провадження №1-кп/947/486/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

03 липня 2025 року м.Одеса

Київський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , у присутності секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000150 від 23.04.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Рівне Білгород Дністровського району, Одеської області, громадянина України, із середньо - спеціально освітою, одруженого, військовослужбовця, раніше несудимого, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.436-2 КК України,

за участю: прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

І. Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі.

1. Відповідно до обвинувального акту від 10.05.2024 року по кримінальному провадженню №0000036 від 08.08.2023 року, ОСОБА_3 обвинувачується у запереченні збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.436-2 КК України.

ІІ. Позиція сторін кримінального провадження.

2. Під час судового розгляду, прокурор підтримав пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.436-2 КК України.

3. Обвинувачений ОСОБА_3 , під час судового розгляду, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.436-2 КК України не визнав, погодився давати показання.

4. На стадії судових дебатів, прокурор зокрема зазначив, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.436-2 КК України під час судового розгляду, доведена повністю.

5. Просив визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.436-2 КК України та призначити йому покарання у виді двох (2) років позбавлення волі. Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, до набрання вироком законної сили залишити без змін.

6. На стадії судових дебатів та під час останнього слова, обвинувачений заявив, що йому говорити нема про що, ним все вже було сказано.

IІІ. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

7. З наданих сторонами кримінального провадження доказів, суд визнає, що під час судового розгляду було доведено, що:

8. ОСОБА_3 , будучи стрільцем-електриком 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, 01.12.2023 в проміжок часу з 09 год. 41 хв. по 10 год. 35 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 під час спілкування з ОСОБА_6 вчинив заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році шляхом трактування воєнних дій в Україні як подію іншого масштабу, де Україна є безсуб`єктною («війна Заходу проти Росії») та заперечення існування України як самостійної держави.

9. Відповідно до ст.23 КК України, виною є психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності, передбаченої цим Кодексом, та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.

10. Частина 2 ст.23 КК України передбачає, що прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

11. Відповідно до ч.1 ст.436-2 КК України, кримінальна відповідальність настає за виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників збройних формувань Російської Федерації, іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією, а також представників окупаційної адміністрації Російської Федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та представників підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України.

12. Таким чином, суд робить висновок, що вина ОСОБА_3 доведена поза розумним сумнівом та його дії кваліфіковано правильно, оскільки він заперечував збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.436-2 КК України.

ІV. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

13. Суд вважає, що сформульоване обвинувачення, визнане судом доведеним, та встановлені судом обставини, підтверджуються безпосередньо дослідженими під час судового розгляду доказами, які були оцінені ним з точку зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, а саме:

14. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.03.2022 року №2, ОСОБА_3 зараховано на всі види забезпечення та призначено на посаду сержанта із матеріального забезпечення 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 ;

15. Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.06.2023 року №159, ОСОБА_3 призначено на посаду стрільця електрика 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 ;

16. Протоколом про проведення негласних слідчих (розшукових) дій аудіо-, відеоконтролю особи від 01.12.2023 року зафіксовано, що під час спілкування військовослужбовця ОСОБА_6 з військовослужбовцем ОСОБА_3 , останній зокрема заявив, що «ви згодні з тим, що цивілізований захід веде екзистенційну війну проти росії нашими руками...», а також «ось росіяни пропонували дуже вигідні умови, вони навіть майже визнавали, що вони програли, приїхав тут один ..., якому так званий наш президент дарував півня довгого ОСОБА_7 , і сказав - хлопці, воюватимемо»;

17. Відповідно до висновку експерта №24-773 від 22.02.2024 року, в наданих на дослідження висловлюваннях ОСОБА_3 , зафіксованих у протоколі про проведення негласних слідчих (розшукових) дій - аудіо-, відеоконтролю особи від 01.12.2023, наявні висловлювання, за змістом спрямовані на заперечення збройної агресії РФ проти України («...цивилизованный запад ведет дистанциалъную войну против росии нашими руками»; «Вот русские предлагали очень выгодные условия, они даже почти признавали что они проиграли, приехал тут один ..., которому так называемый наш президент дарил петуха длинного - ОСОБА_7 , и сказал ребята, будем воевать»);

18. Ухвалою слідчого судді Одеського апеляційного суду від 24.02.2024 року, надано дозвіл на використання в іншому кримінальному провадженні №0000150 від 23.04.2024, інформації отриманої під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій, дозвіл на проведення яких надано у межах досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000036 від 08.08.2023, яка міститься зокрема у протоколі проведення негласних слідчих (розшукових) дій - аудіо-, відеоконтролю особи від 01.12.2023 року;

19. Допитаний під час судового розгляду свідок ОСОБА_8 суду зокрема пояснив, що під час проходження військової служби, ОСОБА_3 був у нього в підпорядкуванні, ОСОБА_6 це майор, який був відповідальний за психологічний стан всього батальйону. Підтвердив, що за вказівкою ОСОБА_6 , коли саме не пам`ятає, направив ОСОБА_3 до нього на другий поверх на розмову.

20. Допитаний під час судового розгляду свідок ОСОБА_6 , суду зокрема пояснив, що був начальником ОСОБА_3 та у грудні 2023 року займав посаду заступника командира батальйону з морально психологічного забезпечення військової частина НОМЕР_1 . Підтвердив, що спілкувався у грудні місяці 2023 року з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 з приводу протоколу про адміністративне правопорушення щодо самовільного залишення військової частини. Під час вказаної бесіди, у нього склалося враження, що ОСОБА_3 заявив, що «захід воює через нас з російською федерацією». В подальшому підтвердив, що ОСОБА_3 казав, що «захід воює нашими руками з російською федерацією».

21. Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 , суду зокрема пояснив, що у грудні 2023 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та перебував на АДРЕСА_1 . 01.12.2023 року він спілкувався з ОСОБА_6 з приводу протоколу про самовільне залишення військової частини. Під час цієї бесіди, він не висловлював заперечення збройної агресії рф проти України, але здійснював трактування воєнних дій, як події іншого масштабу. Зокрема казав, що Україна веде війну проти росії руками цивілізованого заходу, українці є дровами у казані війни. На уточнення суду, заявив, що Захід воює проти росії руками українців. Підтвердив, що заперечує існування України як самостійної держави, оскільки вона є керованою ззовні та не може бути самостійною. Визнав факт вторгнення росії на територію України. Стверджував, що бойові дії почалися на початку 14 року, після озброєного державного перевороту у Києві, коли натовп активістів взяв до рук зброю та з криками «на Донбас», поїхав вбивати руських, так званих громадян України. Заявив, що це громадянська війна, яка оплачена із зарубіжжя та вочевидь не росією. Вважав, що їде війна проти ЗСУ, росія не нападала, а прийшла звільнити територію України.

22. Допитана під час судового розгляду експерт ОСОБА_9 , суду зокрема пояснила, що помилка у висновку експерта в частині словосполученні «дистанциалъная війна» замість вірного «екзистенційна війна» і семантичного наповнення лексеми, за змістом не впливає на висновок експерта, тому що ключовим маркером «заперечення збройної агресії» виступає те, що саме Захід веде війну проти росії руками України, і це саме війна Заходу про росії. Словосполучення «екзистенційна війна» означає, що Захід веде війну за існування проти росії.

23. Згідно акту здачі приймання висновку експерта №24-773 від 22.02.2024 року, загальна вартість експертизи складає 22718,40 грн.

V. Призначення покарання.

24. При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

25. Так, ОСОБА_3 відповідно до ч.4 ст.12 КК України, вчинив кримінальне правопорушення, яке класифікується як нетяжкий злочин, в період воєнного стану будучи діючим військовослужбовцем. За місцем служби характеризується негативно, зокрема за своїми морально психологічними та діловими якостями не придатний до подальшого проходження служби. На обліках у медичних установах не перебуває. Раніше не судимий.

26. Згідно з досудовою доповіддю від 22.08.2024 року відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , оцінка ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, оцінюється як середня; ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється, також як середній. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, а виявлені фактори ризику вчинення повторного правопорушення, а саме: контроль над поведінкою та мисленням та ставлення до правопорушення, у випадку прийняття судом рішення про призначення покарання у виді пробаційного нагляду, буде доцільним. До того ж вказували, що крім обов`язків, передбачених ч.2 ст. 59-1 КК України, необхідно покласти на особу додатковий обов`язок, передбачений ч.3 цієї статті, зокрема: виконати заходи, передбачені пробаційною програмою «Зміна прокримінального мислення». У разі прийняття судом рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, також вважали за доцільне крім обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України, покласти на особу додатковий обов`язок, передбачений ч.3 ст.76 КК України.

27. Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до ст.66 КК України та обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому відповідно до ст.67 КК України судом не встановлені.

28. Відповідно до ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

29. З урахуванням наведеного, конкретних обставин вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого та їх наслідків, суд реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за домірне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч.1 ст.436-2 КК України, у виді позбавлення волі у середньому розміру, яке на думку суду є необхідним й достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, оскільки призначення покарання в іншому виді та розмірі, на думку суду, в умовах воєнного стану, не досягне мети покарання, яка включає не тільки кару, а і виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Створить в очах інших громадян і суспільства враження про безкарність заперечення збройної агресії російської федерації проти України, та буде демотивувати громадян України, які підлягають мобілізації, виконувати обов`язок захисту Вітчизни.

VІ. Заходи забезпечення кримінального провадження.

30. Відповідно до ст.203 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження або винесення ухвали про скасування запобіжного заходу в порядку, передбаченому КПК України.

31. Таким чином, суд вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який було застосовано до обвинуваченого ухвалою суду від 02.06.2025 року, до набрання цим вироком законної сили підлягає залишенню без змін.

VIІ. Речові докази.

32. Речові докази не заявлені.

VIІI. Процесуальні витрати.

33. Відповідно до ч.1 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

34. Таким чином, з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 22718,40 грн. (висновок експерта №24-773 від 22.02.2024 року).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

1. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.436-2 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк два (2) роки.

2. Строк виконання покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за цим вироком рахувати з моменту фактичного звернення цього вироку до виконання, зарахувавши у строк покарання, відповідно до ч.7 ст.72 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у співвідношенні три дні домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі, строк з 02 квітня 2024 року по 28 липня 2024 року, а також строк з 02.06.2025 року по 02 серпня 2025 року включно.

3. Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи в сумі 22718 (двадцять дві тисячі сімсот вісімнадцять) гривень 40 копійок.

4. Запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 02 серпня 2025 року включно, залишити без змін.

5. Цей вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Київський районний суд міста Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

6. Цей вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1