УХВАЛА

Іменем України

05.05.2025 Справа №607/9162/25 Провадження №1-кс/607/2611/2025

м. Тернопіль

Слідча суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів, розглянувши у відкритому судовомузасіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000446 від 10.04.2025 про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання до

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старий Тараж Кременецького району Тернопільської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, вдівця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонера, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

УСТАНОВИЛА:

05.05.2025 старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 звернувсядо слідчої судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання до підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання мотивоване тим, що СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000446 від 10.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Так, під час здійснення досудового розслідування встановлено, що 18.12.2024 о 13 год. 50 хв. водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 21083», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався автомобільною дорогою М-19 «Доманове Ковель Чернівці - Тереблече» у межах м. Кременець, в напрямку м. Тернопіль з одним дорослим пасажиром в салоні ОСОБА_7 .

Рухаючись вказаним напрямком та наближаючись до перехрестя автомобільною дорогою М-19 по вул. Шевченка вул. Льотчиків Визволителів, зі швидкістю в діапазоні 83-97 км/год, яка перевищує дозволену та безпечну на даній ділянці автомобільної дороги, в межах населеного пункту, водій ОСОБА_4 не був достатньо уважний, належно не стежив за дорожньою обстановкою, умовами та відповідно не реагував на їх зміну, не обрав безпечної та дозволеної на даній ділянці автодороги швидкості руху, чим порушив вимоги пунктів: 1.5 ч.1, 1.10 (в частині визначення понять: «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка», і виконання їх вимог), 2.3 (б, д), 12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 із змінами та доповненнями, а також вимоги, які наведенні у абзацах 1, 2 частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» (№ 3353-XII від 30.06.1993), які зобов`язували його рухатися вказаною вище ділянкою автомобільної дороги із безпечною та дозволеною швидкістю руху, не більше 50 км/год і своїми діями не створювати загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

У цей час йому назустріч в напрямку м. Почаїв, рухався автомобіль марки «ГАЗ-24», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 , який наблизившись до вказаного вище перехрестя, в порушення вимог п. 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху, не переконався, що це буде безпечно та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, змінив напрямок свого руху ліворуч, та розпочав виконувати поворот на другорядну дорогу, яка веде до с. Підлісці, тим самим не дав дорогу та створив небезпеку для руху водію зустрічного автомобіля марки «ВАЗ 21083», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_4 .

Під час руху у зазначеному напрямку прямою ділянкою автомобільної дороги із вологим асфальтобетонним покриттям водій ОСОБА_4 , не обрав такі прийоми керування транспортним засобом та безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним у конкретних дорожніх умовах, обстановці, та виявивши попереду себе перешкоду у вигляді автомобіля марки «ГАЗ-24», змінив напрямку руху керованого автомобіля марки «ВАЗ 21083», ліворуч та подальший його виїзд на зустрічну смугу руху, при цьому він не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, чим грубо порушив вимоги пунктів: 1.10 (в частині визначення поняття «маневрування (маневр)», та не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, чим порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху.

У вказаний час назустріч автомобілю марки «ВАЗ 21083», державний номерний знак НОМЕР_1 рухався технічно справний автопоїздом у складі сідлового тягача марки «МАN TGX15.460», державний номерний знак НОМЕР_3 та напівпричепа марки «SCHMITZ CARGOBULL», державний номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_9 , який постійно рухався в межах своєї смуги руху в напрямку м. Почаїв.

Так, в процесі зміни напрямку руху ліворуч та внаслідок застосування водієм ОСОБА_4 , таких прийомів керування, і обрання останнім такої швидкості руху керованого транспортного засобу, які в комплексі не дозволяли йому постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним у конкретних дорожніх умовах, обстановці, виник занос автомобіля марки «ВАЗ 21083», державний номерний знак НОМЕР_1 , під час якого даний транспортний засіб частково, а саме передньою частиною рухався по зустрічній смузі руху (до м. Почаїв), а його задня частина продовжувала рух по своїй смузі руху (до м. Тернопіль).

Після виїзду на зустрічну смугу водій ОСОБА_4 не забезпечивши безпеку дорожнього руху, допустив зіткнення в межах смуги руху до м. Почаїв, передньої частини керованого автомобіля марки «ВАЗ 21083», державний номерний знак НОМЕР_1 з передньою частиною сідлового тягача марки «МАN TGX15.460», державний номерний знак НОМЕР_3 , водій якого з моменту виникнення небезпеки для свого руху (виїзду автомобіля марки «ВАЗ 21083» на зустрічну смугу руху), не мав технічної можливості шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування уникнути зустрічного зіткнення вказаних транспортних засобів, тому у його діях відсутні порушення вимог Правил дорожнього руху, які б перебували в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди

У результаті зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля марки «ВАЗ 21083», державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_7 спричинено масивну травму грудей, живота і тазу з численними переломами кісток скелету та ушкодженнями внутрішніх органів, від чого настала її смерть на місці пригоди.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог п. 12.3, 12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, спричиненням смерті потерпілої ОСОБА_7 .

Також слідчий вказав, що відповідно до висновку за результатами проведеної інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/120-25/2703-ІТ від 07.03.2025 дії водіїв ОСОБА_10 та ОСОБА_4 , які виразилися у порушенні ними вимог Правил дорожнього руху є причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди.

Слідчий зазначив, що у кримінальному провадженні № 0000446 від 10.04.2025 наявна обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, що підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами.

29.04.2025 у даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Також необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання слідчий доводить наявністю ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків та експертів у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала з підстав, зазначених у клопотанні, та просила клопотання задовольнити повністю. Додатково зазначила, що ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином підтверджується тим, що підозрюваний може не з`являтися на виклики слідчого, що може призвести до затягування досудового розслідування.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 зазначив, що сторона захисту не заперечує проти задоволення клопотання.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_7 підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши зміст клопотання та додані до нього матеріали, слідча суддя дійшла висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Частина 1 ст. 179 КПК України визначає, що особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000446 від 10.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

29.04.2025 у даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_7 , та його можливу причетність до вчинення кримінального правопорушення свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності, а саме: протокол огляду місцевості від 18.12.2024; висновок експерта за результатами проведення судово-медичної експертизи № 726 від 17.01.2025; висновки експерта за результатами проведення інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/120-25/75-ІТ від 15.01.2025, № СЕ-19/120-25/2703-ІТ від 07.03.2025; протокол огляду документу від 07.02.2025; протокол допиту свідка від 19.12.2024.

Відтак з урахуванням змісту долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження у їх сукупності слідча суддя встановила, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів.

Ураховуючи, що слідча суддя на цьому етапі провадження лише зобов`язана на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні дані слідча суддя доходить висновку про обґрунтованість підозри та можливу причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

В обґрунтування необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання прокурор посилався на наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків та експертів у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Так, ризик того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду підтверджується тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого. Слідча суддя вважає, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при о цінюванні ризиків переховування. Відтак слідча суддя вважає, що стороною обвинувачення доведена наявність вказаного ризику.

Щодо ризику впливати на свідків та експертів у цьому кримінальному провадженні, то ст. 23 КПК України на стадії судового розгляду доказове значення матимуть показання цих осіб, отримані безпосередньо судом саме під час усного допиту у судовому засіданні. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Тобто доказове значення у кримінальному провадженні матимуть саме ті показання свідків, які будуть надані останніми безпосередньо під час судового розгляду у судовому засіданні, а не надані ними під час досудового розслідування. Вказане доводить, що з метою зміни свідками своїх показань на користь підозрюваного або відмови від дачі показань останній може впливати на вказаних осіб у незаконний спосіб. Так само підозрюваний може незаконно впливати на експертів, які проводили експертизи у межах даного кримінального провадження, з метою надання ними неправдивих показань. З урахуванням викладеного слідча суддя вважає, що ризик впливу на свідків та експертів є доведеним стороною обвинувачення.

Також слідча суддя вважає доведеним ризик того, що ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом вчинення дій, спрямованих на затягування досудового розслідування.

За таких підстав слідча суддя доходить висновку, що прокурором доведено, що для здійснення мети, передбаченої ч. 1 ст. 177 КПК України, є необхідним застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід і при цьому саме особисте зобов`язання може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Також слідча суддя вважає, що строк дії покладених на підозрюваного обов`язків слід встановити у межах строку досудового розслідування.

Слідча суддя також враховує обставини, визначені ст. 178 КПК України, зокрема, що підозрюваний має постійне місце проживання, є пенсіонером та особою з інвалідністю 2 групи, раніше не судимий, і доходить висновку, що обраний запобіжний захід є пропорційним меті та завданням цього кримінального провадження.

При визначенні обсягу обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, які необхідно покласти на підозрюваного, слідча суддя вважає, що запропоновані прокурором обов`язки є достатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 .

Керуючись ст. 177, 178, 179, 193, 194, 196, 205, 309, 369-372, 532 КПК України, слідча суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання до підозрюваного ОСОБА_4 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000446 від 10.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, задовольнити повністю.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 зобов`язання виконувати обов`язки, передбачені статтею 194 Кримінального процесуального кодексу України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками та експертами у цьому ж кримінальному провадженні (як особисто, так і через третіх осіб);

- у разі наявності здати на зберігання до Управління державної міграційної служби України у Тернопільській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Повідомити підозрюваному ОСОБА_4 письмово під розпис покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Встановити строк дії покладених на підозрюваного обов`язків до 29.06.2025.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого у даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали негайно після її оголошення направити підозрюваному ОСОБА_4 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідча суддя ОСОБА_1