Справа №487/3706/25
Провадження №1-кс/487/2778/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2025 Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000691 від 28.05.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

29.05.2025 старший слідчий СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням, погодженим прокурором Окружної прокуратури м.Миколаєва ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000691 від 28.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання зазначив, що в провадженні СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000691 від 28.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

29.05.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Викладені обставини щодо суті повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, в повній мірі обґрунтовуються отриманими стороною обвинувачення, в порядку визначеному КПК України доказами. Метою та підставами застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим частинами 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. На думку сторони обвинувачення, лише обрання найбільш суворого запобіжного заходу зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, потерпілу у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, посилаючись на неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якої міри запобіжного заходу ніж тримання під вартою, просив про задоволення клопотання.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_5 , у судовому засідання заперечував проти задоволення клопотання. Посилався на недоведеність ризиків, зазначених у клопотанні, та недоведеність неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні клопотання, та обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, а саме нічний домашній арешт. Крім того просив врахувати, дані про особу підозрюваного, який одружений та має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання. Просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, або зменшити розмір застави.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із матеріалів клопотання встановлено, що слідчими СВ Миколаївського РУ ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000691 за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Відповідно до клопотання, 24.02.2022 указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», постановлено введення в Україні воєнного стану який діє на теперішній час.

28.05.2025, ОСОБА_4 , будучи достовірно обізнаним про введення воєнного стану в Україні, близько о 10:10 год. перебував за адресою: АДРЕСА_1 , де також перебувала потерпіла ОСОБА_7 . Перебуваючи у вказаному місці, у вказаний час, у ОСОБА_4 виник раптовий, злочинний, корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій виниклий злочинний умисел, ОСОБА_4 , під приводом покупки техніки був запрошений та потрапив до приміщення квартири АДРЕСА_2 , яка належить потерпілій ОСОБА_7 .. Перебуваючи в приміщенні вказаної квартири, з дозволу потерпілої, діючи таємно, умисно, протиправно, з метою власного незаконного збагачення, з корисливих мотивів, розуміючи те, що за його діями ніхто не спостерігає та вказані дії являються непомітними для потерпілої, діючи в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 , відволікаючи потерпілу ОСОБА_7 зайшов до приміщення спальної кімнати, де на стіні висіли дві ікони, а саме ікона «Казанської Божої матері», та ікона яка написана масляними фарбами, які ОСОБА_4 визначив предметом свого злочинного посягання, та в подальшому викрав.

Після чого, ОСОБА_4 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Своїми протиправними діями спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальний збиток на загальну суму 100 000 гривень.

28.05.2025 ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

29.05.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України підтверджується дослідженими у судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, а саме: Заявою про скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_7 ; Протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_3 , від 28.05.2025 року; Протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 ; Протоколом пред`явлення для впізнання осіб за фотознімками за участі ОСОБА_7 ; Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; Протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_7 ; Протоколом затримання особи ОСОБА_4 підозрюваної у вчиненні злочину від 28.05.2025 року.

Ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 міг вчинити кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Щодо ризиків, зазначених у клопотанні.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000).

Відповідно до ст. 12 КК України, злочин передбачений ч.4 ст. 185 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає доведеним, що з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний може переховуватись від органів досудового слідства та суду, а тому наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також прокурором у судовому засіданні доведено, що існує ризик, передбачений пунктом 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик незаконного впливу на свідків, потерпілу, оскільки вони не допитані безпосередньо судом.

Крім того, прокурором у судовому засіданні доведено, що існує ризик, передбачений пунктом п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки станом на теперішній час триває проведення слідчих (розшукових) дій, досудове розслідування не завершено, а отже, підозрюваний ОСОБА_4 може штучно затягувати проведення досудового розслідування та/або судового розгляду, шляхом, зокрема, неявки за викликом до органу досудового розслідування/прокуратури та/або суду, розголошувати відомості результатів досудового розслідування, що призведе до його неповноти, втрати доказів вини підозрюваного тощо.

Крім того, доведено наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, офіційно не працевлаштований, може вчинити інше кримінальне правопорушення у разі не встановлення відповідних процесуальних обмежень.

Метою запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України слідчий суддя враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються, а саме: ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, в разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні йому загрожує покарання до 8 років.

Також слідчим суддею враховуються: вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_4 .

Пунктом 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Таким чином, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, можливе вчинення злочину в період воєнного стану, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим, дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, не працевлаштований, суд приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового слідства та повідомлення про підозру, оскільки слідчий в клопотанні і прокурор в судовому засіданні в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_4 на свободу.

Судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_4 для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Слідчий суддя критично оцінює доводи сторони захисту щодо можливості запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки, хоча підозрюваний і має на утриманні дітей: ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_3 , що свідчить про зменшення ризику переховування від органів досудового розслідування, але не усуває всіх інших, встановлених слідчим суддею ризиків. Крім того, слідчим суддею враховується, що ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Отже застосування до ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу, на думку слідчого судді є необґрунтованим та невиправданим.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Гафа проти Мальти», було встановлено що гарантія, передбачена статтею 5 §3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі.

У своєму рішенні ЄСПЛ у справі «Мангурас проти Іспанії» від 28 вересня 2010 року, зазначив, що відповідно до статті 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод - внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При визначенні розміру застави, який можна вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя враховує доведення існування ризиків визначених ч.1 ст.177 КПК України, дані про особу підозрюваного, його майновий стан, тяжкість та обставини кримінального правопорушення у якому він обґрунтовано підозрюється, розмір можливої завданої шкоди, що заставу слід визначити у розмірі 35 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

З урахувань положень ч.3 ст.197 КПК України, строк дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 слід встановити до 26.07.2025 у межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 186, 193, 194, 309, 370, 372, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 26.07.2025 (включно).

Визначити ОСОБА_4 заставу в розмірі 35 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 105 980 гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою.

Покласти на ОСОБА_4 у разі звільнення під заставу обов`язки передбачені ч.5 ст. 194 КПК України :

- не відлучатися з м. Кривій Ріг, Дніпропетровської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із потерпілими, свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити ОСОБА_4 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді в частині тримання під вартою ОСОБА_4 діє до 26.07.2025 (включно).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 03.06.2025 об 11.00 год.

Слідчий суддя : ОСОБА_1