УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 752/2317/25

провадження № 51-1327 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 18 березня 2025 року.

Суть питання та встановлені судом обставини

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 27 січня 2025 року повернуто скаргу ОСОБА_4 на дії слідчого Другого слідчого відділу ТУ ДБР у рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001939.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 березня 2025 року ухвалу слідчого судді залишено без зміни.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_4 , зі змісту якої вбачається, що заявник не погоджується з вказаною ухвалою суду апеляційної інстанції та порушує питання про її перегляд у касаційному порядку.

Мотиви Суду

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).

За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абзац шостий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).

Право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті, і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, якої намагаються досягнути.

За таких обставин наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а отже, не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.

Положеннями ч. 4 ст. 424 КПК України визначено, що ухвала слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку, а також ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на таку ухвалу оскарженню в касаційному порядку не підлягають.

Таке обмеження відповідає основним засадам судочинства, що визначені Конституцією України, є пропорційним та обґрунтованим.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Враховуючи те, що оскаржена ухвала Київського апеляційного суду від 18 березня 2025 року постановлена за результатами перегляду ухвали слідчого судді, то відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України, вона не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції, а тому у відкритті касаційного провадження з огляду на вимоги п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України необхідно відмовити.

З цих підстав Суд постановив:

Відмовити ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного суду від 18 березня 2025 року, якою ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 27 січня 2025 року залишено без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3