У Х В А Л А

22 травня 2025 року

м. Київ

справа № 755/1762/20

провадження № 51-3404зр22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду (далі - Суд):

головуюча ОСОБА_1 ,

судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

представник потерпілих ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні заяву представника потерпілихОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_5 ,

встановив:

Постановою Верховного Суду від27 лютого 2025 року частково задоволено касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 . У порядку ч. 2 ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 20 грудня 2021 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 01 лютого 2024 року скасовано, звільнено ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України. Цивільні позови потерпілих залишено без розгляду.

Представник потерпілих звернувся до суду касаційної інстанції із заявою, в якій посилається на те, що Верховний Суд має вирішити питання щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_10 понесених потерпілими витрат на правову допомогу в судах всіх інстанцій, зокрема, залишити ті ж суми, що підлягають стягненню в судах першої та апеляційної інстанції та додатково стягнути з ОСОБА_10 витрати за надання такої допомоги в суді касаційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, думку представника потерпілих, захисника, вивчивши заяву та перевіривши зміст вищевказаної постанови суду касаційної інстанції, Суд дійшов висновку, що заяву представника належить розглянути в порядку ст. 380 КПК України, а зазначене судове рішення - роз`яснити.

Вимогами ч. 4 ст. 441 КПК України передбачено, що судові рішення суду касаційної інстанції роз`яснюються учасникам судового провадження в порядку, передбаченому статтею 380 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

Як убачається з постанови Верховного Суду від 27 лютого 2025 року, в її мотивувальній частині зазначено, що питання про розподіл процесуальних витрат може бути вирішено судом відповідно до положень ч. 5 ст. 534 КПК України.

Однак, представник потерпілих зазначає в заяві про те, що ця норма не дозволяє суду першої інстанції ухвалювати рішення про стягнення процесуальних витрат із обвинуваченого, тим паче понесених учасниками у зв`язку з розглядом справи у судах вищої інстанції.

За правилами, передбаченими ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Згідно з ч. 1 ст. 539 КПК України потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та інші особи мають право звертатися до суду з клопотанням про вирішення питань, які безпосередньо стосуються їх прав, обов`язків чи законних інтересів.

Частиною 5 ст. 534 КПК України передбачено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні, вирішує суддя суду першої інстанції одноособово, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Отже, з огляду на викладене, потерпілі або їх представник вправі звернутися до суду першої інстанції, який ухвалив вирок, із заявою про стягнення з ОСОБА_10 здійснених потерпілими документально підтверджених процесуальних витрат на правову допомогу.

Щодо зазначеного в заяві представника потерпілих прохання про ухвалення Судом рішення про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_10 понесених потерпілими витрат на правову допомогу, то колегія суддів вважає, необхідним роз`яснити представнику, що постанова Верховного Суду від 27 лютого 2025 року є остаточним рішенням, яке оскарженню не підлягає, а КПК України не передбачено ухвалення додаткової постанови судом касаційної інстанції про стягнення процесуальних витрат.

Керуючись статтями 380, 441 КПК України, Суд

п о с т а н о в и в:

Роз`яснити представнику потерпілихОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 - адвокату ОСОБА_5 , що постанова Верховного Суду від 27 лютого 2025 року є остаточним рішенням, яке оскарженню не підлягає, а КПК України не передбачено ухвалення додаткової постанови про стягнення процесуальних витрат.

ПотерпіліОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та/або їх представник в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 534 КПК України вправі звернутися із заявою про стягнення з ОСОБА_10 здійснених (понесених) потерпілими та документально підтверджених витрат на правову допомогу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3