УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року

м. Київ

справа № 354/2184/24

провадження № 51-1807 cк 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 29 жовтня 2024 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 14 квітня 2025 року,

встановив:

За вироком Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 29 жовтня 2024 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 14 квітня 2025 року вказаний вирок залишено без змін.

Відповідно до обставин, встановлених у вироку суду, 30 вересня 2024 близько 19:00, у приміщенні житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 в порушення вимог ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» вчинив словесний конфлікт зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_6 .

У ході даного конфлікту ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно наніс один удар долонею правої руки в обличчя ОСОБА_6 , внаслідок чого заподіяв їй тілесне ушкодження у вигляді забою м`яких тканин нижньої щелепи у вигляді синця та набряку, що згідно з висновком судово-медичного експерта №220 від 07 жовтня 2024 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати оскаржувані судові рішення та закрити кримінальне провадження стосовно ОСОБА_5 .

В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що до початку апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_5 просив скасувати вирок суду першої інстанції, звільнити його від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження у зв`язку з тим, що примирився з потерпілою, відшкодував завдані їй збитки, раніше не притягався до кримінальної відповідальності. Однак доводи зміненої апеляційної скарги обвинуваченого суд апеляційної інстанції не перевірив та безпідставно залишив вирок місцевого суду без змін.

Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи та дослідивши долучені до скарги копії судових рішень, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 125 КК у касаційній скарзі не оспорюються.

Доводи захисника про незастосування до його підзахисного ОСОБА_5 положень п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК є необґрунтованими з огляду на таке.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

З матеріалів провадження з касаційною скаргою вбачається, що прокурор звернувся до суду із клопотанням про розгляд обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпіла, щодо якої здійснюється провадження, не заперечує проти такого розгляду.

У зв`язку з вищевикладеним, місцевий суд вважав за можливе розглянути обвинувальний акт без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Так, призначаючи ОСОБА_5 покарання суд, дотримуючись наведених вимог кримінального закону, урахував усі обставини кримінального провадження, в тому числі й тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК є кримінальним проступком, дані про особу винного, його вік, сімейний стан та стан його здоров`я, а також наявність обставин, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття. З обставин, які обтяжують покарання винного, суд врахував вчинення кримінального проступку щодо колишнього із подружжя.

У зв`язку з вищенаведеним, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК у виді громадських робіт.

Суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення в межах своєї компетенції, ретельно перевірив доводи апеляційної скарги сторони захисту, які є аналогічними доводам, наведеним в касаційній скарзі, та дійшов висновку про те, що таке покарання є справедливим, достатнім та необхідним для виправлення ОСОБА_5 , відповідає загальним засадам, що передбачені статтями 50, 65 КК.

Крім того, як вбачається з ухвали апеляційного суду, питання щодо можливості звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності та закриття щодо нього кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК було предметом оцінки апеляційного суду і цей суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для такого закриття.

Так, відповідно до положеньп. 7 ч. 1 ст. 284 КПК заборонено закриття кримінального провадження щодо осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, пов`язане із домашнім насильством, за умови, що слідчі органи пред`явили особі таке обвинувачення і вона мала можливість захищатися від нього.

Зі змісту ухвали апеляційного суду вбачається, що колегія суддів апеляційного суду залишила без задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 , посилаючись на норми п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК, при цьому встановивши, що обвинувачений мав можливість захищатися від обвинуваченняу вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК пов`язаного із домашнім насильством, яке йому було пред`явлено органом досудового розслідування, оскільки вказана обставина була визнана обтяжуючою, з чим погоджується і колегія суддів Верховного Суду.

Крім того, Суд звертає увагу, що вказане узгоджується з висновками, сформованими в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного від 12 лютого 2020 року (справа № 453/225/19, провадження № 51-4000кмо19), відповідно до яких, кримінальним правопорушенням, пов`язаним із домашнім насильством, необхідно вважати будь-яке кримінальне правопорушення, обставини вчинення якого свідчать про наявність у діянні хоча б одного з елементів (ознак), перелічених у ст. 1 Закону № 2229-VIII, незалежно від того, чи вказано їх в інкримінованій статті (частині статті) КК як ознаки основного або кваліфікованого складу кримінального правопорушення.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що під час апеляційного розгляду сторона захисту наполягала на звільненні від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 на підставі ст. 46 КК, проте текст оскаржуваної ухвали апеляційного суду вказує на те, що саме з цих підстав апеляційний суд не розглядав вказане питання, натомість колегія суддів дійшла обґрунтованого висновку відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК про не можливість закриття кримінального провадження у зв`язку з примиренням із потерпілою.

Суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Що стосується прохання захисника про зупинення виконання судового рішення стосовно ОСОБА_5 , то колегія суддів зауважує, що згідно з ч. 1 ст. 430 КПК дане питання вирішується лише після відкриття касаційного провадження.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 29 жовтня 2024 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 14 квітня 2025 року стосовно ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_7 ОСОБА_2 ОСОБА_3