Номер провадження 1-кс/754/1810/25
Справа № 754/8162/25
У Х В А Л А

Іменем України

27 травня 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

перекладача: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду в режимі відеоконференції клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000880 від 25.03.2025 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Російської Федерації, Георгіївськ, громадянина України, із середньою освітою, офіційно не працює, не одружений, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 20.11.2024 Деснянським районним судом м. Києва за ст. 309 ч. 1 КК України, призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік,

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_6 , слідчий ОСОБА_4 ,

сторона захисту: підозрюваний ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в :

до слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва 27.05.2025 надійшло клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 , погоджене прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 , в кримінальному провадженні №0000880 від 25.03.2025 про застосування запобіжного заходу виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 .

Клопотання слідчим подане в рамках кримінального провадження №0000880 від 25.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України, де досудовим розслідуванням встановлено, що 24.03.2025 приблизно о 15:48 год. ОСОБА_5 перебуваючи в Деснянському районі міста Києва, а саме на дитячому майданчику в парку «Я люблю мій парк», за адресою: м. Київ, просп. Червоної Калини, 3-Б, побачив рюкзак чорного кольору, фірми «Puma», який лежав на лавці та в цей час у нього виник протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, який введено з 05:30 год. 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та неодноразово продовжувався, останній раз Указом Президента України від 14.01.2025 № 26/2025 з 05:30 год. 08.02.2025 строком на 90 діб.

Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, ОСОБА_5 24.03.2025 приблизно о 15:48 год., перебуваючи в Деснянському районі міста Києва, а саме на дитячому майданчику в парку «Я люблю мій парк», за адресою: м. Київ, просп. Червоної Калини, 3-Б, скориставшись тим, що поруч із лавкою на якій знаходився рюкзак чорного кольору, фірми «Puma» нікого немає та його дії є таємними для оточуючих, таємно викрав вказаний рюкзак, який належить потерпілій ОСОБА_8 , який для неї матеріальної цінності не становить, в середині якого знаходилось належне їй майно, а саме: текстильний гаманець синього кольору, який матеріальної цінності для потерпілої не становить, грошові кошти в сумі 20 грн., мобільний телефон марки «Apple» IPhone 13, 128 GB, синього кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 вартістю 15 242,50 грн., з пластиковим чохлом до вказаного мобільного телефону синього кольору вартістю 156,33 грн.

Після чого, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_5 утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоду в загальному розмірі 15 418 грн. 83 коп.

27.05.2025, ОСОБА_5 повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України.

Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме:

- даними протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 24.03.2025;

- даними протоколу допиту потерпілої ОСОБА_8 , від 25.03.2025;

- даними протоколу додаткоогом допиту потерпілої ОСОБА_8 , від 30.04.2025;

- даними протоколу допиту свідка ОСОБА_9 , від 26.03.2025;

- даними протоколу пред`явленням особи для впізнання за фотознімками, за участю свідка ОСОБА_9 , від 28.03.2025;

- даними протоклу допитом свідка ОСОБА_10 , від 26.03.2025;

- даними протоколу пред`явленням особи для впізнання за фотознімками, за участю свідка ОСОБА_10 , від 28.03.2025;

- даними протоколу огляду в приміщенні службового кабінету №16 Деснянського УП ГУНП у м. Києві, від 26.03.2025;

- даними протоколу свідка ОСОБА_11 , від 26.03.2025;

- даними протоколу пред`явленням особи для впізнання за фотознімками, за участю

свідка ОСОБА_11 , від 24.04.2025;

- даними протоколу огляду в приміщенні службового кабінету №16 Деснянського УП ГУНП у м. Києві, від 26.03.2025;

- даними протоколу огляду оптичного носія інформації, від 09.04.2025;

- даними протоколу допиту малолітнього свідка, від 17.04.2025;

- даними висновку експерта від 31.03.2025 №СЕ-19/111-25/19234-ТВ;

- даними протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_5 , від 27.05.2025.

При цьому ОСОБА_5 , відповідно до ст. 12 КК України, підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

В обґрунтування клопотання про необхідність застосування запобіжного заходу слідчий посилається на наявність ризиків, передбачених ст. 177 ч. 1 п.п. 1, 3, 5 КПК України, зокрема:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Ризик визначений ст. 177 ч. 1 п. 1 КПК України, обґрунтовується тим, що повідомлена підозра ОСОБА_5 повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження, а санкція статті кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється передбачає безальтернативне покарання у виді позбавленням волі на строк від 5 до 8 років. При цьому підозрюваний офіційно не працевлаштований, неодружений, немає утриманців, тобто немає міцних соціальних зв`язків, також немає постійного місця проживання та є особою, яка раніше судима, належних висновків не зробив, перебуваючи на іспитовому терміні, на шлях виправлення не став, вчинив тяжке кримінальне правопорушення, а тому йому загрожує реальна міра покарання, про що він усвідомлює та може здійснити спробу уникнення кримінальної відповідальності, зокрема переховуватися від органу досудового розслідування та суду. При цьому згідно інформації з Деснянського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області стосовно ОСОБА_5 станом на 02.05.2025 проводяться першочергові заходи з метою встановлення його місця перебування.

2) незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Ризик визначений ст. 177 ч. 1 п. 3 КПК України, обґрунтовується тим, що у даному кримінальному провадженні допитано ряд свідків, потерпілу та враховуючи те, що ОСОБА_5 відомі анкетні дані свідків та потерпілої, включаючи їх місця проживання, з чого випливають обґрунтовані підстави вважати, що останній з метою уникнення кримінальної відповідальності може незаконно впливати на свідків та потерпілу у даному кримінальному провадженні, шляхом погроз, вмовляння чи підбурювання до дачі неправдивих показань, або до безпідставної відмови від дачі показань, що буде перешкоджанням здійсненню об`єктивного досудового розслідування, як цього вимагають норми кримінально процесуального законодавства України.

3) вчинити інше кримінальне правопорушення. Ризик визначений ст. 177 ч. 1 п. 5 КПК України обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин, належних висновків не зробив, перебуваючи на іспитовому терміні, не маючи постійного джерела доходу, вчинив кримінальне правопорушення проти власності, що свідчить про те, що ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі продовжить й надалі здійснювати аналогічні кримінальні правопорушення, що в своїй сукупності шкодить інтересам суспільства і держави.

З цієї ж позиції недостатнім є і застосування інших більш м`яких запобіжних заходів. Більш м`які запобіжні заходи призведуть до продовження злочинної діяльності, нададуть змогу незаконно впливати на свідків, потерпілу, переховуватись від органу досудового розслідування і суду, впливати на розслідування кримінального провадження. Забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти вказаним ризикам може тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Сторона обвинувачення: прокурор та слідчий, кожен окремо, в судовому засіданні, підтримали клопотання за викладених в ньому підстав. Просили клопотання задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Захисник в судовому засіданні, заперечив щодо задоволення клопотання та застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з посиланням на необгрунтованість клопотання. Просив застосувати більш м`який запобіжний захід.

Підозрюваний підтримав позицію свого захисника.

Вислухавши сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Так, розгляд клопотання розпочатий за минуванням трьох годин з часу вручення підозрюваному копії клопотання та матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 177 ч. 2 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто, явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент вчинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» (№9627/81 від 14.03.1984) суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому й має тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (№14310/88 від 23.10.1994) «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 слідчий суддя вважає, що відомості та докази, що містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, у їх сукупності дають підстави вважати, що підозра про причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою.

Вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 ч. 1 КПК України, слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» (№ 33977/96 від 26.07.2001) ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Надаючи оцінку можливості підозрюваним переховуватися від органу досудового розслідування та суду, слідчий суддя бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що ОСОБА_5 з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину ( так, санкція ст. 185 ч. 4 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років) може вдатися до відповідних дій.

Вищенаведене дає підстави обґрунтовано припускати можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваного с на свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності шляхом спонукання їх до відмови від раніше наданих показань.

Також, слідчий суддя вважає, що існує ризик того, що підозрюваний може вчинити інші кримінальні правопорушення проти власності, оскільки у слідчого судді відсутні докази наявності у підозрюваного постійного джерела доходу, відсутні міцні соціальні зв`язки, а також те що підозрюваний раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин, належних висновків не зробив, перебуваючи на іспитовому терміні, вчинив інше кримінальне правопорушення.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України, яка відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, а також данні щодо особи підозрюваного, який, офіційно не працює, відсутні міцні соціальні зв`язки.

Достовірних даних про те, що стан здоров`я підозрюваного перешкоджає його утриманню в місцях попереднього ув`язнення слідчому судді відсутні.

Згідно ст. 183 ч. 1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (рішення у справі «Летельє проти Франції»).

Враховуючи те, що кримінальне правопорушення у вчинені якого підозрюється ОСОБА_5 , а саме ст. 185 ч. 4 КК України, є тяжким злочином, з урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, даних про особу підозрюваного, сукупністю обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 ч. 1 п.п. 1, 3, 5 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про можливість застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам вчинити дії, передбачені ст. 177 ч. 1 КПК України.

Крім того, слідчий суддя, відповідно до ст. 183 КПК України, вважає за можливо визначити розмір застави, не зважаючи на те, що вчинення кримінального правопорушення інкримінується в умовах воєнного стану, визначає розмір застави.

Керуючись ст.ст.177-179,183,184,193,194,196,309,376 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в :

клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.4 КК УКраїни, у кримінальному провадженні №0000880 від 25.03.2025, запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів.

Строк дії ухвали шістдесят днів, тобто до 25 липня 2025 року, включно.

Строк тримання під вартою обчислюється з моменту фактичного затримання, в порядку виконання ухвали слідчого судді, з 27 травня 2025 року.

Визначити розмір застави - 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) грн. 00 коп., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСАУ в м. Києві, , МФО: 820172, банк: Державна казначейська служба України в м. Києві, р/о UA1012089.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , у разі внесення застави, наступні обов`язки, передбачені ст. 194 ч. 5 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватись від спілкування з потерпілим, свідками в даному кримінальному провадженні, за винятком участі в процесуальних діях в присутності слідчого, прокурора, слідчого судді, суду.

- не залишати межі населеного пункту в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначити до 25 липня 2025 року, включно.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документа з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена, безпосередньо, до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде оголошено 28.05.2025 о 09:20 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1