Єдиний унікальний номер 243/4066/25
Провадження номер 1-кп/243/546/2024
В И Р О К

Іменем України

03 червня 2025 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000333 від 29.03.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженця с.Полтавка Булаєвського району Північно-Казахстанської області Республіки Казахстан, громадянина України, з середньо-технічною освітою, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, робітника підсобного інженерного відділення інженерного взводу інженерної роти в/ч НОМЕР_2 , солдата, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Під час досудового розслідування 19.05.2025 між ОСОБА_5 та прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості.

За змістом обвинувального акту кримінальне правопорушення було вчинене при наступних обставинах.

Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи її на посаді робітника підсобного інженерного відділення інженерного взводу інженерної роти військової частини НОМЕР_2 , у смузі відповідальності військової частини НОМЕР_3 у складі зведеного загону військової частини НОМЕР_2 та виконуючи бойові завдання, на початку січня 2025 (більш точний час встановити не виявилось можливим), знаходився на території с.Андріївка Андріївської ТГ Краматорського району Донецької області, де у невстановленому будинку знайшов 23 (двадцять три) патрона калібром 5,45 мм, 5 (п`ять) патронів калібру 5,56 мм та 4 (чотири) тротилові шашки.

Так, солдат ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, не маючи передбаченого законом дозволу, з метою придбання та зберігання боєприпасів та вибухової речовини, всупереч вимогам чинного законодавства України, а саме: Постанови Верховної Ради України № 2471-ХІІІ від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна», Постанови Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 «Положення про дозвільну систему України»: наказу МВС України № 622 від 21 серпня 1998 «Про затвердження інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, бойових припасів до них і вибухових речовин», поклав до свого баулу 23 (двадцять три) патрона калібру 5,45 мм, 5 (п`ять) патронів калібру 5,56 мм та 4 (чотири) тротилові шашки, тим самим придбав та почав зберігати бойові припаси та вибухові речовини без передбаченого законом дозволу.

28 березня 2025 приблизно о 20-00 год. ОСОБА_5 , під час руху на транспортному засобі, в багажному відділенні якого знаходився свого баул з 23 (двадцяти трьома) патронами калібру 5,45 мм, 5 (п`ятьма) патронами калібру 5,56 мм та 4 (чотирма) тротиловими шашками, проїжджаючи блокпост «Стела», який розташований поблизу населеного пункту Долина Святогірської територіальної громади Краматорського району Донецької області, був зупинений працівниками поліції для перевірки документів та особистих речей.

29 березня 2025 в періоду часу з 05-12 год. по 05-20 год. в ході проведення огляду місця події працівниками поліції було виявлено та вилучено бойові припаси, а саме: 23 (двадцять три) патрона калібру 5,45х39 мм, які є бойовими припасами, 5 (п`ять) патронів калібру 5,56х45 мм, які є бойовими припасами, та 4 (чотири) тротилові шашки тротил (ТНТ 2, 4, 6-тринітротолуолом), які є вибуховою речовиною, які ОСОБА_5 придбав, зберігав без передбаченого законом дозволу.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 у скоєнні цього кримінального правопорушення визнав себе винним у повному обсязі та просив затвердити угоду про визнання винуватості від 13.05.2025, яку було ним укладено з прокурором. Він розуміє незаконність своїх дій, визнає наведені в обвинувальному акті обставини вчинення ним кримінального правопорушення, розмір заподіяної шкоди, погоджується з кримінально-правовою кваліфікацією інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч.1 ст.263 КК України, усвідомлює небезпечність своєї протиправної поведінки.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 13.05.2025 між прокурором ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора по цьому кримінальному провадженню, та обвинуваченим ОСОБА_5 у присутності захисника ОСОБА_4 було укладено угоду про визнання винуватості, за умовами якої обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою винуватість у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, зобов`язується беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення в обсязі висунутого обвинувачення в судовому провадженні, щиро каятися, у разі затвердження угоди виконати призначене покарання, не вчиняти до закінчення військової служби інших військових злочинів, відшкодувати витрати за проведення судових експертиз. Також сторонами угоди визначено узгоджене між ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен нести за вчинене кримінальне правопорушення з застосуванням ст.69 КК України, а саме позбавлення волі строком на 1 рік, яке згідно ст.58 КК України замінити службовим обмеженням строком на 1 рік, з відрахуванням в дохід держави 15% від суми грошового забезпечення. В угоді передбачені наслідки її укладання, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому. Угода була підписана прокурором ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_5 та його захисником адвокатом ОСОБА_4 .

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить із наступного.

Відповідно до положень ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні можуть бути укладені такі види угод: 1) угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим; 2) угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Положеннями частини 2 статті 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Згідно частини 5 статті 469 КПК України укладання угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначила про те, що при укладанні даної угоди від 13.05.2025 були дотримані вимоги та правила Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просив цю угоду затвердити та призначити ОСОБА_5 узгоджену по угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні також просив затвердити укладену угоду про визнання винуватості від 13.05.2025, беззастережно підтвердив визнання ним винуватості у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, добровільність укладання цієї угоди та можливість її виконання.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , воно правильно кваліфіковане за ч.1 ст.263 КК України, а саме придбання та зберігання бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

Відповідно до положень статті 12 КК України кримінальні правопорушення, передбачені частиною 1 статті 263 КК України, є тяжкими злочинами.

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості від 13.05.2025 за своїм змістом та порядком укладання відповідає вимогам статей 468-470, 472 КПК України, положенням ч.1 ст.263 КК України, щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та можливості застосування положень ст.69 КК України з огляду на наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, та можливості призначення покарання у виді службового обмеження строком на 1 рік з відрахуванням в дохід держави 15 % від суми грошового забезпечення, що відповідає положенням ст.58 КК України. Шляхом вивчення документів кримінального провадження, заслуховування пояснень ОСОБА_5 суд переконався у тому, що укладання угоди є добровільним. Тобто, згідно положень частини 6 статті 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим, тому угода підлягає затвердженню також з урахуванням особи обвинуваченого, який проходить військову службу, раніше не судимий.

Крім того, обвинуваченому роз?яснені положення частини 5, 6 та 7 статті 474 КПК України та положення статті 389-1 КК України Умисне невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості, які йому зрозумілі, ним усвідомлено, що наслідком укладання та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених частиною п`ятою статті 474 КПК України, обмеження його права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз?яснень обвинувачений не заперечував проти затвердження судом угоди про визнання винуватості.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди у судовому засіданні, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального та кримінального законів, врахувавши заслухані доводи сторін угоди, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про ухвалення обвинувального вироку та затвердження угоди про визнання винуватості ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та призначення узгодженої сторонами міри покарання з застосуванням положень ст.ст. 58, 69 КК України та призначення узгодженої сторонами міри покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, яке замінити службовим обмеженням строком на 1 рік з відрахуванням в дохід держави 15 % від суми грошового забезпечення.

Процесуальні витрати за проведення експертиз у відповідності до ст.124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів вирішити згідно положень ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 13 травня 2025, укладену між ОСОБА_5 та прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про визнання винуватості у рамках кримінального провадження № 0000333 від 29.03.2025 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами покарання, з застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.58 КК України замінити покарання ОСОБА_5 за ч.1 ст.263 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі службовим обмеженням строком на 1 (один) рік з відрахуванням в дохід держави 15% від суми грошового забезпечення.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з дня, з якого фактично розпочнеться відрахування із грошового забезпечення військовослужбовця.

Під час відбування даного покарання обвинувачений ОСОБА_5 , не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

Стягнути з ОСОБА_5 процесуальні витрати за проведення експертизи зброї у сумі 3183,60 грн., вибухово-технічної експертизи у сумі 6367,20 грн. на користь держави.

Речові докази: 16 патронів 5,45 мм, 2 патрони 5,56 мм, що зберігаються у камері зберігання зброї ВП № 4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області за квитанцією ДЦК № 149 від 17.04.2025, - конфіскувати на користь держави; два демонтовані патрони 5,45 мм, п`ять гільз патронів 5,45 мм, три кулі та 3 гільзи патронів 5,45 мм, що зберігаються у камері зберігання зброї ВП № 4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області за квитанцією ДЦК № 149 від 17.04.2025, - знищити; первинне пакування тротилової шашки (4 шт.), що зберігається у камері схову речових доказів ВП № 4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області за квитанцією № 479, - знищити.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності, передбаченої ст.3891 КК України.

У разі невиконання затвердженої судом угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення: обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1