КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

21.07.25 м. Козятин

Слідчий суддя Козятинського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , заявника ОСОБА_4 , представника заявника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Козятин заяву ОСОБА_4 , представник заявника ОСОБА_5 про часткове скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000120, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24.03.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

14.07.2025 р. до суду звернувся ОСОБА_4 з заявою про часткове скасування арешту майна, яку обґрунтовує наступним. В провадженні слідчого відділення відділення поліції №2 Хмільницького районного відділу поліції ГУНГІ у Вінницькій області знаходиться кримінальне провадження №0000120 від 24.03.2025 за ст. 198 КК України. Ухвалою слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 26 березня 2025 року задоволено клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції №2 Хмільницького районного відділу поліції ГУТГП у Вінницькій області, погоджене прокурором Козятинського відділу Хмільницької окружної прокуратури, про накладення арешту на майно у вказаному кримінальному провадженні. Накладено арешт з позбавленням права володіння, користування та розпорядження майном: автомобілем марки «SKODA SUPERB», номерний знак НОМЕР_1 , чорного кольору, 2018 року випуску, VIN: НОМЕР_2 , свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу та ключами від вказаного вище автомобіля. Ухвала мотивована необхідністю збереження речових доказів на майно, виявлене та вилучене під час огляду місця події 24.03.2025 року у цьому кримінальному провадженні. Зазначене майно виявлене та вилучене у ОСОБА_4 , під час огляду місця події 24.03.2025 року як у законного володільця такого майна. Вважає, що на теперішній час автомобіль зберігається в неналежних умовах, що призводить до його пошкодження. Зазначає, що в нього є місце для належного зберігання автомобіля та просить слідчого суддю скасувати накладений ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 26.03.2025 року, в частині позбавлення права володіння та користування майном, виявленим та вилученим під час огляду місця події 24.03.2025 року у кримінальному провадженні №0000120 від 24.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України, а саме на автомобіль марки «SKODA SUPERB», номерний знак НОМЕР_1 , чорного кольору, 2018 року випуску, VIN: НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію цього транспортного засобу та ключі від вказаного вище автомобіля. Зобов`язати ОСОБА_4 забезпечити належне зберігання арештованого майна і безперешкодно надавати доступ до нього слідчим слідчого відділення відділення поліції №2 Хмільницького районного відділу поліції ГУМИ у Вінницькій області, для проведення слідчих дій та для перевірки стану збереження арештованого майна.

Заявник у судовому засіданні підтримав доводи поданої заяви, зазначив про те, що він придбав автомобіль, що підтверджується технічним паспортом, користується даним транспортним засобом п`ять років, ніколи до нього не було питань. Письмового договору купівлі-продажу не укладалось.

Представник заявника підтримав доводи заяви, наголосив, що ОСОБА_4 є володільцем майна і воно має бути повернуто йому.

Слідчий в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги, досудове розслідування проводиться, транспортний засіб рахується в угоні.

Прокурор в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання, зазначив, що підстави для скасування арешту майна і повернення його ОСОБА_4 відсутні.

Вислухавши пояснення заявника, його представника, слідчого та думку прокурора, дослідивши матеріали заяви, оглянувши оригінал кримінального провадження 0000120 від 24.03.2025 р., слідчим суддею встановлено наступне.

Ухвалою слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 26 березня 2025 року задоволено клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції №2 Хмільницького районного відділу поліції ГУТГП у Вінницькій області, погоджене прокурором Козятинського відділу Хмільницької окружної прокуратури, про накладення арешту на майно у вказаному кримінальному провадженні. Накладено арешт з позбавленням права володіння, користування та розпорядження майном: автомобілем марки «SKODA SUPERB», номерний знак НОМЕР_1 , чорного кольору, 2018 року випуску, VIN: НОМЕР_2 , свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу та ключами від вказаного вище автомобіля. Ухвала мотивована необхідністю збереження речових доказів на майно, яке виявлене та вилучене у ОСОБА_4 під час огляду місця події 24.03.2025 року у цьому кримінальному провадженні. Також, слідчим суддею зроблено виновок, що тимчасово вилучене майно за своїми критеріями дає достатні підстави вважати, що воно зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та є предметом кримінального правопорушення відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 167 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на мирне та вільне володіння своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч. 1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).

Згідно ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З матеріалів справи вбачається, що рухоме майно: автомобіль марки «SKODA SUPERB», номерний знак НОМЕР_1 , чорного кольору, 2018 року випуску, VIN: НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі від вказаного вище автомобіля які визнані речовим доказом у кримінальному провадженні. Потреба в накладенні арешту на майно не відпала, оскільки на теперішній час відповідні експертизи не проведені, вирішується питання щодо власника даного майна.

Слідчим суддею береться до уваги, що Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98)

Проте, враховуючи правову норму, за якою порушено кримінальне провадження ст. 198 КК України (придбання, отримання, зберігання чи збут майна, одержаного кримінально протиправним шляхом), дані щодо викрадення даного транспортного засобу та перебування його у міжнародному розшуку, які перебувають у матеріалах провадження), відсутність доказів безпосередньо права власності на майно у ОСОБА_4 , проведення слідчим дій по встановленню належного власника майна, слідчий суддя приходить до висновку, що посилання заявника на те, що відпала необхідність у застосування даного заходу є необґрунтованим. Крім того, слідчий суддя приймає до уваги, що кінцеве рішення в рамках кримінального провадження на даний час не прийняте, досудове розслідування кримінального провадження триває, зазначені у заяві предмети визнані речовими доказами в рамках кримінального провадження. Докази того, що арешт накладено необґрунтовано та відпали потреби у застосуванні арешту транспортного засобу, технічного паспорту та ключів, суду не надані. Неналежне зберігання даного майна також не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні та вказана само по собі не буде підставою для скасування його арешту. Водночас слідчий суддя вважає, що застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Таким чином, заява ОСОБА_4 про скасування арешту майна не підлягає задоволенню. При цьому слідчий суддя наголошує на неприпустимості безпідставної тяганини під час проведення досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 170, 174 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви заяву ОСОБА_4 , представник заявника ОСОБА_5 про часткове скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000120, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24.03.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1