Справа № 194/592/25
Провадження № 1-кп/0198/96/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2025 року Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в с-щі Юріївка, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.02.2025 за № 0000071, у відношенні

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає в АДРЕСА_1 , одруженого, пенсіонера, не судимого

що звинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.259 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , 08 лютого 2025 року о 19.45 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого постійного проживання в квартирі АДРЕСА_2 , де в цей час у нього, на грунті неприязнених відносин до міського голови виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області ОСОБА_6 , виник злочинний умисел, направлений на завідомо неправдиве повідомлення про загрозу безпеці громадян, а саме про мінування домоволодіння ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 .

У подальшому, 08 лютого 2025 року о 19.49 год., перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , реалізуючи злочинний умисел на завідомо неправдиве повідомлення про мінування та можливий вибух, який загрожує загибелі людей чи іншими тяжкими наслідками, діючи умисно, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що поширена ним інформація є неправдивою, здійснив дзвінок з мобільного телефону «Lenovo А6000» ІМЕІ - 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , з сім картою ПрАТ «ВФ Україна» з абонентським номером № НОМЕР_3 , а саме дзвінок на спецлінію «102» ГУНП Управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування (УОАЗОР).

Під час здійснення дзвінка, ОСОБА_4 08 лютого 2025 року о 19.49 год., усвідомлюючи, що надані ним відомості не відповідають дійсності, повідомив працівникам поліції завідомо неправдиву інформацію про те, що замінував домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить міському голові виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області ОСОБА_6 , тим самим завідомо неправдиво повідомив підготовку до вибуху, що загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками, що призвело до безпідставного відволікання сил і засобів спеціальних служб від виконання їх обов`язків для перевірки вказаного повідомлення та вжиття заходів з метою запобігання загибелі людей та іншим тяжким наслідкам.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України.

11 квітня 2025 року між прокурором та підозрюваним (за участю захисника) укладена угода про визнання винуватості в порядку ст. 468-469 КПК України.

В судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні підтримали укладену угоду, просили її затвердити, при цьому обвинувачений підтвердив свою згоду на застосування щодо нього узгодженого в угоді покарання.

Сторони угоди в судовому засіданні також зазначили, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Крім того, обвинувачений у судовому засіданні свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, визнав повністю, пояснив, що обставини кримінального провадження, кваліфікацію своїх дій не оспорює, укладення угоди є добровільним, будь-яких заходів морального чи фізичного впливу до нього не застосовувалося, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості.

Розглядаючи кримінальне провадження згідно зі ст. 337 КПК України в межах висунутого обвинувачення, дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 259 КК України як завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками.

Прокурор та захисник в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просили цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

В угоді передбачено, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Розглядаючи у порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості внаслідок згоди на це потерпілих.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Тому суд приходить до висновку, що умови угоди не порушують інтереси сторін і відповідають інтересам суспільства, обвинувачений взмозі виконати взяті на себе зобов`язання та присутні фактичні підстави для визнання його винуватості у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, що встановлено під час допиту обвинуваченого.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам КПК України та КК України, суд, врахувавши викладені доводи сторін кримінального провадження, дослідивши докази, надані стороною обвинувачення, дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, та наявні всі правові та фактичні підстави для затвердження угоди.

Крім того, відповідно до укладеної угоди, сторони погодили покарання відповідно до санкції за ч. 1 ст. 259 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком із застосуванням положень ст. 76 КК України.

Оцінюючи узгоджене покарання на відповідність чинному КК України, суд приходить до висновку, що таке покарання з урахуванням особи обвинуваченого, наявних пом`якшуючої обставини (щире каяття) та обтяжуючої обставини (вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння) може бути призначено.

Так, обвинувачений особа похилого віку, характеризується виключно позитивно, не судимий і жодного разу не притягався до кримінальної відповідальності.

З врахуванням вказаного іспитовий строк необхідно визначити строком на один рік (мінімально).

Запобіжний захід не обирати.

На підставі ст. 100 КПК України, суд приймає рішення щодо речових доказів вилучене в обвинуваченого слід повернути йому; DVD-R диски зберігати в матеріалах справи. Знаряддя кримінального правопорушення (телефон та сім-карту з якої здійснив повідомлення) не вилучалося (обвинувачений їх знищив).

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 11 квітня 2025 року.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, за який призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі положень ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, зобов`язавши його згідно з п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід не обирати.

Речові докази:

-DVD-R диски (два) зберігати в матеріалах кримінального провадження;

-мобільний телефон Redmi 7a imei1 НОМЕР_4 ; imei2 НОМЕР_5 з сім-картою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_6 ; мобільний телефон LG KF-300 imei НОМЕР_7 ; мобільний телефон Nomi imei1 НОМЕР_8 ; imei2 НОМЕР_9 з сім-картою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_10 ; мобільний телефон Samsung C3050 imei НОМЕР_11 ; мобільний телефон Samsung GT-M3710 UJUOCFC1F; сім-карту оператора мобільного зв`язку МТС (зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в області повернути ОСОБА_4 (після набрання вироком законної сили).

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 4,6,7 статті 474 цього Кодексу; прокурором виключно з підстав призначення покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною 4 статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок, якщо інше не передбачено законом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1