Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/9694/25
Провадження №
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.08.2025 року Подільський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження №0001202, відомості про яке внесено до ЄРДР 14.05.2025 року, стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Шахворостівка Коростишівського району Житомирської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 14.05.2025 приблизно о 08 годині 05 хвилин, керуючи технічно-справним автомобілем «Volkswagen Caddy» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вулиці Сирецькій зі сторони вулиці Кирилівської в бік вулиці Ольжича в місті Києві. Рухаючись у вказаному напрямку ОСОБА_4 наближався до нерегульованого пішохідного переходу позначеного дорожнім знаком 5.38.1/5.38.2 ПДР України і дорожньої розміткою 1.14.1 ПДР України. В цей час, на вказаний пішохідний перехід вийшов пішохід ОСОБА_5 , який переходив проїзну частину вулиці Сирецької в темпі звичайного кроку в межах пішохідного переходу та рухався справа наліво відносно руху автомобіля «Volkswagen Caddy» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Використовуваний ОСОБА_5 нерегульований пішохідний перехід - це ділянка проїзної частини, призначена для забезпечення безпечного руху пішоходів через дорогу. На цих ділянках пішоходи мають перевагу перед автотранспортом і не повинні враховувати можливість порушення Правил дорожнього руху України водіями транспортних засобів та іншими учасниками руху. Під час руху ОСОБА_4 порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3(б), 18.1 Правил дорожнього руху України:

- п.1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п.2.3(б): для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п.18.1: водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_4 виразились в тому, що він, керуючи технічно-справним автомобілем, рухався по вищевказаній проїзній частині, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід ОСОБА_5 .

А саме, ОСОБА_4 не урахував дорожню обстановку, яка виражалась у наявності інформаційних дорожніх знаків 5.38.1/5.38.2 ПДР України і дорожньої розмітки 1.14.1 ПДР України, які інформували його про наявність цього переходу, не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу ОСОБА_5 , який перебував на пішохідному переході. Внаслідок чого, ОСОБА_4 на нерегульованому пішохідному переході через вулицю Сирецьку скоїв наїзд на пішохода. Місце вчинення дорожньо-транспортної пригоди - нерегульований пішохідний перехід, який знаходиться напроти будівлі №35 по вулиці Сирецькій, що територіально відноситься до Подільського району міста Києва.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно висновку судово-медичної експертизи №042-917-2025 від 17.06.2025 отримав наступні тілесні ушкодження: «закрита травма правого плеча: перелом нижньої третини діафізу правої плечової кістки зі зміщення уламків. Вказане тілесне ушкодження за ступенем тяжкості відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу».

Порушення вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 знаходиться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині передбаченому ч. 1 ст. 286 КК України визнав повністю, визнав всі фактичні обставини вчинення злочину, як вони пред`явлені в обвинуваченні та дав показання, що він 14.05.2025 року приблизно о 08 год. 05 хв., керував технічно-справним автомобілем, рухався по вулиці Сирецькій в напрямку вулиці Ольжича в м.Києві та скоїв наїзд на пішохода. Він повністю погоджується з обвинуваченням, щиро кається у вчиненому, запевняє, що більше злочинів скоювати не буде.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Оцінюючи зазначене, суд вважає встановленим, що своїми діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, що передбачено п.1 ч.1 ст.66 КК України. Обтяжуючих покарання обставин, що передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено.

У п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту» роз`яснено, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Санкцією ч. 1 ст. 286 КК України передбачено покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років. Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує вимоги ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч. 1 ст. 286 КК України, що даний злочин відноситься до категорії нетяжких, особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання та реєстрації, понад 10 років працює на посаді слюсаря-водія АТ «Київгаз».

Вирішуючи питання про вид покарання ОСОБА_4 суд бере до уваги те, що санкція ч. 1 ст. 286 КК України передбачає альтернативні види покарання, а більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Одночасно суд ураховує, що досягнення мети запобігання вчиненню кримінальних правопорушень самим засудженим відбувається шляхом такого впливу покарання на винного, який позбавляє його можливості вчиняти нові кримінальні правопорушення. Такого результату може бути досягнуто самим фактом його засудження і тим більше - виконанням покарання, коли засуджена особа поставлена в такі умови, які значною мірою перешкоджають або повністю позбавляють її можливості вчинити нове кримінальне правопорушення. Отже, виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд доходить висновку про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді штрафу, оскільки обвинувачений офіційно працює.

З огляду на викладене, ураховуючи індивідуальні особливості вчиненого обвинуваченим діяння, тривалість протиправної поведінки та її наслідків, а також відомості, які характеризують обвинуваченого, зокрема його вік (особа, що досягла пенсійного віку) та наявність у нього офіційного заробітку, а також те, що він вчинив кримінальне правопорушення вперше, виступи учасників судового провадження в судових дебатах, матеріальний стан обвинуваченого, повне визнання ним винуватості, думку потерпілого, який не просив суворо карати обвинуваченого, суд уважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України в мінімальному розмірі з позбавленням права керування транспортними засобами.

Таке покарання на думку суду є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Суд вважає за необхідне, керуючись ч. 2 ст. 124 КПК України, стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Запобіжний захід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час судового розгляду не обирався.

Стягнути на користь держави з обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_2 ), витрати на проведення експертиз, що становлять 6239 (шість тисяч двісті тридцять дев`ять) гривень 80 коп.

Речові докази: відеозапис, що зберігається в матеріалах кримінального провадження, - залишити при матеріалах кримінального провадження

автомобіль «Volkswagen Caddy», д.н.з. НОМЕР_3 залишити обвинуваченому ОСОБА_4 , як законному власнику.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення через Подільський районний суд м. Києва.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя: ОСОБА_7