Справа № 635/2818/25
Провадження № 1-в/635/505/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2025 року смт Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про звільнення від відбування покарання в зв`язку із декриміналізацією діяння,

УСТАНОВИВ:

до Харківського районного суду Харківської області звернувся засуджений ОСОБА_3 із клопотанням, в якому просить суд переглянути його вирок в частині засудження його за ч. ст. 185 КК України у зв`язку із змінами до КУпАП в частині визначення розміру викраденого майна та просив суд розглянути його клопотання без участі засудженого.

Дослідивши в судовому засіданні матеріали особової справи засудженого ОСОБА_3 судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_3 відбуває покарання, яке йому призначено в різний час трьома вироками суду.

03.01.2024 року вироком Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_3 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 27 лютого 2023 року, остаточно призначено ОСОБА_3 покарання у виді 3 (трьох) років 5 (п`яти) місяців позбавлення волі.

05.03.2024 року вироком Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_3 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України. ОСОБА_3 призначено покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 2 /двох/ років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним за вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 03.01.2024 року, остаточно до відбування призначено ОСОБА_3 покарання у виді 3 /трьох/ років 5 /п`яти/ місяців позбавлення волі.

25.04.2024 року вироком Карлівського районного суду Полтавської області ОСОБА_3 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Октябрського районного суду м. Полтава від 05 березня 2024 року, більш суворим за цим вироком, остаточно призначено ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років та зарахувано повністю відбуте покарання за вказаним вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 05 березня 2024 року.

Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX розглядається в частині викладення нової редакції ст. 51 КУпАП, відповідно до якого кримінальна відповідальність за вчинення викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрат настає в разі, якщо сума викраденого майна перевищує два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян, яким введена часткова декриміналізація кримінальних правопорушень.

Частина 2 статті 51 КУаАП, яка визначає граничний розмір вартості викраденого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за що винна особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України що застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги та визначає, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

Відповідно до змісту вироків всі епізоди злочинної діяльності стосуються подій 2023 року, тому в даному випадку суд виходить із розміру двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 01 січня 2023 року, що складає суму в 2684 гривні.

Лише один вирок від 03.01.2024 року Ленінського районного суду м. Полтави містить один епізод злочинної діяльності засудженого ОСОБА_3 , в якому сума викраденого майна шляхом шахрайства становить 1585 гривень 76 коп., що на теперішній час свідчить про декриміналізацію такого діяння, а саме епізод від 31.07.2023 року, коли ОСОБА_3 , перебуваючи по пр. Миру в м. Полтава, діючи повторно, з корисливою метою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом обману, під вигаданим приводом здійснення телефонного дзвінка, заволодів мобільним телефоном «LG-D802 G2», ІМЕІ НОМЕР_1 , в корпусі чорного кольору, вартістю 1585,76 грн., який належав ОСОБА_4 , після чого отримане майно не повернув та розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на вказану суму.

Однак, зазначеним вироком суду ОСОБА_3 засуджений поряд з цим ще по двом епізодам, за якими кримінальна караність діяння не усунута.

Відповідно до вимог ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Виходячи із змісту зазначеної норми закону суд приходить до висновку, що положення Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX в розумінні приписів ч. 2 ст. 74 КК України, підлягає застосуванню судом на стадії виконання вироку суду виключно в тому випадку, коли особі призначено покарання вироком суду за кримінальне правопорушення, караність якого законом усунена.

У випадку призначення покарання за вчинення декількох епізодів злочинної діяльності, що підлягають кваліфікації відповідно до положень ст. 32 КК України за однією статтею (частиною статті) КК України, звільнення особи від призначеного покарання за ч. 2 ст. 74 КК України можливо лише у випадку, коли за всіма епізодами кримінальних правопорушень кримінальна караність діяння усувається. Якщо хоча б один із епізодів кримінальних правопорушень після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX визнається злочином і кваліфікація дій засудженої особи за нормою закону про кримінальну відповідальність не змінюється, слід вважати, що особа відбуває покарання за кримінальне правопорушення, кримінальна караність якого не усунута і в такому випадку підстави для звільнення засудженої особи від відбування покарання за ч. 2 ст. 74 КК України відсутні.

При цьому слід зазначити, що ст. 74 КК України не передбачає підстав для перегляду вироків, або приведення вироків у відповідність із новим законом, в даному випадку Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, що усуває кримінальну відповідальність, в частині виключення із мотивувальної частини вироку суду окремих епізодів злочинної діяльності, кримінальна караність яких усунута. Норми права, викладені в ст. 74 КК України, підлягають застосуванню лише в разі наявності підстав для звільнення особи від відбування покарання, а якщо в результаті декриміналізації окремих епізодів злочинної діяльності не настає ніяких правових наслідків для перегляду призначеного покарання в частині зменшення стоку відбування покарання або звільнення засудженої особи від відбування покарання, суд не має підстав для виключення окремих епізодів злочинної діяльності, зазначених у вироку суду на стадії його виконання.

Враховуючи ту обставину, що засуджений ОСОБА_3 відбуває покарання, призначене в тому числі вироком від 03.01.2024 року Ленінського районного суду м. Полтави, яким призначено покарання в тому числі за злочини, кримінальна караність яких не усунута після набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, кваліфікація дій за цим вироком не змінюється, суд приходить до висновку про необхідність відмовити засудженому ОСОБА_3 в задоволенні поданого клопотання.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про звільнення від відбування покарання в зв`язку із декриміналізацією діяння відмовити

На ухвалу може бути подана апеляція протягом 7 днів з дня її проголошення до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області.

Головуючий суддя: ОСОБА_1