Кегичівський районний суд Харківської області
Справа № 624/383/25
провадження № 1-кп/624/57/25
ВИРОК

іменем України

селище Кегичівка 20 травня 2025 року

Кегичівський районний суд Харківської області у складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі т.в.о. секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду сел Кегичівка кримінальне провадження №0000210 відносно якого

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Алчевськ Луганської області, українець, громадянин України, військовозобов`язаний, освіта середня, не одружений, утриманців не має, не працює, інвалідом не являється, зареєстрований за адресою: м. Алчевськ Луганської області фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не засуджений, ,

- у вчиненні ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 126-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

04 лютого 2025 року, близько 16 години, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , де спільно проживає зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та її двома дітьми: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 і ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , діючи умисно, в порушення вимог статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року), відповідно до якої нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню, в порушення вимог статті 3 Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу із цими явищами (Стамбульська конвенція) та ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», систематично, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер та наслідки своїх протиправних дій, бажаючи їх настання, вчинив домашнє насильство фізичного характеру відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , у вигляді ляпасів по обличчю останній, чим була завдана шкода фізичному здоров`ю потерпілої.

04 лютого 2025 року близько 16 години 40 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , де спільно проживає зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 та її двома дітьми: ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , діючи умисно, в порушення вимог статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року), відповідно до якої нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню, в порушення вимог статті 3 Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу із цими явищами (Стамбульська конвенція) та ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», систематично, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер та наслідки своїх протиправних дій, бажаючи їх настання, вчинив психологічне насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , у вигляді словесних образ, грубої нецензурної лайки, що спричинили приниження гідності потерпілої, утиску особистих цінностей, призвели до травматичних та психологічних переживань, погіршили якість її життя.

04 лютого 2025 року, близько 22 години, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , де спільно проживає зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 та її двома дітьми: ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , діючи умисно, в порушення вимог статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року), відповідно до якої нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню, в порушення вимог статті 3 Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу із цими явищами (Стамбульська конвенція) та ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», систематично, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер та наслідки своїх протиправних дій, бажаючи їх настання вчинив домашнє насильство фізичного характеру відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , у вигляді ляпасів по обличчю останній, чим була завдана шкода фізичному здоров`ю потерпілої.

05 лютого 2025 року близько 20 години 45 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , де спільно проживає зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 та її двома дітьми: ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , діючи умисно, в порушення вимог статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року), відповідно до якої нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню, в порушення вимог статті 3 Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу із цими явищами (Стамбульська конвенція) та ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», систематично, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер та наслідки своїх протиправних дій, бажаючи їх настання, вчинив психологічне насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , у вигляді словесних образ, грубої нецензурної лайки, що спричинили приниження гідності потерпілої, утиску особистих цінностей, призвели до травматичних та психологічних переживань, погіршили якість її життя.

За вказаними фактами, 06 лютого 2025 року Кегичівським районним судом Харківської області, ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 .

Таким чином, ОСОБА_4 притягнуто судом до адміністративної відповідальності по чотирьом фактам за вчинення домашнього насильства, відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , що свідчить про систематичність його дій.

Однак, ОСОБА_4 незважаючи на вищезазначене, належних висновків для себе не зробив на шлях виправлення не став.

Так, о 23 годині 21 лютого 2025 року, перебуваючи за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , де спільно проживає зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 та її двома дітьми: ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , діючи умисно, в порушення вимог статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року), відповідно до якої нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню, в порушення вимог статті 3 Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу із цими явищами (Стамбульська конвенція) та ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», систематично, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер та наслідки своїх протиправних дій, бажаючи їх настання, вчинив психологічне насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , у вигляді словесних образ, грубої нецензурної лайки, що спричинили приниження гідності потерпілої, утиску особистих цінностей, призвели до травматичних та психологічних переживань, погіршили якість її життя.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ст.126-1 КК України, а саме - домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, втрати емоційної залежності, погіршення якості життя потерпілої особи.

За ініціативою потерпілої у кримінальному провадженні ОСОБА_5 за добровільною домовленістю з обвинуваченим ОСОБА_4 уклали угоду про примирення за наступних обставин.

Згідно угоди, укладення угоди про примирення сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 являється нетяжким злочином, що не забороняє укладання угоди про примирення відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнає свою винуватість і щиро розкаюється за вчинене кримінального правопорушення злочин.

Потерпіла ОСОБА_5 цивільний позов у кримінальному провадженні не заявляла, будь-яких претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого з приводу скоєння ним кримінального правопорушення не має.

Під час проведення досудового розслідування судові витрати на проведення експертиз не здійснювались.

Арешт на майно не накладався, речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Сторони погоджуються на призначення ОСОБА_4 узгодженого покарання за вчинення кримінального правопорушення злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України у виді 1 року обмеження волі, із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України та звільненням від відбування покарання з іспитовим строком, а також із застосуванням обмежувального заходу, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України у виді проходження програми для кривдників строком на 1 місяць.

Обвинувачений ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_5 розуміють, що відповідно до ст. ст. 471, 473 КПК України наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для них є:

а) для потерпілої обмеження права оскарження вироку згідно з положенням ст. ст. 394, 424 КПК України та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди;

б) для обвинуваченого обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст. ст. 394, 424 КПК України та відмова від здійснення прав, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, тобто права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують; право мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі право на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатись самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

Обвинувачений ОСОБА_4 розуміє, що виконання зобов`язань іншою стороною в рамках цієї угоди цілком залежить від дотримання ним закону і будь-якого положення укладеної угоди.

У разі невиконання угоди про примирення потерпіла чи прокурор відповідно до вимог ст. 476 КПК України мають право у продовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Підстави оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначені в п. 1 ч. 1 ст. 394 КПК України та в касаційному порядку, що визначені в п. 1 ч. 3 ст. 424 КПК України, роз`яснено і є зрозумілими.

Обвинувачений ОСОБА_4 розуміє, що умисне невиконання угоди про примирення є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений повідомив, що обвинувачення, його характер та суть йому зрозумілі, свою вину визнав повністю, щиро розкаявся, просить суд затвердити угоду про примирення та призначити йому узгоджену міру покарання. Підтвердив, що повністю розуміє усі права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, вид покарання та наслідки його невиконання.

У підготовчому судовому засіданні потерпіла викладені обвинуваченим обставини підтвердила, повідомила, що ними досягнуто згоди, просить суд затвердити угоду про примирення з призначенням узгодженого покарання.

Прокурор просить затвердити угоду та призначити узгоджену міру покарання.

Досліджуючи дані про особу обвинуваченого судом встановлено, що у лікарів нарколога, психіатра та на обліку Красноградського РС №2 філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області він не перебуває, не перебуває і на обліку військовозобов`язаних запасу у ІНФОРМАЦІЯ_5 , в силу ст. 89 КК України не засуджений, відповідно до вимоги про судимості, характеризується посередньо.

Розглянувши дану угоду про примирення, заслухавши сторони, суд доходить висновку, що угода підлягає затвердженню, і при цьому виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд може прийняти рішення про затвердження угоди.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч.ч.1, 5 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді). Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Угода про примирення у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, пов`язаних з домашнім насильством, може бути укладена лише за ініціативою потерпілого, його представника або законного представника.

Встановлено, що кваліфікація кримінального правопорушення ніким не оспорюється, факт порушення доведено. Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ст. 126-1 КК України. За ступенем тяжкості інкримінований обвинуваченому злочин, відповідно до ст. 12 Кодексу, є нетяжким злочином.

У підготовчому судовому засіданні факт укладення угоди підтверджено. Сторони розуміють надані їм законом права, розуміють наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України. Суд переконався в тому, що сторони дійсно примирились і укладення угоди є їх ініціативою, є добровільним, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, узгоджена міра покарання відповідає характеру і тяжкості обвинувачення, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів. Обвинувачений та потерпіла наполягають на затвердженні угоди.

Умови даної угоди про примирення відповідають вимогам КПК України та КК України.

За таких умов, підстав для відмови в затвердженні угоди не знайдено. Наслідки її укладення роз`яснені.

Відповідно до п.3 ч.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

З огляду на вищенаведене, обставини вчинення кримінального правопорушення свідчать про наявність у діянні ОСОБА_4 , ознак, перелічених в ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а саме: вчинив фізичне та психологічне насильство відносно своєї співмешканки.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання не встановлені.

На підставі ст.91-1 КК України, суд вважає необхідним в інтересах потерпілої від кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, застосувати до обвинуваченого обмежувальний захід, відповідно до якого покласти на нього обов`язок з направлення для проходження програми для кривдників строком на 1 місяць, що також визначено умовами угоди.

Запобіжні заходи до обвинуваченого не застосовувалися, цивільний позов не заявлявся, арешт на майно не накладався, процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст. 474, 475, 368-371, 373-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення від 20 квітня 2025 року укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_4 винним у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 126-1 КК України і призначити узгоджене сторонами покарання - у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з встановленням іспитового строку в 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ст.91-1 КК України застосувати відносно ОСОБА_4 обмежувальний захід, передбачений п. 5 ч. 1 ст.91-1 КК України, у виді направлення його для проходження програми для кривдників строком на 1 (один) місяць.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Вирок на підставі угоди про примирення може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Кегичівський районний суд Харківської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

- обвинуваченим - з підстав призначення покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, не роз`яснення наслідків укладення угоди;

- потерпілим, його представником, законним представником - з підстав призначення покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

- прокурором - з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання такої скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

У разі невиконання угоди про примирення, потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Невиконання угоди є підставою для скасування вироку в порядку ст. 476 КПК України, а її умисне невиконання - для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Копію вироку надати учасникам провадження.

Суддя ОСОБА_1