Справа № 646/2160/24
№ провадження 1-кп/646/320/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2025 року м.Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за № 0001100 від 24.12.2021 з обвинувальним актом стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, із неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, є учасником бойових дій, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 09.07.2021 Ленінським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.186 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75,104,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на один рік; 10.12.2021 Ленінським районним судом м.Харкова за ст.ст.185 ч.2, 70 ч.4 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75,104,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на два ріки;28.10.2022 Київським районним судом м. Полтави за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі,

- у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

за участю: прокурора - ОСОБА_4 ,

педагога - ОСОБА_5 ,

законного представника

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений, неповнолітній ОСОБА_3 , 04.11.2021, приблизно о 14:00, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, діючи за попередньою змовою в групі з особою, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, підійшли до приватного будинку № 13 по вул. Гордієнківській в м. Харкові, належного потерпілому ОСОБА_8 , де обвинувачений, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення за рахунок чужого майна, вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправність своїх злочинних дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і свідомо бажаючи їх настання, таємно, переліз через цілісний дерев`яний паркан, тим самим незаконно проник на територію подвір`я вказаного домоволодіння.

Продовжуючи свої злочинні дії обвинувачений, діючи за попередньою змовою в групі з особою, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення за рахунок чужого майна, таємно, пройшовши декілька метрів по території вищевказаного подвір`я, яке потерпілий використовував як сховище особистих речей, відшукали та таємно викрали майно останнього, а саме: два металевих відра, металевий таз, металеві лещата - загальною масою 56 кг 500 грамів, на загальну суму 408 грн. 50 коп., тобто з вказаним майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 , матеріальну шкоду на вищезазначену суму.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про закриття провадження у справі за ч. 3 ст. 185 КК України у зв`язку з декриміналізацією діяння, поставленого ОСОБА_3 за провину. В обґрунтування клопотання державний обвинувач послався на те, що 09.08.2024 року набрав чинності Закон України № 3886-ХІ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів». Цим нормативно-правовим актом внесено зміни до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), згідно з якими крадіжка на суму до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян тягне адміністративну, а не кримінальну відповідальність.

Обвинувачений у судовому засіданні не заперечували проти закриття кримінального провадження за ч. 3 ст. 185 КК України у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність відповідного діяння.

Заслухавши думку інших учасників кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Положення статей 4, 5 КК України наповнюють зазначену конституційно-правову норму конкретним змістом щодо прямої (перспективної) та ретроспективної дії закону про кримінальну відповідальність.

Зокрема, за загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ХІ від 18.07.2024 року (далі Закон № № 3886-ХІ), який набрав чинності 09.08.2024 року, внесено зміни до КУпАП: ст. 51 цього Кодексу викладено у редакції, яка визначає, що дрібною крадіжкою є викрадення майна вартістю від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів громадян.

Отже, новим законом збільшено вартість майна, за якою розмежовується адміністративна та кримінальна відповідальність за його таємне викрадення, з 0,2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що визначалися ст. 51 у редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009 року, до 2 неоподатковуваних мінімумів громадян. Таким чином, після набрання чинності цим законом кримінально караною є крадіжка на суму, що перевищує 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Відповідно до п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України у разі, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то з метою їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п. п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Податкова соціальна пільга, передбачена п. п. 169.1.1. 169.1 ст. 169 розділу IV Податкового кодексу України, дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

З 01.01.2021 прожитковий мінімум для працездатних осіб згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» становить 2270 грн.

З огляду на зазначене для цілей кримінально-правової кваліфікації розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян у 2021 році становить 1 135 грн.

Зазначені зміни до КУпАП скасовують кримінальну відповідальність за крадіжки на суми від 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а тому згідно з ч. 1 ст. 5 КК мають зворотну дію у часі.

Відповідно до висунутого звинувачення вартість майна, яким заволодів обвинувачений, становить 408,50грн., тобто не досягла порогової суми, необхідної для кваліфікації діяння за ст. 185 КК з огляду на положення ст. 51 КУпАП у редакції Закону № 3886-ХІ. За крадіжку у такому розмірі особа підлягає адміністративній відповідальності.

Закон, який встановлював кримінальну протиправність зазначених вище дій, поставлених обвинуваченому за провину, втратив чинність під час розгляду справи судом.

Згідно із п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України втрата чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, є підставою для закриття кримінального провадження. Ухвала про закриття кримінального провадження з цієї підстави, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених ст. 479-2 цього Кодексу, тобто лише за згодою обвинуваченого.

Виходячи з викладеного, у зв`язку із втратою чинності законом, який встановлював кримінальну протиправність інкримінованого ОСОБА_3 діяння, кваліфікованого за ч. 3 ст. 185 КК, і з огляду на процесуальну позицію обвинуваченого у судовому засіданні суд вважає за необхідне закрити кримінальне провадження за зазначеним вище обвинувальним актом на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Арешт тимчасово вилученого майна скасувати.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Судові витрати по справі пов`язані із проведенням експертизи компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Керуючись ст. ст. 284, 290, 369-372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження з обвинувальним актом стосовно ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 185 КК України задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001100 від 24.12.2021, з обвинувальним актом стосовно ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України, закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Судові витрати по справі в розмірі 514,86 грн компенсувати за рахунок держави.

Арешт тимчасово вилученого майна скасувати.

Речові докази по справі: металеві лещата з нашаруванням гіпсового пилу, металево корито, металеве відро об`ємом 8 літрів, металеву виварку об`ємом 10 літрів передати в розпорядження ОСОБА_8 .

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Основ`янський районний суд міста Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде виготовлено та проголошено 11.07.2025 о 14:20 год.

Суддя ОСОБА_1