військовослужбовцем в умовах воєнного стану тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 звернувся до суду із письмовим клопотанням, в якому просив звільнити його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України в порядку ч.5 ст.401 КК України, а кримінальне провадження закрити. На обґрунтування клопотання зазначив, що вчинив вказане кримінальне вперше, та має намір продовжити службу, про що добровільно звернувся із клопотанням до суду.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні повністю підтримав клопотання обвинуваченого, зазначив, що обвинувачений виявив намір продовжити проходження військової служби, на що отримав письмову згоду командира військової частини. При цьому зазначив, що обвинувачений вперше вчинив кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 КК України.

Прокурор в судовому засіданні просив звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ч.5 ст.401 КК України та закрити кримінальне провадження відносно останнього. Вказав, що перешкоди для задоволення такого клопотання відсутні, адже він вперше вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.407 КК України, добровільно виявив бажання продовжити військову службу, про що надав письмову згоду на звільнення від кримінальної відповідальності, отримав письмову згоду командира військової частини на проходження ОСОБА_3 військової служби на вакантній посаді у військовій частині НОМЕР_3 .

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, приходить до висновку, що клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, підлягає задоволенню із наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 44 КК України звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Пунктом 1 ч.2 ст.284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.1ст.286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Як вбачається з ч.2 ст.286 КПК України, у разі наявності підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим.

Згідно змісту ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. У разі закриття судом кримінального провадження та звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, суд своєю ухвалою зобов`язує після набрання такою ухвалою законної сили невідкладно поновити звільнену особу на військовій службі та звільнену особу не пізніше 72 годин зобов`язує прибути до відповідної військової частини або місця служби для продовження проходження військової служби.

Частиною 5 ст.401КК України визначено, що особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407,408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Частиною 7 статті 284 КПК України передбачено, що закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє суть обвинувачення, не заперечував щодо фактичних обставин викладених в обвинувальному акті, розуміє свої права, визначені ч. 3 ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 401 КК України, а також наслідки закриття провадження з нереабілітуючих підстав, безумовної можливості судового розгляду провадження з його вирішенням по суті і надав письмову згоду на його звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Згідно з письмовою згодою командира військової частини НОМЕР_3 від 26 травня 2025 року №25522/1101, останній надав згоду на проходження військової служби ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової служби на вакантній посаді у військовій частині НОМЕР_3 . У разі закриття судом кримінального провадження за ч.5 ст.407 КК України та звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у відповідності абз.2 ч.3 ст.286 КПК України, та після набрання такої ухвали законної сили, військовослужбовець ОСОБА_3 не пізніше 72 годин повинен прибути до розташування військової частини НОМЕР_3 для продовження проходження військової служби.

Відповідно до довідки № від 25.04.2025 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні відомості про наявність незнятої чи непогашеної судимості, в тому числі і за статтями 407,408 КК України.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 надав письмову згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності, зазначивши, що діє добровільно та без будь-якого примусу з боку будь-кого, відповідно до вимог ч.2 ст.286 КПК України надав добровільну згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності. Та зобов`язувався прибути протягом 72 годин за місцем служби після набрання ухвалою законної сили.

Отже, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше до кримінальної відповідальності за статтями 407, 408 КК України не притягувався, виявив бажання продовжити проходження військової служби, та командир військової частини НОМЕР_3 надав письмову згоду на продовження ОСОБА_3 військової служби у вказаній військовій частині, також обвинувачений ОСОБА_3 надав згоду на звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження щодо нього, суд дійшов висновку, що клопотання обвинуваченого підлягає задоволенню, та обвинуваченого ОСОБА_3 на підставі ч. 5 ст. 401 КК України слід звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а кримінальне провадження № 0000033 від 19.04.2023 відносно нього закрити.

Щодо ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Згідно ст.203 КПК України ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження або винесення ухвали про скасування запобіжного заходу в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Оскільки судом прийнято рішення про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, відтак, відпала і потреба у застосуванні виняткового запобіжного заходу, та відповідно до положень ч. 1 ст. 203 КПК України, дія ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 припиняє свою дію, а обвинувачений підлягає негайному звільненню з-під варти в силу вимог ч. 3 ст. 534 КПК України.

Керуючись ст.ст.284-286, ч.3 ст.288, 369-372 КПК України, ст.44, ч.5 ст.401, ч.5 ст.407 КК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, на підставі ч. 5 ст. 401 КК України.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000033 від 19.04.2023, за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України закрити у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши його з під варти в залі суду негайно.

Зобов`язати ОСОБА_3 невідкладно, але не пізніше 72 годин після набрання такою ухвалою законної сили, прибути до військової частини НОМЕР_3 для продовження проходження військової служби.

Зобов`язати командира військової частини НОМЕР_3 після набрання ухвалою законної сили невідкладно поновити ОСОБА_3 на військовій службі, про що повідомити Маловисківський районний суд Кіровоградської області.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з моменту вручення йому її копії.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_6