Справа № 751/2031/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/526/25
Категорія - продовження строків тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

26 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника - адвоката ОСОБА_7 ( дистанційно)

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 травня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю і жителю АДРЕСА_1 , громадянину України, раніше не судимому, продовжений строк тримання під вартою в Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор» на 60 днів, а саме до 13 липня 2025 року, з визначенням застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400 гривень.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції зважив ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та які на теперішній час продовжують існувати, а також на тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 та дані про його особу, який офіційно не працює та не має офіційного джерела доходу, а тому дійшов висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою з визначенням застави та покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , просить ухвалу суду в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строків тримання під вартою скасувати, постановити нову, якою застосувати до його підзахисного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із носінням електронного засобу контролю.

Обґрунтовуючи свою позицію апелянт зауважує, що в судовому засіданні стороною обвинувачення, усупереч висновкам суду, не було доведено наявність ризиків та їх існування на час розгляду клопотання. Підкреслює, що їх доведення покладається саме на сторону обвинувачення, проте вказуючи про наявність ризику впливу на свідків такий прокурором доведений не був, хоча сторона захисту і ставила питання про допит свідків в судовому засідання для встановлення цих обставин.

Захисник також не погоджується з висновком суду про те, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать виконання процесуальних обов`язків обвинуваченим ОСОБА_6 , оскільки тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, а тому прокурор при розгляді відповідного клопотання має обов`язок знову доводити існування ризиків, заявлених у клопотанні. При цьому клопотання прокурора за своїм змістом є ідентичним клопотанню, що було подане під час досудового розслідування. Також вважає, що судом не мотивовано чому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не зможе запобігти наявним ризикам та не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 під час судового розгляду.

Заслухавши доповідача, захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, обвинуваченого, який підтримав вимоги скарги свого адвоката та запевняв суд у відсутності намірів впливати на свідків чи переховуватися від суду, прокурора, який з доводами сторони захисту не погодився, вважав ухвалу суду цілком обґрунтованою, оскільки ризики є обґрунтованими, підкреслив, що судом вже була визначена застава, як альтернативний запобіжний захід, а тому, з урахуванням наявних ризиків, відсутні на даний час підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

З матеріалів контрольного провадження вбачається, що на розгляді Деснянського районного суду м. Чернігова знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000391 від 01.11.2023 р., за обвинуваченням, зокрема, ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

09 серпня 2024 р. ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду міста Чернігова до підозрюваного ОСОБА_6 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 05 жовтня 2024 року, який неодноразово продовжувався ухвалами слідчих суддів, останній раз до 18 травня 2025 року.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Цією ж нормою на суд покладений такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ, що узгоджується з вимогами ч.5 ст.9 КПК України.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує подані йому матеріали на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку судового розгляду і тримання особи під вартою, чи не допущено безпідставного тривалого судового розгляду, інші обставини, що вплинули на невиправдано тривале тримання особи під вартою, чи не з`явилися до моменту розгляду подання причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший передбачений законом запобіжний захід, тощо.

Вирішуючи питання продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до відповідних висновків.

Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були заявлені під час попереднього застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися і виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, натомість захисником в апеляційній скарзі не наведено даних, які б навпаки свідчили про відсутність цих ризиків або про їх зменшення.

Особливість запобіжних заходів полягає у тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що обвинувачений зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

Ризик, це завжди ймовірність настання того чи іншого факту, тому твердження захисту про недоведеність ризиків є безпідставним. Адже, у разі настання будь-якого з вказаних у клопотанні ризиків, це вже буде неналежна процесуальна поведінка обвинуваченого.

Колегія суддів приймає до уваги, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , відноситься до категорії особливо тяжких кримінальних правопорушень, за яке передбачене покарання до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна. При цьому, кримінальне правопорушення було вчинене організованою групою осіб, з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP, у особливо великих розмірах та психотропної речовини, обіг якої обмежено амфетаміну у великих розмірах, вчиненому повторно, тобто психотропних речовин, які становлять суспільну небезпеку для громадян.

На час вирішення питання про продовження строку тримання під вартою, кримінальне провадження перебуває на розгляді в суді, отже, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, з урахуванням встановлених у кримінальному провадженні обставин, має місце обґрунтованість твердження сторони обвинувачення про існування ризиків ухилення ОСОБА_6 від явки до суду та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

У даному кримінальному провадженні предметом вчинення кримінальних правопорушень є особливо небезпечні психотропні речовини в особливо великих розмірах, що підвищує ризик втечі обвинуваченого настільки, що йому неможливо буде запобігти шляхом обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу. При цьому, стадія судового розгляду вказує на передчасність такого рішення, з огляду на тяжкість обвинувачення та наявність встановлених ризиків.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що з моменту взяття ОСОБА_6 під варту та до моменту вирішення клопотання про продовження строку тримання під вартою в даному провадженні вже на стадії підготовчого судового засідання, не змінилися обставини, які стали підставою для застосування щодо нього такого запобіжного заходу та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку підозрюваного, зможе забезпечити будь-який інший більш м`який запобіжний захід.

Усупереч доводам апелянта, ризик впливу на свідків зберігається до моменту проведення судом їх безпосереднього допиту, оскільки суд не може брати до уваги показання учасників кримінального провадження, надані ними в ході досудового розслідування, а надає оцінку лише тим показанням, які надані під час судового розгляду. За таких обставин, вказаний ризик існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та їх оцінки судом.

З урахуванням характеру злочину, в якому підозрюється ОСОБА_6 такий ризик є цілком обґрунтованим, що у випадку його настання негативно може вплинути на перевірку доказів у судовому засіданні, оскільки на даний час свідки ще не допитані, а обвинуваченими в даному провадженні є організована група осіб.

Покликання адвоката про те, що обвинувачені не були раніше знайомі та не мали спільних домовленостей, у тому числі щодо впливу на свідків, є суб`єктивним баченням захисника і цей факт буде перевірений судом на стадії дослідження доказів, оскільки особам інкриміновано таку кваліфікуючу ознаку злочину, як його вчинення організованою групою.

Враховуючи кількість епізодів злочинної діяльності, а їх 25, обґрунтованим є і ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, а за відсутності офіційних доходів та продовжуваної протягом певного часу злочинної діяльності, він продовжує існувати.

З урахуванням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , тяжкості кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується та за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна, а тому вважає, що у даному випадку соціальні зв`язки та вік підозрюваного не можуть жодним чином нівелювати наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які продовжують існувати і до тепер.

Так, наведені стороною обвинувачення в клопотанні та судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 є доведені ризики, які слугували підставою для застосування запобіжного заходу, на даний час не втратили свою актуальність та не змінилися, а з урахуванням того, що поведінка обвинуваченого увесь час була контрольованою застосованим запобіжним заходом у вигляді тримання під вартою, відтак, відсутні підстави стверджувати про те, що ризики на даний час фактично не доведені стороною обвинувачення.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції перевірив обґрунтованість клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 та належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності обґрунтування неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, спростовуються матеріалами кримінального провадження. Судом першої інстанції розглядалась така можливість обрання іншого, менш суворого запобіжного заходу, однак з огляду на сукупність наявних в провадженні ризиків, передбачених ст.177 КПК України, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, застосування до обвинуваченого іншого, менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки на даній стадії судового розгляду, з чим погоджується і апеляційний суд.

Крім того, на думку апеляційного суду, визначаючи розмір застави, суд визначив його як альтернативний запобіжний захід, але саме той розмір, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від суду, буде достатнім стримуючим засобом, щоб забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Тому, з урахуванням тяжкості обвинувачення, обставин вчинення кримінального правопорушення, стадії розгляду кримінального провадження (підготовче) судове засідання, та даних про особу обвинуваченого, саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 178 КПК, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими під час вирішення клопотання прокурора.

При цьому, колегія суддів приходить до однозначного висновку, що зміна або застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, зокрема, і цілодобового домашнього арешту, про що просить адвокат, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 з огляду на всі вище вказані обставини.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-406, 407, 422-1, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 травня 2025 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11