Номер справи 171/2416/25
Номер провадження 1-кс/171/347/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.25 року м. Апостолове

Слідчий суддя

Апостолівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апостолівського районного суду Дніпропетровської області клопотання слідчого СВ ВП № 10 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000096 від 08.04.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 357,ч. 4ст. 185 КК України , -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ ВП № 10 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000096 від 08.04.2025, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ ВП № 10 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до ЄРДР за №0000096 від 08.04.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року на всій території України введено воєнний стан, який послідовно неодноразово безперервно продовжувався.

Останній раз Указом Президента України № 235/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 09 травня 2025 року строком на 90 діб. Даний Указ затверджено Законом України № 4356-ІХ від 16.04.2025.

З 24 серпня 2024 року громадянин України ОСОБА_4 проходить військову службу за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат».

25 грудня 2024 року громадянин України ОСОБА_4 , а саме військовослужбовець ОСОБА_4 старший солдат, який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 .

Перебуваючи в самовільному залишені військової частини ОСОБА_4 , відповідно до ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків.

Поряд з цим, військовослужбовець ОСОБА_4 , який самовільно залишив військову частину вчинив тяжкий злочин проти власності при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_4 , 03.04.2025 приблизно о 18:00 годині, перебуваючи поблизу банкомату розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з раніше йому не знайомим ОСОБА_7 , де побачив як останній кладе належну ОСОБА_8 банківську картку АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 в задню кишеню штанів. Перебуваючи у вказаному місці у вказаний час у ОСОБА_4 виник умисел, направлений на викрадення офіційного документа, а саме банківської картки АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , яка згідно ч. 1 ст. 5 Закон України «Про електронні документи та електронний документообіг», п. 56 ч. 1 ст. 1 Закон України «Про платіжні послуги», є електронним документом, яка належить ОСОБА_8 та є офіційним документом, оскільки перебуває в офіційному обігу, має необхідні реквізити установи банку АТ «ПриватБанк» і містить інформацію, яка засвідчує факти, котрі мають юридичне значення.

Після чого ОСОБА_4 , 03.04.2025, приблизно о 18 годині 05 хвилин, перебуваючи поблизу банкомату розташованого за адресою: провулок Молодіжний, буд. 10Б, м. Зеленодольськ, Криворізький район, Дніпропетровська область, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на викрадення офіційного документа, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розуміючи, що вчиняє викрадення офіційного документу, розуміючи, що банківська картка є офіційним документом, умисно, таємно, із корисливих мотивів, викрав платіжну банківську картку банку АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , яка знаходилась в задній кишені штанів, з метою подальшого незаконного зняття грошових коштів, належних ОСОБА_8 .

Крім того, ОСОБА_4 , 03.04.2025 о 18 годині 22 хвилин, з метою реалізації свого злочинного умислу спрямованого на незаконне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_8 , а саме: зняття грошових коштів з використанням раніше обернутого на свою користь, шляхом викрадення, офіційного платіжного документу - банківської картки АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 відкритої на ім`я ОСОБА_8 , прибув до банкомату, який розташований за адресою: проспект Незалежності, буд. 15, в м. Зеленодольськ, Криворізького району, Дніпропетровській області. Після чого, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконно збагатитись, таємно, умисно, повторно за допомогою банкомату, до якого вставив банківську картку АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 відкритої на ім`я ОСОБА_8 , якою раніше заволодів шляхом викрадення, ввів пін-код, який був зазначений на картці, та сформував заявку від імені власника картки на зняття грошових коштів із банківського рахунку відкритого у банку АТ «ПриватБанк», у свою чергу система банкомату, сприймаючи дану операцію, як операцію проведену ОСОБА_8 , видала через банкомат, грошові кошти в сумі 4700 гривень, таким чином, ОСОБА_4 заволодів належними ОСОБА_8 грошовими коштами на суму 4700 гривень.

Після чого ОСОБА_4 з місця злочину зник, розпорядившись викраденими грошовими коштами на власний розсуд, внаслідок чого потерпілому ОСОБА_8 спричинено майнову шкоду на суму 4700 гривень.

Крім того, ОСОБА_4 , 18.04.2025 приблизно о 22 годині 30 хвилин, перебував на відкритій ділянці місцевості поблизу магазину «АТБ» розташованого за адресою: проспект Незалежності, буд. 19А, м. Зеленодольськ, Криворізький район, Дніпропетровська область, де також перебувала ОСОБА_9 , у якої при собі був мобільний телефон «Iphone 11» 64 ГБ червоного кольору. У вказаному місці, у вказаний час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.

Далі, ОСОБА_4 , 18.04.2025 року, приблизно о 22 годині 35 хвилин, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи на відкритій ділянці місцевості поблизу магазину «АТБ» розташованого за адресою: проспект Незалежності, буд. 19А, м. Зеленодольськ, Криворізький район, Дніпропетровська область, переконавшись, за тим щоб його злочинні дії не були помічені сторонніми особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таємно, умисно, повторно із корисливих мотивів шляхом вільного доступу здійснив крадіжку мобільного телефону «Iphone 11» 64 ГБ червоного кольору, який лежав на лавочці поблизу ОСОБА_9 , вартістю 6000 гривень, який належить останній.

Після чого ОСОБА_4 з місця злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, внаслідок чого потерпілій ОСОБА_9 спричинено майнову шкоду на суму 6000 гривень.

26.06.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий вважає наявними підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою запобігання спробам останнього вчинити дії, передбачені ст.177 КПК України , а саме:

1) наявні достатні докази про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, що свідчить про реальну суспільну небезпеку з його боку;

2) ОСОБА_4 у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, що може спонукати його переховуватися від органів досудового розслідування, суду;

3) ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, а отже може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обставини встановлені під час досудового розслідування на думку слідчого виправдовують тримання підозрюваного під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив задовольнити, зазначив, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдиним можливим заходом, а відтак інші, більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання, вказавши на необґрунтованість підозри та недоведеність заявлених ризиків. Підозрюваний вказав, що не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування. Просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку учасників процесу, слідчий суддя приходить наступних висновків.

26.06.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, а саме викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів, ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, вчинена повторно.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У даному випадку слід брати до уваги те, що відповідно до ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та який застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя, встановив, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами.

Слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні прокурора та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, інкримінованого йому стороною обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

В той же час, згідно з ч.4 ст. 194 КПК України у разі, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу слідчий суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Разом з тим, клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень прокурора у клопотанні про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України. Разом з цим, доводи, які зазначені в клопотанні про застосування запобіжного заходу щодо можливості переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду, не знайшли свого підтвердження, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Долучені до клопотання докази, містять дані виключно щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого діяння, однак не містять обґрунтованих доказів стосовно наявності ризиків вказаних у клопотанні, передбачених ст. 177 КПК України, які б передбачали застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу» (аналогічні справи - «Беччієв проти Молдови» та «Сарбан проти Молдови»).

Крім того, дане твердження кореспондується з рішенням Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп / 2003, згідно з яким тяжкість злочину законом не визначається як обов`язкова підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту.

У рішеннях ЕСПЛ «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року, «Мамедова проти Росії» від 01 червня 2006 року, а також правових позицій, викладених у п. 80 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, та у рішенні у справі «Тодоров проти України» від 12 січня 2012 р., визначено принцип призначення альтернативного запобіжного заходу, згідно з яким «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою».

Відповідно до правової позиції, викладеній у листі ВССУ, від 4 квітня 2013 року №511-550/0/4-13, тяжкість обвинувачення не може слугувати єдиним обґрунтуванням застосування тримання під вартою, тому судам, окрім кваліфікації, слід визначати ризики (ст. 177 КПК України), інакше судові рішення щодо застосування, продовження тримання під вартою не відповідають вимогам практики ЄСПЛ і нормам КПК України.

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді у вигляді цілодобового домашнього арешту, із забороною залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги або/та необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги, в межах строку досудового розслідування, одночасно поклавши на підозрюваного обов`язки визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, у межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0000096 від 08.04.2025, а саме до 24.08.2025.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

В клопотанні слідчого СВ ВП № 10 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 - відмовити.

Застосувати до підозрюваного у кримінальному провадженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зеленодольськ, Апостолівського району Дніпропетровської області, громадянина України, маючого професійну (професійно-технічну) освіту, не одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , який знаходиться у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , раніше судимий:

-25.12.2014 вироком Жовтневого районного судум. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186, КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки;

- 08.04.2015 вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 125 КК України до 200 годин виправних робіт. На підставі ст. 70 ч. 4, ст. 72 КК України за правилами складання та призначення покарань за сукупністю злочинів, остаточне покарання призначити шляхом поглинення покарання, призначеного теперішнім вироком, більш суворим покаранням, призначеним попереднім вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25.12.2014 у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75,76 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 роки;

- 25.04.2018 вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 08.04.2015 та остаточно до відбуття покарання 5 років 6 місяців позбавлення волі. Зарахувати в строк попереднього ув`язнення з 30.03.2017 до 20.06.2017 в день за два, з 21.06.2017 до набрання вироком законної сили;

- 23.06.2021 вироком Артемівського районного суду Донецької області за ч. 4 ст. 407 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнити з іспитовим строком 2 роки;

- 15.12.2022 вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 126 КК України штраф 850 грн. Знятий з обліку 29.01.2024 в Криворізькому РВ №2 ФДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області на підставі ухвали Кіровського районного суду Дніпропетровської області від 29.12.2023 заміна несплаченої суми штрафу 850 гривень на 50 годин громадських робіт та поставлений на облік 29.01.2024 за покаранням 50 годин громадських робіт, запобіжний захід у вигляді запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги або/та необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги, в межах строку досудового розслідування, а саме до 24.08.2025 року.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 виконувати процесуальні обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну

Виконання ухвали покласти на орган Національної поліції за місцем реєстрації підозрюваного, тобто за місцем його перебування під домашнім арештом.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 27.06.2025 року

Суддя ОСОБА_1