Номер провадження: 11-кп/813/1164/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Суворовської окружної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 04.12.2023 року, відносно

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженка Житомирської області, с. Норинськ, Україна, не одружена, проживаюча в АДРЕСА_1 , на момент направлення справи до суду працювала директором ГО «Причал 3193 «Ярморочна» раніше на судима,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.3641, ч.4 ст.358 КК України, у кримінальному провадженні №0000135 від 11.01.2013 року,

установив

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Зазначеною ухвалою суду задоволено клопотання захисника ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_7 та звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364-1, ч.4 ст.358 КК України на підставі ч.3 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження №523/15702/14 к - закрито.

Відповідно до ухвали суду першої інстанції, 27.06.2006 року згідно наказу №388-к від 23.06.2006 року ДП «ОСРЗ Україна» директором спортивно-човнової станції розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 100, призначено ОСОБА_7 08.09.2006 згідно наказу № 228а «Про створення комісії щодо передачі майна СЧС «Ярмарочна»» щодо передачі майна спортивно-човнової станції «Ярмарочна» з балансу ДП «ОСРЗ «Україна»» на баланс спортивно-човнової станції «Ярмарочна», яка є структурним підрозділом заводу, ОСОБА_7 , як матеріально відповідальній особі передано у віддання вищезазначене майно розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського Козацтва, 100 включаючи у себе всі об`єкти перебуваючи на той момент на спортивно - човновій станції, а саме: майстерна база відпочинку, дворовий туалет, будівля одноповерхова - бокси, будівля 2-ох поверхова - побутівка, будівля 2-ох поверхова - вахтова, дорога бетонна ширина 7 метрів, дорога асфальтова ширина 7 метрів, мотопомпа МП 1600 та прилавок вітрина з холодильником ПВП, про що в той самий день складено розписку, в якій ОСОБА_7 поставила свій підпис. В подальшому, перебуваючи на посаді директора спортивно-човнової станції ДП «ОСРЗ Україна» та маючи доступ до всіх правовстановлюючих документів на вказаний об`єкт, ОСОБА_7 , зловживаючи своїми службовими повноваженнями, з метою одержання неправомірної вигоди для себе та інших осіб, в супереч інтересам юридичної особи, а саме ДП «ОСРЗ Україна», всупереч виданого наказу № 228а від 08.09.2006 року, підписує акт приймання-передачі майна з балансу ДП ОСРЗ «Україна» спортивно-човнової станції «Ярморочна» на баланс громадської організації «Причал-193 «Ярморочна»», виданого 08.09.2006 року без укладання будь-яких правочинів та інших підстав, в порушення ст. 8 ч. 8.1 статуту ДП «ОСРЗ Україна», в якій зазначається, що ліквідація та реорганізація (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення) здійснюється відповідно до рішення Міністерства або арбітражного суду, а також ч.5 ст.75 ГК України , яка вказує на те, що державне комерційне підприємство, не має права безоплатно передавати належне йому майно іншим юридичним особам без згоди органу, до сфери управління якого воно належить і лише на конкурентних засадах, ст. 145 ГК України, згідно якій, зміна правового режиму майна суб`єкта господарювання здійснюється за рішенням власника (держави) майна, хоча лише 25.09.2006 Виконавчим комітетом Одеської міської ради видане свідоцтво серії НОМЕР_1 про державну реєстрацію юридичної особи, а саме громадської організації «Причал 193 «Ярмарочна», юридична адреса якої, згідно даного свідоцтва являється адреса прописки ОСОБА_7 АДРЕСА_1 . Проте, в результаті реорганізації ДП «ОСРЗ Україна» шляхом приєднання до ДП «ОМТП», на підставі Розпорядження Кабінету Міністрів України №571-р від 16.11.2006 року, наказу Міністерства транспорту та зв`язку України № 971 від 02.10.2006 і акту приймання-передачі на баланс ДП «ОМТП» від 01.04.2007, на баланс ДП «ОМТП» були прийняті об`єкти ДП «ОСРЗ України», у тому числі майно розташоване на спортивно-човновій станції розташованій за адресою м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 100. Згодом будучи директором ГО «Причал № 193 «Ярморочна», ОСОБА_7 зловживаючи своїм службовим становищем, з метою одержання неправомірної вигоди - об`єктів нерухомості, які належали ДП «ОМТП», для себе та інших осіб - членів громадської організації «Причал № 193 «Ярморочна», всупереч інтересам юридичної особи, завідомо знаючи, що вказане вищі майно перебувало та перебуває на балансі ДП «ОМТП», звернулась до К П «ОМБТІ та РОН» для виготовлення технічного паспорту на вищезазначені об`єктів нерухомості, при цьому надавши вищезазначений незаконний акт приймання-передачі з балансу ДП ОСРЗ «Україна» спортивно-човнової станції «Яроморочна» на баланс громадської організації «Причал-193 «Ярморочна»», що стало підставою для реєстрації виконавчим комітетом Одеської міської ради свідоцтва САЕ №797810 від 27.12.2012 про право власності на нежитлові будівлі спортивно-човнової станції Причал № 193, яке посвідчує, що об`єкти розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського Козацтва, буд. 100, в цілому дійсно належить громадській організації «Причал № 193 «Ярморочна» на правах приватної власності. Станом на 04.03.2014 року майно, яке перебуває за адресою м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 100, згідно довідки наданої фондом Державного майна України № 10-15-2429 від 04.03.2014 перебуває на балансі ДП «ОМТП», залишкова вартість якого становить 1 мільйон 130 тисяч 900 гривень. Своїми діями, ОСОБА_7 спричинила збитки державному підприємству на суму 1 мільйон 130 тисяч 900 гривень (що у 250 та більше разів перевищують неоподаткований мінімум доходів громадян).

Також, в ході судового розгляду встановлено, що будучи директором ГО «Причал № 193 «Ярморочна», ОСОБА_7 , подала заяву до КП «БТІ» ОМР з проханням проведення технічної інвентаризації нерухомого майна ГО «Причал №193 «Ярмарочна»» розташованого за адресою м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, буд. 100. Для виготовлення технічного паспорту та схематичного плану на вище вказаний об`єкт ОСОБА_7 до КП «БТІ» ОМР надано договір оренди земельної ділянки від 23.04.2010 року, рішення Одеської міської ради від 28.12.2001 року за № 3065-ХХІІІ, акт прийому - передачі земельної ділянки, який передається в оренду від Одеської міської ради до ГО «Причал №193 «Ярмарочна»», акт приймання-передачі з балансу ДП ОСРЗ «Україна» спортивно-човнової станції «Ярморочна» на баланс громадської організації «Причал-193 «Ярморочна»», наказ №228А від 08.09.2006 року ДП «ОСРЗ «Україна»» «Про створення комісії щодо передачі майна СЧС «Ярмарочна»» щодо передачі майна спортивно-човнової станції «Ярмарочна» з балансу ДП «ОСРЗ «Україна»» на баланс спортивно-човнової станції «Ярмарочна», що підтверджується протоколом допиту свідка від 26.06.2013 року заступника начальника відділу КП «БТІ» ОМР ОСОБА_11 та вилученими документами згідно ухвали Суворовського PC м. Одеси по справі № 523/8266/13-к від 03.06.2013 року, з КП «БТІ» ОМР відповідно.

Так, отримавши вище зазначені документи, працівником КП «БТІ» ОМР, інженером з інвентаризації нерухомого майна 3-ї категорії ОСОБА_12 здійснено виїзд на зазначений об`єкт самостійно, де він провів обміри будівель об`єкту, після чого окреслив схематичний план земельної ділянки та 19.10.2012 року виготовив технічний паспорт та схематичний план земельної ділянки до нього, розташованої за адресою АДРЕСА_2 , на території якої знаходяться будівлі спортивно-човнової станції Причал № НОМЕР_2 , в якому ОСОБА_12 вказав, що на громадському подвір`ї присутні 7 нежилих двоповерхових будівель, які зазначені у свідоцтві про право власності серії НОМЕР_3 видане Одеською міською радою 27.12.2012, а також зазначеним схематичним планом, літерами «О», «П», «Р», «У», «С» «Т», «Ф» відповідно та носять умовну назву «будинок рибака». Однак згідно протоколу огляду місця події від 20.06.2013, розташовані на господарському подвір`ї справа від входу на зазначене подвір`я, на відстані приблизно 15 метрів від вище зазначеного входу на причал та приблизно у трьох метрах від стіни будівель боксів розташовані дерева, а саме тополі, а також дворовий туалет, який згідно технічного паспорту від 19.10.2012 року зазначений літерою «X» та розташований біля воріт у подвір`я проте згідно зазначеного протоколу місця події, громадський туалет розташований в подвір`ї, справа від входу на зазначене подвір`я, на відстані приблизно 15 метрів від вище зазначеного входу. Також, згідно схематичного плану від 14.02.2009 року убиральня позначена літерою «Н» на зазначеному схематичному плані, а також інше місце розташування будівель та об`єктів даної спортивно-човнової станції Причал № НОМЕР_2 , розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського Козацтва, буд. 100, повністю співпадає з вказаним протоколом огляду від 20.06.2013 року. Згодом, ОСОБА_7 , завідомо знаючи, що вказаний вище технічний-паспорт являється підробленим, а об`єкти нерухомості не існують, подала його разом з іншими документами до виконавчого комітету Одеської міської ради, з метою реєстрації права власності на майно розташоване за адресою м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 100 у тому числі на неіснуючі об`єкти літери «О», ОСОБА_13 , «Ф». Так, 27.12.2012 виконавчим комітетом Одеської міської ради видане свідоцтва САЕ №797810 про право власності на нежитлові будівлі спортивно-човнової станції Причал № 193, яке посвідчує, що об`єкти розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського Козацтва, буд. 100, в цілому дійсно належить громадській організації «Причал № 193 «Ярморочна» на правах сумісної приватної власності.

Вимоги апеляційної скарги

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, прокурор Суворовської окружної прокуратури ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржувана ухвала суду відносно ОСОБА_7 постановлена незаконним складом суду, оскільки суддею ОСОБА_1 , як слідчим суддею 03.06.2013 року у даному кримінальному провадженні двічі надавалися заходи забезпечення кримінального провадження, а саме дозволи на здійснення тимчасового доступу до документів (№№523/8266/13-к, 523/8267/13-к).

На підставі цього просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги прокурора Суворовської окружної прокуратури ОСОБА_9 , просив її задовольнити.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_8 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора з підстав того, що протягом 8 років розгляду провадження судом 1-ої інстанції прокурор жодного разу не заявляв про те, що головуючий суддя про справі приймав участь у розгляді справи під час досудового розслідування та з цих підстав відвід не заявляв.

Обвинувачена ОСОБА_7 підтримала позицію захисника.

Також захисник заявила клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.3641, ч.4 ст.358 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, яке обвинувачена підтримала.

Представник ДП «ОМТП» належним чином повідомлений про місце, дату та час апеляційного розгляду, в судове засідання апеляційного суду не з`явився, заяв, клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило, на підставі чого, колегія суддів продовжила апеляційний розгляд за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.

Мотиви апеляційного суду

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги, але положеннями ч. 2 цієї ж статті передбачено, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Згідно матеріалів судової справи, 07.10.2014 року з Чорноморської прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері Одеської області до Суворовського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт з доданими до нього документами за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4ст. 358, ч.2 ст. 364-1 КК України.

З 2014 року по 2017 рік, справа перебувала в провадженні головуючого судді ОСОБА_14

30.05.2017 року на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу Суворовського районного суду м. Одеси кримінальне провадження розподілене на суддю ОСОБА_1 , в провадженні якого справа перебувала до 04.12.2023 року.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 04.12.2023 року було задоволено клопотання захисника ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_7 .

Звільнено ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364-1, ч.4 ст.358 КК України на підставі ч.3 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №523/15702/14 к - закрито.

Водночас, під час апеляційного розгляду встановлено, що суддею ОСОБА_1 , як слідчим суддею 03.06.2013 року у даному кримінальному провадженні на стадії досудового розгляду надавалися заходи забезпечення кримінального провадження, а саме дозволи на здійснення тимчасового доступу до документів (№№523/8266/13-к, 523/8267/13-к).

Відповідно до ч.1 ст. 76 КПК України, суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, крім випадків перегляду ним в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, яка була постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Згідно ч.1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове рішення ухвалено незаконним складом суду;

Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

Разом з тим, апеляційний суд визнає слушними доводи захисника про те, що під час розгляду провадження в суді 1-ої інстанції приймали участь прокурори ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , які відводи головуючому судді з будь-яких підстав не заявляли.

Призначення з цих підстав нового судового розгляду є безперечно формалізмом та з позиції органу обвинувачення направлене лише на затягування судового розгляду та порушення розумних строків розгляду кримінального провадження, результат якого при призначенні нового розгляду справи буде аналогічним прийнятому рішенню, оскільки у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та наявності клопотання захисту про закриття кримінального провадження, іншого рішення не може бути прийнято, що не заперечував в судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 .

Водночас, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник ОСОБА_8 заявила клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.3641, ч.4 ст.358 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, яке обвинувачена підтримала.

При встановлені обставин для скасування вироку суду 1-ої інстанції, апеляційний суд враховує позицію Верховного Суду, викладену в постанові ККС ВС від 18 лютого 2025 року у справі № 712/8174/23 (провадження № 51-2807км24) про те, що кримінальний процесуальний закон зобов`язує суд розглянути клопотання сторони захисту про звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності невідкладно.

При цьому, КПК України не встановлює обмежень для розгляду клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності під час апеляційного розгляду.

Положення ч. 13 ст. 49 КК України, якими передбачено підстави та умови звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, не наділяють суд дискрецією, оскільки законодавець чітко визначив, що суд звільняє від кримінальної відповідальності особу в разі існування підстав для застосування положень ст. 49 КК України. Ця підстава звільнення від кримінальної відповідальності є безумовною.

Як зазначив ККС ВС, у результаті закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України за ініціативою та згодою особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, суд не може і не повинен констатувати факт вчинення цією особою кримінально караного діяння. Адже, у разі розгляду такого клопотання без проведення повного судового розгляду суд не може констатувати винуватість або навпаки невинуватість особи у вчиненні інкримінованого діяння.

Відповідно до роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим, тобто суд, встановивши наявність всіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності на цій підставі незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа), - досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею (за КПК України 1960 року), підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але важливо, - до набрання вироком суду законної сили (ст.532 КПК).

На час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.3641 КК України воно передбачало покарання у виді штрафу від десяти тисяч до двадцяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років в редакції Закону № 3207-VI від 07.04.2011; із змінами, внесеними згідно із Законом № 4025-VI від 15.11.2011.

В подальшому, до вказаної статті неодноразово вносились зміни та в теперішній час санкція ч.2 ст.3641 КК України передбачає покарання у виді штрафу від чотирьох тисяч до шести тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або позбавленням волі на строк від трьох до шести років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Водночас, правила чинності закону про кримінальну відповідальність у часі встановлюють, що закон, який встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Таким чином, до діяння не може застосуватися закон, який набрав чинності пізніше його вчинення, крім випадків, якщо цей закон якимось чином поліпшує становище особи, що вчинила таке діяння.

На час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України воно передбачало покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

01 липня 2020 року в Україні набув чинності Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII.

Відповідно до ст. 12 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини. У свою чергу, злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі.

Згідно з ч. 2 ст. 12 КК України (в редакції Закону України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі; нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років (ч. 4 ст. 12 КК України).

Вчинені ОСОБА_7 кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 358 санкція ч.2 ст.3641 КК України, відповідно до ст. 12 КК України (в ред. Закону України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) віднесено до кримінальних проступків.

Нова редакція цієї норми закону про кримінальну відповідальність є більш м`якою, ніж попередня, тому має місце зворотна дія закону в часі, передбачена ст. 5 КК України.

Частиною 1 ст. 49 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 2 роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 3 роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 2 років; 5 років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у п. 2 цієї частини; 10 років - у разі вчинення тяжкого злочину; 15 років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06 грудня 2021 року (справа № 521/8873/18, провадження № 51-413 кмо 21), за змістом п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, частинами 1, 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України суди першої та апеляційної інстанцій мають обов`язок відповідно роз`яснити особі, яка притягується до кримінальної відповідальності, що на момент судового розгляду чи апеляційного перегляду закінчились строки давності притягнення цієї особи до кримінальної відповідальності, що є правовою підставою, передбаченою ст. 49 КК України, для звільнення особи від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК України, і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави та наслідки такого заперечення.

Таким чином, обвинувачена ОСОБА_7 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.3641, ч.4 ст.358 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, так як вони були вчинені не пізніше 2012 року та на час апеляційного розгляду минуло більше 12 років.

Згідно п.1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Оскільки судом установлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, строк притягнення до кримінальної відповідальності за які сплив, переривання перебігу давності не було, від слідства або суду обвинувачена не ухилялась, обчислення строків давності є правильним, обвинувачена не заперечувала проти закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав і дала згоду на звільнення її від кримінальної відповідальності, тому вона підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження - закриттю.

Стосовно заявленого цивільного позову ДП «ОМТП» до ОСОБА_7 , апеляційний суд зазначає наступне.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

При цьому, за змістом ст.129 КПК України суд наділений правом розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні лише при ухваленні вироку або постановленні ухвали про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру та позбавлений можливості вирішити цивільний позов у разі постановлення ухвали про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття провадження, у зв`язку з чим цивільні позови не підлягають вирішенню по суті та їх слід залишити без розгляду.

Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.

В той же час, у випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПК підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.

Тому, у зв`язку зі звільненням обвинуваченої ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, заявлений ДП «Одеський морський торговельний порт» цивільний позов слід залишити без розгляду, що за змістом ч.7 ст.128 КПК України не перешкоджає потерпілому пред`явленню позову в порядку цивільного судочинства.

Згідно зі ст.174 КПК України, підлягає скасуванню арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді від 09.02.2017 року, по справі №523/15702/14-к на нерухоме майно спортивно- човнової станції, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , а саме нежитлові об`єкти, які скададаються з будівель під літерами «А» «Б» «В» «Г» «Д» «Е» «Ж» «З» «К» «Л» «М» «Н» «О» «П» «Р» «У» «С» «Т» «Ф» «Х» основною площею 1824, 3м.2 та загальною площею 3293, 3 м2, які відображені в технічному паспорті від 19.12.2012 року.

Керуючись статтями 24, 370, 376, 403, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив

Апеляційну скаргу прокурора Суворовської окружної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 04.12.2023 року, відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364 1, ч.4 ст.358 КК України, у кримінальному провадженні №0000135 від 11.01.2013 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.3641, ч.4 ст.358 КК України на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000135 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.3641, ч.4 ст.358 КК України - закрити на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності та закінченням строків давності притягнення останньої до кримінальної відповідальності.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді від 09.02.2017 року, по справі №523/15702/14-к на нерухоме майно - скасувати.

Цивільний позов ДП «Одеський морський торговельний порт» - залишити без розгляду

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4