Провадження №: 1-кп/752/79/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.06.2025 рокум. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва у складі колегії:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0005480 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миргород, Полтавської області, громадянина України, працює неофіційно, не одружений, неповнолітніх чи малолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України (в редакції Закону України від 18.03.2016 №1022-VIII),

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 , яка була підключена за допомогою ВКЗ,

встановив:

ОСОБА_5 на інтернет-сайті « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 25.05.2016 року знайшов номер мобільного телефону, яким користується ОСОБА_10 , на який зателефонував та домовився про зустріч на перехресті вул. В.Васильківської (колишня назва Червоноармійська) та вул. Є. Коновальця (колишня назва Щорса) у м. Києві.

В подальшому, ОСОБА_5 прийшов на зустріч до ОСОБА_10 та попросився до туалетної кімнати потерпілої. Надалі, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 ОСОБА_5 поводився дивно, пройшов по всім кімнатам та повідомив потерпілій, що відчуває себе не впевнено, на що остання запропонувала йому зустрітись іншого разу. ОСОБА_5 погодився та покинув вищевказану квартиру.

Після чого, приблизно через п`ять хвилин ОСОБА_5 зателефонував на мобільний телефон ОСОБА_10 та повідомив, що під час відвідування ванної кімнати біля умивальника залишив свій гаманець та він чекає біля вхідних дверей вище вказаної квартири. Потерпіла відчинила двері ОСОБА_5 , який проникнуши в такий спосіб до вищевказаної квартири шахрайським шляхом під приводом забутого гаманця, умисно, протиправно, знаючи, що крім потерпілої в квартирі нікого немає, почав наносити останній удари кулаками в область обличчя, після чого схопив обома руками за шию та почав придушувати потерпілу, яка внаслідок нестачі кисню впала на підлогу, а ОСОБА_5 з метою припинити опір потерпілої знову почав наносити їй удари по голові та обличчю кулаками. Потерпіла ОСОБА_10 внаслідок протиправний дій ОСОБА_5 отримала легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та втратила свідомість.

Після чого ОСОБА_5 з метою заволодіння майном потерпілої, користуючись її непритомним станом, оглянув приміщення квартири та почав збирати цінні речі, а саме: валізу дорожню на колесах коричневого кольору марки «Sams nite», в яку поклав кальян, мобільний телефон марки «Iphone6» сріблястого кольору ІМЕІ НОМЕР_1 , ноутбук марки «НР» сріблястого кольору с/н CND242047S, гаманець чорного кольору марки «VORPE», в середині якого знаходились грошові кошти в розмірі 1000 грн. 00 коп., музичну портативну колонку та різноманітні картки, які цінності для потерпілої не становлять.

В подальшому ОСОБА_5 з вищевказаним майном вийшов з приміщення квартири та зачинив вхідні двері ключем потерпілої ОСОБА_10 ззовні, зник з місця вчинення злочину та завдав потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 41500 грн. 00 коп.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив злочин передбачений ч. 3 ст. 187 КК України (в редакції Закону України від 18.03.2016 №1022-VIII), а саме напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням у житло.

01.03.2017 року вищевказана справа надійшла в провадження Голосіївського районного суду м. Києва.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями на підставі розпорядження керівника апарату суду № 200 від 08.02.2024 року вищевказана справа надійшла в провадження судді Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 . 20.02.2024 року (склад колегії суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ).

Колегією суддів із врахуванням позиції сторін та потерпілої, висловлені 24.10.2024 року та 16.01.2025 року з дотриманням інших вимог, передбачених ч. 2 ст. 319 КПК України, прийнято ухвалу про відсутність необхідності розпочинати судовий розгляд з початку та здійснювати повторно всі або частину процесуальних дій, які вже здійснювалися під час судового розгляду, та ухвалено повернутись до стадії закінчення з"ясування обставин та перевірки їх доказами, передбаченої ст. 363 КПК України.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів, враховуючи досліджені під час судового розгляду до заміни судді докази, прийшла до висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину за викладених у вироку суду обставин.

Так, допитаний в суді обвинувачений ОСОБА_5 фактично вину визнав частково, заперечуючи проникнення до житла потерпілої шахрайським шляхом, та показав, що 25.05.2016 року напав на ОСОБА_10 , побив її та заволодів її майном. На сайті знайомств « ІНФОРМАЦІЯ_2 » познайомився з потерпілою і мав намір 25.05.2016 року вступити з нею в статеві стосунки. Вже біля будинку потерпілої вони піднялись до квартири, щоб вступити в статеві відносини. Вказав, такий досвід в нього був вперше і піднявшись у квартиру, він передумав і пішов. Після того як вийшов з квартири зрозумів, що загубив в квартирі гаманець та змінив свою думку щодо вступу в статеві відносини і вирішив повернутись до квартири. Вказав, що вже у квартирі запропонував потерпілій залишитись у неї на ніч і вона погодилась. Потім зрозумів, що потерпіла є особою чоловічої статі, хоча виглядала вона як жінка. Вказав, що для нього це було неприпустимим і він почав наносити удари руками та ногами, доки потерпіла не втратила свідомість. Після побиття потерпілої побачив, що в неї в квартирі є цінні речі та вирішив заволодіти ними, в якості моральної шкоди. Вказав, що кається та шкодує за вчинене.

Допитана в суді потерпіла ОСОБА_10 показала, що була зареєстрована на сайті « Вконтакті » та « ІНФОРМАЦІЯ_2 », можливо з цих сайтів обвинувачений взяв її номер телефону і таким чином вирішив викрасти її речі та побити. Крім того, її номер телефону знав друг обвинуваченого. Вказала, що нікому не повідомляла, що змінила стать. В той день в травні 2016 року вона зустрілась біля під`їзду з ОСОБА_5 , який попросився до її вбиральні, на що вона не могла відмовити. В квартирі ОСОБА_5 поводив себе напружено і можливо одразу мав намір її побити. Вказала, що ОСОБА_5 побув у вбиральні десь хвилин 15, після цього пішов з квартири. Через декілька хвилин ОСОБА_5 зателефонував їй та повідомив, що забув якусь річ у неї в квартирі і повернеться її забрати. Вона впустила ОСОБА_5 до квартири, але вважає, що він її обманув, повідомляючи, що забув якусь річ, оскільки хотів заволодіти її майном. Вказала, що ОСОБА_5 пройшов трохи по квартирі та почав її душити і бити, після чого вона впала. Не пам`ятає чи говорили вони про щось до моменту удару, можливо спілкувались та обмовились декількома словами. Вказала, що можливо ОСОБА_5 пропонував їй щось сексуального плану, але вона відмовилась. Вказала, що, коли прийшла до тями, то голова була розбита, обличчя синє і вона вся була в крові. Зрозуміла, що після цього пропали її речі: телефон, ноутбук, валіза, колонка та інші, які потім знайшли у обвинуваченого. ОСОБА_5 зачинив двері ззовні і викрав ключі. ЇЇ співмешканка не могла потрапити до квартири, оскільки в неї не було ключів, і ДСНС приїхали вибивати двері. Після побиття лежала в лікарні одну добу, після чого забрали друзі і вона лікувалась вдома протягом двох місяців. Вважає, що першого разу обвинувачений побачив усі її речі, але злякався щось вчинити, оскільки агресія у нього з`явилась, коли він зайшов вдруге. Вказала, що не тримає зла на обвинуваченого, не наполягає на реальній мірі покарання. У судовому засіданні 16.01.2025 року вказала, що наполягає на наданих раніше показаннях, просить задовольнити цивільний позов в повному обсязі.

Крім вказаних вище показань потерпілої, які фактично узгоджуються з показаннями обвинуваченого щодо фактичних обставин спричинення потеріплій тілесних ушкоджень та заволодінні її майном, вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, зокрема, і в частині проникнення до житла потерпілої шахрайським шляхом, підтверджується письмовими доказами, а саме:

даними, що містяться в протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 26.05.2016 року (т.1 а.с. 8-10), з яких вбачається, що ОСОБА_10 26.05.2016 року, будучи попередженою про кримінальну відповідальність згідно зі статтею 383 КК України, повідомила, що 25.05.2016 року близько 21 год. 30 хв. по АДРЕСА_2 її побив ОСОБА_5 та відкрито заволодів ноутбуком, мобільним телефоном та іншими речами;

даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.06.2016 року (т. 1 а.с. 23-26), з яких вбачається, що ОСОБА_10 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність згідно зі статтею 384 КК України, впізнала за загальними рисами та формою обличчя, формою рота, носу довжиною та кольором волосся на фотознімку під номером два - ОСОБА_5 як особу, яка безпричинно в приміщенні квартири АДРЕСА_2 приблизно о 21 год. 30 хв. 25.05.2016 року застосувала до неї фізичне насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я, та заволоділа її особистим майном та грошовими коштами.

Слід вказати, що показання потерпілої, надані неї під час судового розгляду 23.04.2019 року та підтверджені неї 16.01.2025 року в повній мірі узгоджуються з вказаними вище письмовими доказами, зокрема, і в частині суб"єктивного сприйняття потерпілою причин нападу та способу проникнення ОСОБА_5 до її квартири.

Крім того, вина обвинуваченого підтверджується і даними протоколу огляду місця події з додатками до нього (т.1 а.с. 82-87), згідно яких в приміщенні хостелу за адресою: АДРЕСА_5 виявлено ОСОБА_5 , поряд з яким знаходилась валіза на колесах коричневого кольору, всередині якої знаходиться кальян в розібраному стані з трубкою червоного кольору та скляною колбою, гаманець на замку зі шкірозамінника з відтиском «VORPE». ОСОБА_5 пояснив, що цими речами він заволодів 25.05.2016 року в приміщенні кв. АДРЕСА_2 . З даних також вбачається, що в ОСОБА_5 було виявлено та вилучено договір № 851-16014559 від 27.05.2016 року з ломбарду « Скарбниця », складений за адресою: м. Київ, вул. Братства Тарасівців (колишня назва Декабристів), буд. 20а , згідно якого ОСОБА_5 було закладено ноутбук ЄКР CND 242047S сріблястого кольору, яким він заволодів за адресою: АДРЕСА_2 ;

даними протоколів пред`явлення речей для впізнання від 21.06.2016 року з фототаблицею до нього (т. 1 а.с. 49-68), з яких вбачається, що ОСОБА_10 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність згідно зі статтею 384 КК України, впізнала за характерними ознаками серед пред"явленого їй свої музичну колонку, гаманець, валізу, кальян, якими заволодів ОСОБА_5 під час нападу на неї в приміщенні кв. АДРЕСА_2 25.05.2016 року;

даними висновку експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_12 №1619 (т. 1 а.с. 44-47), відповідно до яких, встановлено, що на момент надходження до стаціонару 26.05.2016 року о 02 год. 20хв. у ОСОБА_10 мали місце: забійні рани нижньої губи зліва та лівої вушної раковини; закритий перелом кісток носу. Вказані ушкодження спричинені тупим предметом (предметами), могли утворитись 25.05.2016 року, внаслідок не менш трьох травматичних впливів, не були небезпечними для життя та відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Колегія суддів вважає, що зібрані у справі та описані вище докази, покладені в основу вироку є належними, допустимими та достовірними, а у своїй сукупності - достатніми та взаємопов`язаними для прийняття рішення про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Наявні у справі інші документи, долучені стороною обвинувачення та досліджені колегією суддів, зокрема: витяг з ЄРДР, доручення слідчих, повідомлення слідчих, повідомлення прокурора, постанови прокурорів, рапорти, пам`ятка про права та обов`язки, листи слідчих, постанови слідчих, лист КМКЛ ШМД №1290 від 13.07.2016 року, клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 21.07.2016 року, протокол тимчасового доступу до речей і документів від 27.07.2016 року, опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду, запит слідчого, лист Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи від 12.08.2016 року №04.08-4743, зберігальна розписка, заяви, повідомлення по підозру, клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 12.06.2016 року, ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 12.06.2016 року, розписка, клопотання слідчого, ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 10.08.2016 року, повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, протоколи про надання доступу до матеріалів досудового розслідування, не є доказами на підтвердження чи спростування вини обвинуваченого чи інших даних, передбачених ст. 91 КПК України, а містять в собі дані процесуального характеру і мають значення для суду при вирішенні питань щодо процесуальних витрат, заходів забезпечення та визнання допустимими тих чи інших доказів.

Крім того, колегія суддів вважає, що дії ОСОБА_5 було вірно кваліфіковано органом досудового розслідування за ч. 3 ст. 187 КК України і доводи сторони захисту щодо перекваліфікації його дій на ч. 1 ст. 187 КК України, у зв`язку з відсутністю кваліфікуючої ознаки «поєдане з проникненням у житло» не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

При цьому колегія суддів керується правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2018 року провадження №13-14кс18 (справа №569/1111/16-к), за яким проникнення як кваліфікуюча ознака розбою передбачає, що особа потрапила, крім іншого, у житло, незаконно, тобто за відсутності права перебувати в місці, де знаходиться майно (зокрема, шляхом обману). При цьому незаконність проникнення стосується самого факту потрапляння до житла. Спосіб проникнення (застосування фізичних чи інтелектуальних зусиль) принципового значення для встановлення кваліфікуючої ознаки "проникнення" не має. При вирішенні питання про застосування кваліфікуючої ознаки "проникнення у житло, інше приміщення чи сховище" в складі кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 187 КК України, вирішальне значення мають режим доступу до приміщення (вільний/обмежений) під час вчинення розбою та наявність у особи умислу на незаконне входження (потрапляння) до приміщення або незаконне перебування в ньому з метою заволодіння чужим майном.

Проникнення може здійснюватися із застосуванням засобів подолання перешкод (підбір ключів, використання відмичок, злом секрету замка, виламування, вибивання дверей та ін.) і без використання таких засобів (зокрема, запрошення у гості, шляхом обману).

Для правильної кримінально-правової кваліфікації дій особи за ч. 3 ст. 187 КК України також важливим є встановлення спрямованості умислу особи. Так, для основного складу розбою характерним є наявність в особи умислу на заволодіння чужим майном. Саме тому, вирішуючи питання про наявність у діях особи ознаки «проникнення» при вчиненні розбою, слід звертати увагу на наявність умислу на заволодіння чужим майном. Дана кваліфікуюча ознака має місце лише тоді, коли проникнення до житла, іншого приміщення чи сховища здійснювалося з метою заволодіння чужим майном.

Колегією суддів було встановлено, що після першого разу перебування в квартирі потерпілої, обвинувачений подзвонив потерпілій та повідомив їй, що повернеться за гаманцем, який ніби то забув у неї в квартирі, в результаті чого потерпіла впустила обвинуваченого до квартири. У ході судового розгляду встановлено, що потерпіла відкрила двері та впустила обвинуваченого лише на його прохання зайти забрати загублений гаманець. Без цієї озвученої причини у потерпілої не було наміру впускати ОСОБА_5 вдруге до своєї квартири. Неправомірність входження обвинуваченого до квартири потерпілої підтверджується і тим, що після того як ОСОБА_5 потрапив до квартири, він не зайшов до ванної кімнати, де був більшу частину часу в свій перший прихід, та не почав шукати свій наче б то залишений гаманець, а фактично одразу почав бити потерпілу, після цього незаконно заволодів її майном та пішов з квартири, при цьому так і не вживши будь-яких дій спрямованих на пошук свого ніби то забутого майна, що підтверджується показаннями, зокрема, і самого обвинуваченого. Вказане у своїй сукупності свідчить про наявність умислу в ОСОБА_5 на заволодіння майном потерпілої шляхом нападу та надуманість озвученого приводу, використаного для проникнення до квартири потерпілої.

Також слід зазначити, що на наявність умислу на вчинення ОСОБА_5 розбою, крім досліджених колегією суддів доказів, які є логічними та взаємопов`язаними між собою, вказує і те, що останній після заволодіння майном потерпілої зачинив двері ззовні і викрав ключі та розуміючи, що потерпіла знаходиться в непритомному стані, вважав, що вказані дії посприяють йому в подальшому безперешкодно звернути майно потерпілої на свою користь Крім того, в ході розслідування та розгляду в суді достовірно встановлено, що обвинувачений реалізував частину майна потерпілої, що також спростовує версію обвинуваченого, що речі він забрав в якості моральної шкоди за невдалу спробу вступити в статеві відносини, та підтверджує першочерговий корисливий мотив його дій.

Таким чином, на переконання колегії суддів, ОСОБА_5 проник до житла потерпілої незаконно шляхом обману останньої та обвинувачений зайшов до вказаної квартири цілеспрямовано для здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу. Тому кваліфікуюча ознака проникнення у житло є обґрунтованою і підтвердженою належними та достатніми доказами, а отже підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого у колегії суддів немає.

При призначенні покарання колегія враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до особливо тяжких злочинів, обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, не одружений, дітей не має, має постійне місце реєстрації, працює зі слів неофіційно, раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, тривалий час проходив курс психо-соціальної корекції у наркологічному тренінговому центрі ГО « Там де Життя », відповідно до висновку судово-психіатричного експерта ДУ « Інститут судової психіатрії МОЗ України » №394 ОСОБА_13 від 18.03.2025 року останній у період вчинення злочину та на даний час виявляє ознаки психічних та поведінкових розладів внаслідок поєднаного вживання наркотиків та використання інших психоактивних речовин, вживання зі шкідливими наслідками, проте на момент вчинення злочину та на даний час міг і може усвідомлювати свої дії та керувати ними, обставину, що пом`якшує покарання - часткове визнання вини, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, і вважає за необхідне призначити покарання в мінімальних межах, передбачених санкцією ч. 3 ст. 187 КК України.

На думку колегії суддів, призначене покарання, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Колегія суддів із врахуванням тяжкості вчиненого злочину, поведінки обвинуваченого після його вчинення, позиції обвинуваченого щодо часткового визнання вини та не вжиття протягом тривалого часу будь-яких заходів спрямованих на відшкодування завданих потерпілій збитків, що у сукупності свідчить про відсутність у нього щирого каяття, не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_5 вимог ст.ст. 69, 75 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_10 , до ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди, враховуючи заяву про уточнення розміру позовних вимог, слід задовольнити частково виходячи з наступного.

Потерпіла вказує, що під час досудового розслідування їй було повернуто частину викраденого майна, а тому вартість викраденого майна становить 32000 грн. 00 коп. (мобільний телефон марки Iphone6 - 20000 грн. 00 коп. та ноутбук марки НР - 10000 грн. 00 коп.). Також вказує, що витрати на лікування становлять 4900 грн. 00 коп., а тому загальна сума матеріальної шкоди становить 36900 грн.

Разом з цим, в ході судового розгляду кримінального провадження встановлено та сторонами не оспорюється вартість викраденого у поетрпілої майна, зокрема, в розмірі 32000 грн., тму в цій частині колегія суддів вважає за доцільне позов задовольнити. Разом з тим, колегії суддів не було надано жодних виписок, чеків чи квитанцій щодо вартості лікування потерпілої, а тому цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди в сумі 4900 грн. задоволенню не підлягає.

Щодо стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_10 моральної шкоди у розмірі 50000,00 грн., колегія суддів приходить до наступних висновків.

Так, в ході судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_5 наносив численні удари руками та ногами ОСОБА_10 та завдав останній легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, від якого потерпіла втратила свідомість. Потерпіла вказує, що після вчинених обвинуваченим дій вона знаходилась в стресовому стані та у неї погіршився стан здоров`я. Вказала, що в пам`яті її телефону та ноутбуку знаходилась інформація, контакти, особисті фото та інформація, яка мала велику цінність для неї, з втратою яких значно порушились її життєві зв`язки. Потерпіла вказує, що розмір заподіяної їй моральної шкоди враховує душевні страждання, які вона зазнала, емоційну пригніченість, негативний вплив на стан здоров`я та порушення звичайного способу життя.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Оскільки розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, аніж достатній для розумного задоволення потреб особи, якій кримінальним правопорушенням завдано таку шкоду, при визначенні розміру відповідного відшкодування колегія суддів керується принципами рівності, поміркованості, розумності і справедливості, а тому приймає до уваги ступінь вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненому ним злочині, характер та обсяг душевних страждань потерпілої та приходить до висновку про те, що розмір моральної шкоди, завданої обвинуваченим ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_10 становить 30000,00 грн., тому її позовні вимоги про стягнення моральної шкоди слід задовольнити частково і стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на її користь моральну шкоду у зазначеному вище розмірі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, колегія суддів -

ухвалила:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України (в редакції Закону України від 18.03.2016 №1022-VIII), і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності.

Строк покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі обчислювати з моменту його затримання під час звернення вироку до виконання, після набрання ним законної сили.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 до ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_7 ) на користь ОСОБА_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 , проживає за адресою: АДРЕСА_8 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) 32 000 (тридцять дві тисячі) гривень на відшкодування матеріальних збитків та 30000 (тридцять тисяч) гривень 00 копійок на відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_10 до ОСОБА_5 - відмовити.

Речові докази:

валізу дорожню на колесах коричневого кольору марки «Sams nite», кальян, гаманець чорного кольору «VORPE», музичну портативну колонку марки «Лазер», які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_10 - залишити останній за належністю;

договір №851-16014559 від 27.05.2016 з ломбарду « Скарбниця », який міститься в матеріалах кримінального провадження № 0005480 залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження №0005480 протягом усього часу їх зберігання.

Зарахувати відповідно до вимог ст. 72 КК України у строк призначеного покарання ОСОБА_5 строк його досудового тримання під вартою з 10.06.2016 року по 12.06.2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Зарахувати відповідно до вимог ст. 72 КК України у строк призначеного покарання ОСОБА_5 строк його цілодобового домашнього арешту з 13.06.2016 року по 10.08.2016 року включно з розрахунку, що три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 днів.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3