ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1641/25 Справа № 204/9689/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ( в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000855 від 06.07.2024 року, за апеляційною скаргою першого заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2025 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . раніше неодноразово судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржуваний вирок змінити, перекваліфікувати дії обвинуваченого на ч. 1 ст. 309 КК України за ознаками незаконного придбання, зберігання психотропної речовини без мети збуту.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у вигляді 3 років обмеження волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання за цим вироком більш суворим покаранням за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.02.2025 року, визначити ОСОБА_7 остаточно покарання у виді 6 років 10 днів позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна, та штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., вказані покарання виконувати самостійно.

В іншій частині вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог, не оскаржуючи фактичні обставини справи та доведеність вини обвинуваченого, зазначає про неправильну кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 309 КК України.

Вказує, що ОСОБА_7 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення 05.06.2023 року, тобто після відбуття покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05.09.2022 року, яким його було засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 КК України, а тому зважаючи на відсутність інших обставин, що мають значення для кваліфікації кримінального правопорушення, відсутні підстави для кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 309 КК України як вчинених повторно.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_7 призначено покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком Амур Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.02.2025, та остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шести) років 10 (десяти) днів, із конфіскацією всього майна, яке є його власністю, та штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Покарання у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, - вирішено виконувати самостійно.

У строк відбування покарання ОСОБА_7 зараховано строк покарання, відбутий за вироком Амур Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.02.2025 року, а саме з 06.07.2024 року.

Вирішено питання про долю речових доказів згідно вимог ст.100 КПК України.

ОСОБА_7 , визнано винуватим та засуджено за те, що останній за обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у мотивувальній частині оскаржуваного вироку, які в апеляційному порядку не оспорюються, 05.06.2023 у невстановлений час але не пізніше 13:25, перебуваючи в парку «Пам`яті та примирення» неподалік будинку №15А по вулиці Щепкіна в Чечелівському районі м. Дніпра, знайшов біля дерева на землі один сліп пакет, всередині якого знаходилась кристалічна речовина білого кольору. Піднявши вищевказане та розуміючи, що в цьому сліп пакеті знаходиться особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої обмежено, а саме метамфетамін, поклав його до внутрішньої кишені наплічної сумки, яка була одягнута на ньому та почав незаконно зберігати при собі вказану психотропну речовину, без мети збуту, для особистого вживання.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої обмежено, без мети збуту, ОСОБА_7 усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, порушуючи правовий режим обігу наркотичних засобів в Україні, а саме вимоги Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», відповідно до яких діяльність з обігу наркотичних засобів, обіг яких заборонено, включених до списку № 2 таблиці № 2 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770, на території України без передбаченого законом дозволу забороняється, Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», а також Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», цього ж дня, приблизно о 13:25, проходячи в парку «Пам`яті та примирення» неподалік будинку №15А по вулиці Щепкіна в Чечелівському районі м. Дніпра, та побачивши співробітників поліції, які проходили поряд, ОСОБА_7 різко змінив напрямок руху та намагався зникнути.

Далі, приблизно о 13:25 знаходячись за вищевказаною адресою ОСОБА_7 був зупинений працівниками поліції для перевірки документів та відповідно до ч.2 ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію» було здійснено поверхневу перевірку, у ході якої у ОСОБА_7 було виявлено речовину, схожу на психотропну. У зв`язку з чим співробітником поліції було викликано СОГ відділення поліції № 6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області. Після цього у період часу з 15:32 по 15:43 ОСОБА_7 на підставі ст. 298-2 КПК України було затримано. У ході затримання проведено обшук ОСОБА_7 , у ході якого дізнавачем було виявлено та вилучено один сліп пакет, всередині якого знаходилась кристалічна речовина білого кольору масою 0,3742 г.

Відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/104-23/19342-НЗПРАП від 07.06.2023 вилучена за адресою: м. Дніпро, вул. Щепкіна біля будинку № 15А у ОСОБА_7 кристалічна речовина білого кольору, масою 0,3742 г, містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін. Маса метамфетаміну складає 0,2588 г.

Згідно Наказу МОЗ № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» маса метамфетаміну у кількості від 0,15 г. тягне за собою кримінальну відповідальність.

Маса вилученої у ОСОБА_7 особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якого заборонено метамфетамін складає 0,2588 г., що є достатньою для притягнення до кримінальної відповідальності.

Дії ОСОБА_7 були кваліфіковані в оскаржуваному вироку за ч. 2 ст. 309 КК України за ознаками незаконного придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчиненого протягом року після засудження.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити з викладених у ній підстав; обвинуваченого, який не заперечував проти задоволенні апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів, приходить до наступного.

Так, висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення ніким з учасників судового розгляду в апеляційному порядку не оспорюються, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст. 404 КПК України судом апеляційної інстанції не переглядаються.

Аналізуючи апеляційні доводи прокурора щодо необхідності зміни вироку суду з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, у зв`язку із неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого, колегія суддів вважає їх обґрунтованими з огляду на наступне.

Так, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом; ухваленим судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України; в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ухвалюючи вирок відносно ОСОБА_7 , суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вказаних вимог закону в частині правової кваліфікації дій останнього.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що оскаржуваним вироком дії обвинуваченого були кваліфіковані за ч. 2 ст. 309 КК України за ознакою повторності - з огляду на те, що останнього раніше було засуджено вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05.09.2022 року за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 310 КК України.

При цьому судом не було враховано, що згідно із ч. 4 ст. 32 КК України повторність відсутня, якщо за раніше вчинене кримінальне правопорушення особу було звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, установлених законом, або якщо судимість за це кримінальне правопорушення було погашено або знято, а також після відбуття покарання за вчинення кримінального проступку. Крім того, відповідно до п. 2-1 ч. 2 ст. 89 КК України, такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені за вчинення кримінального проступку, після відбуття покарання.

З фактичних обставин справи вбачається, що ОСОБА_7 раніше було засуджено вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05.09.2022 року за вчинення кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 310 КК України, до остаточного покарання у виді арешту строком на 2 місяці. Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_7 відбував покарання за вказаним вироком з 03.01.2023 року по 03.03.2023 року та був звільнений з ДУ «ДУВП № 4» за його відбуттям. Колегія суддів акцентує увагу на тому, що на підставі п. 2-1 ст. 89 КК України, такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені за вчинення кримінального проступку, після відбуття покарання.

Згідно встановлених судом першої інстанції та детально викладених у мотивувальній частині оскаржуваного вироку фактичних обставин, ОСОБА_7 вчинив інкриміноване кримінальне правопорушення 05.06.2023 року, тобто після відбуття покарання за вчинення кримінальних проступків за попереднім вироком та не маючи судимості за ним.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 21.08.2024 (справа № 127/16102/23 провадження № 51-1225 км 24), припинення судимості анулює всі кримінально-правові та загальноправові наслідки засудження та призначення покарання.

Враховуючи викладене, кваліфікацію дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 309 КК України за ознаками незаконного придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчиненого протягом року після засудження за цією статтею, належить вважати помилковою та його дії належить правильно кваліфікувати за ч. 1 ст. 309 КК України за ознаками незаконного придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для зміни судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

З огляду на вищенаведене колегія суддів перекваліфіковує дії обвинуваченого ОСОБА_7 у межах апеляційних вимог прокурора на ч. 1 ст. 309 КК України за ознаками незаконного придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, з призначенням покарання у межах санкції даної частини статті закону України про кримінальну відповідальність.

За змістом ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_7 , колегія суддів відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України класифікується як кримінальний проступок, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, та з урахуванням принципу індивідуалізації покарання і меж апеляційного розгляду, визначених ст. 404 КПК України, вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі строком на 3 роки.

Саме таке покарання, на думку колегії суддів, відповідає вимогам кримінального та кримінального процесуального закону, є співрозмірним вчиненому кримінальному правопорушенню, а також за своїм видом та розміром необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню нових злочинів.

Остаточне покарання підлягає призначенню ОСОБА_7 за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання за цим вироком більш суворим покаранням за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.02.2025 року.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2025 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 309 КК України, - змінити в частині кваліфікації дій обвинуваченого та призначення покарання.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч. 2 ст. 309 КК України на ч. 1 ст. 309 КК України.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі строком на 3 роки.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання за цим вироком більш суворим покаранням за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.02.2025 року, призначити ОСОБА_7 остаточно покарання у виді 6 років 10 днів позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна, та штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. Вказані покарання виконувати самостійно.

В іншій частині вирок суду - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4