н/п 1-кс/490/3117/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/5800/25
У Х В А Л А

про обрання запобіжного заходу

29 липня 2025 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання слідчого СВ УСБУ в Херсонській області ОСОБА_4 , погодженого прокурором, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина РФ, уродженця Республіки Узбекистан, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділом УСБУ В Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000341 від 17.07.2025 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст. 438 КК України.

В рамках кримінального провадження № 0000341слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.

Клопотання мотивує тим, що починаючи з 09 березня по 11 листопада 2022 року, військовослужбовці різнорідних сил і з`єднань угруповання військ ЗСРФ на Миколаївсько-Криворізькому напрямку, у тому числі стрілецьких полків «лнр» та «днр», повністю окупували територію Калинівської селищної територіальної громади Бериславського району Херсонської області, де розмістили бойову техніку, безперешкодно пересувалися вулицями, користувалися майном місцевих жителів, у тому числі проживали у їх будинках, залякували та нелегально ув`язнювали цивільних осіб, застосовуючи до них жорстоке поводження і погрози фізичною розправою, контролювали їх переміщення в межах населених пунктів, проводили рейди по домоволодіннях.

Таким чином, військовослужбовці ЗСРФ, які окупували та контролювали територію Калинівської селищної територіальної громади, розташованої на території Бериславського району Херсонської області, були обізнані та повинні були дотримуватися норм міжнародного гуманітарного права.

Як слідує з матеріалів досудового розслідування, у невстановлений досудовим розслідуванням час та дату, але не пізніше березня 2022 року, військовослужбовці 2 мотострілкового батальйону « НОМЕР_1 стрілецького полку 1 армійського корпусу днр» (далі 2 мб 109 сп 1 ак «днр») ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проходили службу та брали активну участь у військових діях проти України, відкрито носили автоматичну зброю, формений одяг та спорядження, які приналежні військовослужбовцям РФ, тобто відповідно до ст. ст. 43, 44 Додаткового протоколу І були комбатантами та зобов`язані додержуватись норм міжнародного права, застосовуваного в період збройного конфлікту.

Виконуючі відведені їм ролі, 28.03.2022 в першій половині дня (більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено) військовослужбовці 2 мб 109 сп 1 ак «днр» ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ще один невстановлений досудовим розслідуванням військовослужбовець ЗСРФ, діючи за попередньою змовою між собою, будучи озброєними вогнепальною автоматичною зброєю, з метою проведення обшуку прибули до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Знаходячись на подвір`ї зазначеного домоволодіння, вказані особи, помітивши потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , погрожуючи останньому позбавленням життя шляхом розстрілу, навели зброю на потерпілого та змусили його відчинити всі двері будинку з метою відшукання учасників АТО.

Закінчивши обшук будинку та прилеглої території, ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та з ще одним невстановленим військовослужбовцем ЗСРФ, порушуючи вимоги статті 147 Конвенції (нелегальне ув`язнення) затримали ОСОБА_9 , який у складі Збройних Сил чи інших збройних формувань України не перебував, військової зброї не мав, участі у бойових діях не брав, тобто був особою, яка підпадає під захист ст. 4 Конвенції, як громадянин України, котрий не бере активної участі у бойових діях та опинився у ході окупації під владою сторони конфлікту (РФ).

У подальшому, як встановлено досудовим розслідуванням, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перевезли та ув`язнили ОСОБА_9 в приміщенні захопленого закладу освіти за адресою: Херсонська область, Бериславський район, с-ще Калинівське, вулиця Шкільна, 104, де останній утримувався в нелюдяних умовах до 21.05.2022 без прийняття рішення про ув`язнення та забезпечення права на захист.

У перший день ув`язнення, тобто 28.03.2022 у вечірній час доби (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ще один невстановлений досудовим розслідуванням військовослужбовець ЗСРФ, діючи за попередньою змовою між собою, перебуваючи в господарському приміщенні захопленого закладу освіти за адресою: АДРЕСА_3 , проводили допит ОСОБА_9 з метою отримання інформації про його співпрацю з силами оборони. Не отримавши бажаних відповідей на поставлені запитання, вказані особи застосували до потерпілого фізичне насильство шляхом нанесення одного удару прикладом автомату в область голови та хаотичного нанесення у сукупності щонайменше 20 ударів ногами в різні частини тіла ОСОБА_9 , від яких останній втратив свідомість, прийшовши до тями вже у підвальному приміщенні зазначеного місця несвободи.

Своїми діями ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та інший невстановлений військовослужбовець ЗСРФ порушили вимоги статей 27, 32, 147 Конвенції (заборона насильства та катування) та статтю 75(2)(a)(а.2)(а.3) Додаткового протоколу І (катування і тілесні покарання).

З матеріалів досудового розслідування слідує що, в подальшому, у невстановлені досудовим розслідування дату та час, але не пізніше 02.04.2022, військовослужбовці 2 мб 109 сп 1 ак «днр» ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , перебуваючи в місці утримання потерпілого ОСОБА_9 , а саме в господарському приміщенні захопленого закладу освіти за адресою: АДРЕСА_3 , проводили черговий допит потерпілого з метою схилення його до співпраці з військовослужбовцями ЗСРФ. Не отримавши бажаного, вказані особи, діючи за попередньою змовою між собою, застосували до ОСОБА_9 фізичне насильство, яке полягало у заламуванні ОСОБА_7 руки потерпілого та поваленні останнього на підлогу. Після цього, ОСОБА_6 з метою подолання будь якого супротиву з боку ОСОБА_9 притиснув його тіло та ліву руку до підлоги, у цей час ОСОБА_7 почав її викручувати та випалювати палаючою цигаркою татуювання у вигляді тризубця на безіменному пальці лівої руки ОСОБА_9 , чим останньому заподіяно сильний фізичний біль. Після того, як ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не вдалося досягти зазначеної мети, вони застосували стосовно потерпілого психологічне насильство, що полягало у висловленні намірів (погрозі) відрубати ліву руку ОСОБА_9 .

По закінченню катування вказані особи покинули місце нелегального утримання потерпілого.

За результатами застосування до ОСОБА_9 фізичного насильства та катування ОСОБА_6 та ОСОБА_7 спричинили потерпілому тілесні ушкодження у вигляді рубців на основній фаланзі 4-го пальця і долоні лівої кисті, які виникли від термічних опіків і відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Своїми діями ОСОБА_6 та ОСОБА_7 порушили вимоги статей 32, 147 Конвенції (катування) та статтю 75(2)(a)(а.2)(е) Додаткового протоколу І (катування і погроза каліцтвом).

Досудовим розслідуванням встановлено, що 21.05.2022 близько 18.00 години за вказівкою невстановленого досудовим розслідуванням військовослужбовця ЗСРФ потерпілого ОСОБА_9 без будь-яких пояснень звільнено з місця нелегального утримання без надання йому будь-яких документів щодо підстав затримання та ув`язнення.

У період ув`язнення ОСОБА_9 утримували у виснажливих для людського організму антисанітарних умовах, непридатних для перебування людини, без штучного та денного світла, меблів, у тому числі ліжка для сну. Потерпілому надавали їжу та воду в обмеженій кількості. Також не надавали жодних засобів гігієни, обмежували у відвідуванні вбиральні. Він піддавався вербальним погрозам позбавлення життя або заподіяння тілесних ушкоджень. Тобто потерпілий перебував в умовах, які загрожували його життю та здоров`ю, але він не мав можливості вільно залишити місце утримання, чим ОСОБА_6 та інші військовослужбовці ЗСРФ порушили вимоги ст. 147 Конвенції (нелюдяне поводження).

Крім того, як слідує з матеріалів досудового розслідування, 22.05.2022 в першій половині дня (більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено), військовослужбовець 2 мб 109 сп 1 ак «днр» ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи за попередньою змовою з двома невстановленими досудовим розслідуванням військовослужбовцями ЗСРФ, будучи озброєними вогнепальною автоматичною зброєю, з метою проведення обшуку прибули до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4 . Знаходячись поблизу зазначеного домоволодіння, вказані особи, помітивши потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , почали звинувачувати останнього в передачі за допомогою рацій даних щодо позицій військовослужбовців ЗСРФ.

Не отримавши бажаних зізнань, ОСОБА_6 та двоє невстановлених військовослужбовців ЗСРФ, погрожуючи ОСОБА_10 позбавленням життя шляхом розстрілу, навели зброю на потерпілого та змусили його пройти до сусіднього будинку по АДРЕСА_3 (точне місце досудовим розслідуванням не встановлено), який належить знайомому потерпілого, з метою відшукання рацій.

Прибувши до вказаного будинку, військовослужбовці ЗСРФ розпочали проведення його обшуку. У цей час, знаходячись на подвір`ї зазначеного домоволодіння, ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_10 та, погрожуючи потерпілому вбивством шляхом повішання, вимагав від останнього надання інформації про місце зберігання інших рацій. У подальшому військовослужбовці ЗСРФ вивели потерпілого надвір та посадили в автомобіль марки «Опель».

Після закінчення обшуку, ОСОБА_6 наказав ОСОБА_10 вийти з автомобіля та підійти до нього. Коли потерпілий наблизився до ОСОБА_6 , останній безпричинно застосував стосовно ОСОБА_10 фізичне насильство шляхом нанесення одного удару прикладом автомата в грудну клітину потерпілого.

Крім того, відповідно матеріалів досудового розслідування, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з двома невстановленими досудовим розслідуванням військовослужбовцями ЗСРФ, порушуючи вимоги статті 147 Конвенції (нелегальне ув`язнення) затримали ОСОБА_10 , який у складі Збройних Сил чи інших збройних формувань України не перебував, військової зброї не мав, участі у бойових діях не брав, тобто був особою, яка підпадає під захист ст. 4 Конвенції, як громадянин України, котрий не бере активної участі у бойових діях та опинився у ході окупації під владою сторони конфлікту (РФ).

Так, з матеріалів досудового розслідування слідує, що вказані особи помістили потерпілого на заднє сидіння автомобіля марки «Опель», який почав рухатись по вулиці Шкільній у с-щі Калинівське. Під час руху автомобіля, з метою позбавити ОСОБА_10 здатності до супротиву та фізично знесилити перед подальшим допитом, ОСОБА_6 застосував стосовно потерпілого фізичне насильство шляхом нанесення одного удару, правою рукою, на яку попередньо одягнув кастет, в область лівого ока.

Прибувши до захопленого Калинівського опорного закладу загальної середньої освіти I-III ступенів Бериславського району Херсонської області, розташованого за адресою: Херсонська область, Бериславський район, с-ще Калинівське, вулиця Шкільна, 104, двоє невстановлених військовослужбовців ЗСРФ вивели потерпілого ОСОБА_10 з автомобіля та ув`язнили в підвальному приміщенні зазначеного закладу освіти, де він утримувався в нелюдяних умовах впродовж близько однієї години без прийняття рішення про ув`язнення та забезпечення права на захист.

22.05.2022 близько 15.00-16.00 год. (точний час у ході досудового розслідування не встановлено) до місця незаконного утримання ОСОБА_10 зайшов ОСОБА_6 разом з двома невстановленими досудовим розслідуванням військовослужбовцями ЗСРФ та наказав потерпілому йти за ними на вихід. На виході з приміщення, ОСОБА_6 безпричинно застосовував стосовно ОСОБА_10 фізичне насильство шляхом нанесення одного удару кулаком правої руки в живіт. Після цього потерпілого конвоювали до автомобілю марки ВАЗ 2106, на якому повезли його в напрямку с. Мала Сейдеминуха Калинівської селищної громади Бериславського району Херсонської області.

Зупинивши автомобіль посеред дороги (точне місце у ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_6 наказав потерпілому ОСОБА_10 вийти з нього та йти до річки. У ситуації, що склалася, побоюючись за власне життя, потерпілий був змушений підкоритись зазначеним вимогам, та зайти у воду по коліна. Після цього, ОСОБА_6 , наставляючи вогнепальну зброю на ОСОБА_10 , продовжуючи переслідувати мету отримання інформації про місце зберігання інших рацій, висловив погрози вбивства останнього шляхом утоплення або розстрілу.

Надалі, ОСОБА_6 наказав потерпілому вийти з води та сісти в автомобіль, на якому його перевезли до наступних місць нелегального утримання, що знаходились у с. Мала Сейдеменуха (точне місце досудовим розслідуванням не встановлено), а також в інших населених пунктах Бериславського району Херсонської області, а саме у с. Білогірка (точне місце досудовим розслідуванням не встановлено) та у с. Урожайне (точне місце досудовим розслідуванням не встановлено).

У період ув`язнення ОСОБА_10 утримували у виснажливих для людського організму антисанітарних умовах, непридатних для перебування людини, без штучного та денного світла, меблів, у тому числі ліжка для сну. Потерпілому надавали їжу та воду в обмеженій кількості. Тобто потерпілий перебував в умовах, які загрожували його життю та здоров`ю, але він не мав можливості вільно залишити місце утримання, чим ОСОБА_6 та інші військовослужбовці ЗСРФ порушили вимоги ст. 147 Конвенції (нелюдяне поводження).

За результатами застосування до ОСОБА_10 фізичного насильства та катування ОСОБА_6 спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді рубця на обличчі в лівій надбрівній ділянці і нижній повіці лівого ока та травматичної підшкірної організуючої гематоми на задній поверхні правого стегна, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Своїми діями ОСОБА_6 та інші невстановлені військовослужбовці ЗСРФ порушили вимоги статей 27, 32, 147 Конвенції (заборона насильства, катування та нелюдяне поводження) та статтю 75(2)(a)(а.2)(а.3)(е) Додаткового протоколу І (катування, тілесні покарання та погроза вбивством).

Досудовим розслідуванням встановлено, що 23.05.2022 (більш точний час не встановлено) потерпілого ОСОБА_10 переміщено з останнього місця нелегального утримання у с. Урожайному без складання та надання будь-яких документів щодо підстав затримання та ув`язнення до іншого місця несвободи захопленого слідчого ізолятору у м. Нова Каховка Херсонської області, де інші невстановлені військовослужбовці ЗСРФ утримували його ще 6 днів, тобто до 29.05.2022.

Отже, ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинив дії, спрямовані на порушення законів та звичаїв війни, що полягало у жорстокому поводженні з цивільним населенням, яке виразилось у завданні сильних фізичних (побоїв і тілесних ушкоджень) та психічних (імітація страти, погрози каліцтвом і вбивством) страждань нелегально ув`язненим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з метою отримання інформації, яка їх цікавила, тобто у катуванні потерпілих; утриманні цивільних осіб ОСОБА_9 та ОСОБА_11 в місці непристосованому до тривалого перебування осіб, в антисанітарних умовах, позбавленні їжі та води (нелюдяне поводження); а також у вчиненні інших порушень законів та звичаїв війни, що виразилось у нелегальному ув`язненні цивільних осіб, котрі перебувають під захистом, чим порушив ст. ст. 27, 32 (заборона насильства та катування), 147 Конвенції (нелегальне ув`язнення, катування та нелюдяне поводження) та ст. 75(2)(a)(а.2)(а.3)(е) Додаткового протоколу І (катування, тілесні покарання, погрози каліцтвом і вбивством).

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав. Додатково прокурор пояснив, що на сьогоднішній день існує обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке належить до категорії особливо тяжких та за яке передбачено покарання у вигляді від 8 до 12 років позбавлення волі. Обґрунтованість підозри, на думку прокурора, стверджується зібраними по справі доказами та повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості» та «розумності». Вважає, що в діях підозрюваного наявні ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України для обрання вказаного виду запобіжного заходу. Наразі підозрюваний тривалий час переховується від органів досудового розслідування, прокуратури та суду, вільно пересувається окупованими РФ територіями України, звідки має можливість безперешкодно потрапити до території країни-агресора РФ.

Жоден інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Захисник в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши та перевіривши надані матеріали клопотання, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 6 ст. 193 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

У загальнодержавному засобі масової інформації газеті «Урядовий кур`єр» розміщено повідомлення про підозру та виклики ОСОБА_6 , а також на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора у рубриці «Повістки про виклик та відомості про здійснення спеціального досудового розслідування», у відповідності до вимог статей 278, ч. 8 ст. 135 КПК України.

Згідно оперативної інформації, підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органів слідства та перебуває на території тимчасово окупованій території України.

28.06.2025 підозрюваного ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.438 КК України в рамках кримінального провадження №0000236.

07.07.2025 постановою слідчого підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в розшук.

09.07.2025 постановою слідчого підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в міжнародний розшук.

17.07.2025 постановою прокурора з кримінального провадження №0000236 виділено матеріали досудового розслідування за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 у кримінальне провадження №0000341

На виконання вимог положень ч.1 ст.194 КПК України слідчим суддею встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.438 КК України.

Зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від потерпілої протоколами огляду від 26.06.2024; протоколом огляду від 23.07.2024; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 28.11.2024; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі потерпілого ОСОБА_9 від 18.06.2025; протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 від 28.11.2024; протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 від 18.06.2025; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 17.04.2025; протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_10 від 18.06.2025; протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю потерпілого ОСОБА_10 від 18.06.2025; протоколом проведення слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_10 від 17.06.2025 та від 18.06.2025 та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Оцінюючи наведені прокурором в судовому засіданні ризики, передбачені ст.177 КПК України, слідчий суддя вважає, що обґрунтовано доведеним є наявність в діях підозрюваного ризиків передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України: а саме: підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена від 8 до 12 років позбавлені волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності останнього, а у випадку доведення вини у вчиненні кримінального правопорушення, підозрюваному, загрожує реальне позбавлення волі. Також підозрюваний може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, у тому числі і у способи, небезпечні для життя і здоров`я, з метою зміни, спотворення їх показань чи відмови від дачі показань. Крім того, підозрюваний може продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення або вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення, оскільки перебуваючи на волі, в умовах збройної агресії проти України та ведення бойових дій, а також будучи військовим ЗСРФ може продовжувати умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору, та вчиняти незаконні дії проти громадян України.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слідчий суддя виходить з того, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке належить до категорії особливо тяжких та за яке передбачено покарання від 8 до 12 років або довічного позбавлення волі. В його діях наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, є працездатною особою, дані про тяжкі захворювання відсутні, а відтак відсутні підстави, які б перешкоджали застосуванню до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Жоден інший більш м`який запобіжний захід, на думку суду, не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Тому з урахуванням обставин справи та долучених до матеріалів клопотання письмових документів, а також враховуючи тяжкість вчиненого злочину та його спрямування на посягання на основи національної безпеки України, слідчий суддя вважає виправданим та обґрунтованим клопотання про застосування до підозрюваного найжорсткішого за своєю суттю запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, у зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри та з метою уникнення ризиків.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити, що відповідно до ч.4 ст.197 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Відповідно до ч.6 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Також, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається, що передбачено ч.4 ст.183 КПК України.

Керуючись вимогами статей 176-178,182,183,186,194,196,197,395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Обрати стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Роз`яснити, що згідно положень ч.6 ст.193 КПК України, після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1