СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/2396/25
ун. № 759/8788/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Святошинського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання заступника керівника Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001433 від 22.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Святошинського районного суду м. Києва надійшло клопотання заступника керівника Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001433 від 22.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

В обґрунтування свого клопотання прокурор посилається на те, що у провадженні слідчого відділу Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві знаходиться кримінальне провадження № 0001433 від 22.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 22.04.2025 невстановлена особа, знаходячись за адресою: м. Київ, вул. Дружківська, 6, вчинила замах на умисне вбивство ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час розслідування, 26.04.2025 з 00:49 по 00:59 слідчим Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві капітаном поліції ОСОБА_5 , на підставі ч.3 ст. 233 Кримінально процесуального кодексу України, проведено обшук за адресою: м. Київ, вул. М. Міхновського, 16-А, де знаходився автомобіль «Toyota Prius», у кузові білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 .

В ході обшуку вилучено:

-автомобіль «Toyota Prius», у кузові білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 ;

-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та один ключ від автомобілю, які поміщено до спец. пакету.

Відповідно до інформації з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 21.09.2021, автомобіль «Toyota Prius», 2013 року випуску, VIN НОМЕР_4 , у кузові білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , належить на праві власності ОСОБА_6 , мешкаюча за адресою: Київська область, Ставищенський район, с. Журавлиха.

26.04.2025 вищевказаний автомобіль, свідоцтво про реєстрацію та ключ визнані речовими доказами, у відповідності до ст. 98 КПК України.

В зв`язку з чим виникла необхідність накладення арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів.

В судове засідання прокурор не з`явився, надав суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримав в повному обсязі.

В судове засідання власник майна не з`явився.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, слідчий суддя вважає за можливе прийняти рішення по суті клопотання за відсутності осіб, які не з`явилися, оскільки їх не прибуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Дослідивши клопотання та додані матеріали, слідчий суддя доходить таких висновків.

Під час судового розгляду встановлено, що слідчим відділом Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001433 від 22.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

26.04.2025 з 00:49 по 00:59 слідчим Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві капітаном поліції ОСОБА_5 , на підставі ч.3 ст. 233 Кримінально процесуального кодексу України, проведено обшук за адресою: м. Київ, вул. М. Міхновського, 16-А, де знаходився автомобіль «Toyota Prius», у кузові білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 . В ході обшуку вилучено: автомобіль «Toyota Prius», у кузові білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та один ключ від автомобілю, які поміщено до спец. пакету.

26.04.2025 постановою старшого слідчого Святошинського управління поліції ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 було визнано речовими доказами: автомобіль «Toyota Prius», у кузові білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та один ключ від автомобілю. Речові докази передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Святошинського УП ГУНП у м. Києві та автомобільного майданчику, за адресою: м. Київ, просп. Берестейський, 109.

Відповідно до положень ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч. 3 та ч. 4 ст. 132 КПК України з астосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Клопотання прокурора подано з дотриманням вимог, передбачених ч. 1 та 2 ст. 171 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів .

Відповідно до ч 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Положеннями ст. 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, дослідивши викладені у клопотанні доводи, надані матеріали, враховуючи відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України правову підставу для арешту майна, можливість використання даного майна як доказу у кримінальному провадженні (збереження речових доказів), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, слідчий суддя дійшов до переконання про те, що клопотання задоволенню не підлягає, оскільки прокурором не наведено належного обґрунтування необхідності накладення арешту на майно.

Так, ані зі змісту клопотання про арешт майна, ані з інших матеріалів кримінального провадження, які долучені до клопотання, не вбачається, які саме ознаки вилученого майна вказують на його відповідність критеріям, визначеним у статті 98 КПК України.

В клопотанні прокурора та у постанові про визнання майна речовими доказами у кримінальному провадженні відсутнє належне обґрунтування, за яким із критеріїв ч. 1 ст. 98 КПК України вказане раніше майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, що свідчить про формальність даної постанови.

Враховуючи те, що прокурором не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора, а тому законні підстави для накладення арешту у слідчого судді відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-173, 175, 309, 395 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання заступника керівника Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001433 від 22.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1