Справа № 346/2081/25
Провадження № 1-кп/346/559/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2025 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеконференції кримінальне провадження № 1-кп/346/559/25, що зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 14.08.2024 року за №0000247 щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, жителя та місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною середньою освітою, неодруженого, на утриманні нікого не має, не судимого,-

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

обвинувачений, будучи військовослужбовцем, нез`явився вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Відповідно до Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 року «Про загальну мобілізацію» ОСОБА_4 29.05.2023 року ІНФОРМАЦІЯ_2 призвано на військову службу за призовом під час мобілізації до Збройних Сил України.

У відповідності до витягу з наказу № 196 від 13.07.2023 року командира військової частини НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_4 призначено на посаду гранатометника мотопіхотного відділення мотопіхотного взводу мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону управління вказаної військової частини, зараховано до списків її особового складу на всі види забезпечення.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Проходячи військову службу у вищевказаній військовій частині, ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції та законів України, військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Згідно з п.п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» воєнний стан на території України запроваджено з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжено по теперішній час. Таке рішення ухвалено у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Про введення в дію воєнного стану ОСОБА_4 достеменно було відомо, оскільки Указ Президента України № 64/2022 оголошено за допомогою засобів масової інформації та доведено до відома населення країни.

Однак, 12.07.2024 року приблизно о 08:00 год. ОСОБА_4 умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, без поважних причин, вчасно не прибув до розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) після відпустки для лікування та незаконно перебував поза її розташуванням до 05.11.2024 року, проводячи службовий час на власний розсуд.

05.11.2024 року ОСОБА_4 прибув до П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Львові, та повідомив про своє бажання та готовність у подальшому проходити військову службу в Збройних Силах України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав частково та пояснив, що в травні 2024 року йому надали відпустку, з якої він повинен був повернутися 12.07.2024 року. Однак, він не з`явився вчасно на військову службу до військової частини, в якій проходив військову службу, у зв`язку з невідповідністю лікування через погіршення стану його здоров`я, а також ставленням до нього. Причиною його неприбуття зазначає те, що мав намір пройти ВЛК, проте не у Донецькій області, де вкажуть про придатність до військової служби та направлять на «0», а саме його повинні були направити до м. Коломия Івано-Франківської області, проте цього не зробили. Він проходив ВЛК після поранення в грудні 2024 року та за наявною в нього хворобою, яка зазначена у виписці з лікарні (що долучена прокурором до матеріалів кримінального провадження), вважає, що може проходити військову службу у тилових військових частинах. Чотири військові частини відмовились брати його на військову службу у зв`язку зі станом його здоров`я, оскільки в будь-який момент може проявитись будь-яке захворювання. Відчуває всі свої захворювання через наявність двох осколків, втратив сон через біль у хребті та потребує додаткового лікування. Готовий проходити військову службу якщо дозволить стан його здоров`я. У медичну частину установи виконання покарань (СІЗО) щодо стану його здороя не звертався, оскільки боїться занесення «якоїсь хвороби». Направлення для проходження військової лікарської комісії не отримував, оскільки не бажав їхати в Донецьку область, де тимчасово дислокувалась військова частина, в якій він проходив військову службу. Зазначає, що звертався до лікарів з приводу негативного стану його здоров`я, однак, підтверджуючих документів не має, як щодо стану здоровя, так і щодо звернень. З липня 2024 року на лікуванні не перебував та звертався до ВСП чи ДБР щодо постановки на облік чи щодо повернення на військову службу. Через викрадення у нього телефону та відсутність зв`язку з військовою частиною не повідомляв останню за місцем її знаходження в м. Коломия про вказані причини.

Однак, незважаючи на часткове визнання обвинуваченим своєї вини, пред`явлене йому обвинувачення повністю доводиться такими дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

-даними витягу з наказу командира командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12.07.2023 року № 195, відповідно до якого вважати таким, що прибув до складу сил і засобів здійснення із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, які залучаються та беруть безпосередню участь у веденні воєнних (бойових) дій, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації - солдата ОСОБА_4 , зарахованого розпорядженням Генерального штабу Збройних Сил України ( по особовому складу) від 29.06.2023 року № 300/ПУ/1924/п/дск у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , який прибув для подальшого проходження військової служби з військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_3 , з 12.07.2023 року зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення (а.п. 63);

-даними витягу з наказу командира командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.07.2023 року № 196, згідно з яким солдата ОСОБА_4 , який перебуває в розпорядженні командира вказаної військової частини, призначеного наказом командира цієї частини ( по особовому складу) від 12.07.2023 року № 104-РС на посаду гранатометника мотопіхотного відділення мотопіхотного взводу мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону управління вказаної військової частини, вважати таким, що з 13.07.2023 року справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків (а.п. 64);

-даними витягу з наказу командира вказаної військової частини від 10.06.2024 року № 164, відповідно до якого ОСОБА_4 вважати таким, що прибув до пункту постійної дислокації м.Коломия з відпустки для лікування у зв`язку з хворобою (а.п. 65);

-даними витягу з наказу командира вказаної військової частини від 12.06.2024 року № 166, згідно з яким ОСОБА_4 вважати таким, що вибув з пункту постійної дислокації АДРЕСА_2 у відпустку для лікування у зв`язку з хворобою на 29 діб, з 13.06.2024 року по 11.07.2024 року (а.п. 66);

- даними рапорту командира мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 від 12.07.2024 року, відповідно до якого солдат ОСОБА_4 перебував у відпустці для лікування з 13.06.2024 року по 11.07.2024 року (наказ командира військової частини НОМЕР_1 №166 від 12.06.2024 року), однак, станом на 08:00 год. 12.07.2024 року до розташування підрозділу в ППД м. Коломия не прибув; пошукові заходи даного військовослужбовця позитивних результатів не дали, на телефонні дзвінки не відповідає, місце знаходження його не відоме, у зв`язку з чим командир вказаного батальйону просить по факту неповернення ОСОБА_4 з відпустки призначити службове розслідування (а.п. 62);

-даними витягу з наказу командира вказаної військової частини від 12.07.2024 року №198, згідно з яким ОСОБА_4 вважати таким, який самовільно залишив військову частину, з 12.07.2024 року знято з усіх видів забезпечення (підстава: рапорт командира мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 від 12.07.2024 року (а.п. 67));

-даними доповіді про факт неповернення з відпустки за станом здоров`я військовослужбовця військової служби, призваного по мобілізації, військової частни А 4267 ППД м.Коломия (ОК «Захід»), солдата ОСОБА_4 № 10/2/1801 від 12.07.2024 року, згідно з якою 12.07.2024 року від командира мотопіхотного батальйону вказаної військової частини надійшла доповідь про неповернення солдата ОСОБА_4 та встановлено, що 12.07.2024 року під час перевірки особового складу виявлено його відсутність, який не прибув з відпустки, пошукові заходи позитивного результату не дали, на телефонні дзвінки він не відповідає, місце знаходження його не відоме; службове розслідування проводиться згідно з відповідним наказом командира військової частини (а.п. 68);

-даними витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 3149 від 12.07.2024 року, згідно з яким призначено службове розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_4 (а.п. 61);

- даними акту службового розслідування від 20.07.2024 року, що міститься в матеріалах службового розслідування, відповідно до якого службове розслідування за даним фактом вважати завершеним; факт самовільного залишення військової частини, а саме нез`явлення вчасно на службу без поважних причин понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану гнатометником 3 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону управління вказаної військової частини солдатом ОСОБА_4 в період з 12.07.2024 року по теперішній час вважати підтвердженим; за порушення вимог ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст. 11, 12, 16, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України ОСОБА_4 вирішено притягнути до дисциплінарної відповідальності після його поверненян до вказаної військової частини; організувати направлення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до відповідного органу досудового розслідування з метою внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.п. 47-84, 51-60);

-даними витягу з наказу командира вказаної військової частини від 21.07.2024 року № 3181, згідно з яким службове розслідування, призначене наказом командира вказаної частини від 12.07.2024 року № 3149, вважати завешеним; факт самовільного залишення військової частини, а саме нез`явлення вчасно на службу без поважних причин понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану солдатом ОСОБА_4 в період з 12.07.2024 року по теперішній час вважати підтвердженим; за порушення вимог ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст. 11, 12, 16, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, яке виявилось у недодержанні законодавства України, ухиленні від військової служби шляхом самоусунення від виконання службових обов`язків, порушенні розпорядку дня частини, нездійсненні доповіді своєму командиру про причини неприбуття, на солдата ОСОБА_4 накласти дисциплінарне стягнення «сувора догана», після його поверненян до вказаної військової частини; організувати направлення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до відповідного органу досудового розслідувпення з метою внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.п. 81-84);

-даними листа тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №7057 від 23.04.2025 року, відповідно до якого ОСОБА_4 перебував на обліку у вказаному РТЦК та СП з 18.06.2024 року по 09.07.2024 року (18.06.2024 року звертався з приводу постановки на облік під час відпустки (за станом здоров`я); про самовільне залишення військової чстини, нез`явлення вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , відмову від несення служби, виконання обов`язків військової служби в період з 12.07.2024 року не повідомляв (а.п. 85));

-повідомленням (про вчинення військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України) № 1532/1/5145 від 08.08.2024 року, згідно з яким посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_4 проведено перевірку за фактом неприбуття з лікувального закладу до розташування військової частини військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_4 та встановлено, що 12.07.2024 року під час перевірки наявності особового складу у ППД віськової частини командиром підрозділу виявлено відсутність ОСОБА_4 , який не прибув після завершення лікування до розташування військової частини та станом на 08.08.2024 року до її розташування не повернувся; про наявність поважних причин стосовно своєї відсутності на військовій службі з 12.07.2024 року не надав; за період своєї відсутності він у військовій частині не з`являвся, на телефонні дзвінки не відповідав, її командуванню про своє місце перебування не повідомляв, обов`язки за посадою не виконував; під час перевірки об`єктивних причин (хвороба, затримання правохоронними органами, тощо), які б перешкоджали прибуттю військовослужбовця до місця служби (розташування) військової частини, не встановлено (а.п. 46);

-даними повідомлення командира військової частини НОМЕР_1 від 10.04.2025 року, відповідно до якого солдат ОСОБА_4 відсутній на військовій службі без поважних причин з 12.07.2024 року (а.п. 87).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 надала показання, згідно з якими вона, як офіцер управління військової частини НОМЕР_3 , є відповідальною за облік скоєння кримінальних правопорушень військовослужбовцями вказаної військової частини. Обвинувачений з літа 2023 року проходив військову службу у цій військовій частині на посаді гранатометника мотопіхотного відділення мотопіхотного взводу мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону управління цієї військової частини. Після перебування у відпустці за станом здоров`я тривалістю 30 днів, він повинен був прибути 12.07.2024 року до військової частини для подальшого направлення в район виконання бойових завдань. Однак, він до військової частини не прибув, будь-яких причин поважності неявки на адресу військової частини не надав, як і не повідомляв про наявність таких причин свідка, на військовій службі був відсутній майже рік. Після неприбуття у визначену дату та відсутністю з ним зв`язку було повідомлено Військову службу праворядку з приводу вказаного факту. Свідок також зазначила, що двічі на місяць всьому особовому складу під особистй підпис доводяться вимоги про кримінальну відповідальність за порушення порядку несення військової служби, а також при отриманні відпускного квитка перед вибуттям у відпустку військовослужбовцям роз`яснюються умови перебування у відпустці та повернення з неї, про що, зокрема, було й роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_4 .

Від допиту в судовому засіданні свідка ОСОБА_7 прокурор відмовився.

Отже, дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.5 ст. 407 КК України, оскільки він, будучи військовослужбовцем, нез`явився вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Прокурор просить визнати обвинуваченого винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Захисник обвинуваченого при призначенні покарання просить врахувати наявність обставини, яка помякшує його покарання, а саме визнання вини, хоча навіть часткове, а також визнати обставинами, які помякшують його покарання, незадовільний стан його здоров`я, отримання ним поранення, здійснення ним заходів щодо захисту держави в умовах воєнного стану, наявність двох батьків пенсіонерів та брата, який призваний до ЗСУ за мобілізацією та здійснює захист держави. Тому захисник просить просить призначити обвинуваченому покарання із застосуванням положень ст.75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням з мнімальним іспитовим строком.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, є тяжким злочином.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст.66 КК України, а також обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, вказаних в ст.67 КК України, судом не встановлено.

Суд враховує особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності (а.п. 89); за місцем проходження військової служби характеризувався посередньо (службові обов`язки та накази командирів виконує неякісно, намагається уникати виконання останніх, у повсякденній діяльності не дотримується вимог статутів ЗСУ, рівень підготовки за фахом низький, свої професійні знання не покращує, не бере участь у тренувальному та навчальному процесі, не виявляє зацікавленість до проходження війської служби у ЗСУ), про що вказано в службовій характеристиці командира військової частини НОМЕР_1 від 19.07.2024 року (а.п. 71); відповідно до медичної характеристики від 17.07.2024 року перебував на стаціонарному лікуванні 04.09.2023 року, 05.09.2023 року, з 05.09. по 12.09.2023 року, з 13.09. по 12.10.2023 року, з 01.03. - 13.03.2024 року, 13.04.2024 року, з 14.04. 30.04.2024 року, 01.05.2024 року, з 01.05. 03.05.2024 року, з 04.05. 10.05.2024 року; 17.10.2023 року пройшов ВЛК № 6865/1 у в/чА0206, за рішенням якої визнаний придатним до військової служби; 10.05.2025 року та 11.06.2024 року пройшов відповідно ВЛК № 512 (у в/чА4554 м. Луцьк), та ВЛК №4748 (ВМКЦ ЗР м.Львів), за рішенням яких потребував відпустки для лікування після поранення щоразу на 30 днів (а.п. 69-70); стягнень та заохочень за 2023 рік не мав, про що вказано в службовій картці (а.п. 72-73); 19.11.2024 року за результатами проведеного медичного огляду визнаний придатним до військової служби (отримамав поранення, пов`язане із захистом Батьківщини, згідно з класифікаторм розподілу тяжкості отриманих травм за ступенем тяжкості травма (11.04.2024 року) належить до легких), про свідчить довідка військово-лікарської комісії військово-медичного клінічного центру Західного регіону від 19.11.2024 року №3108/1 (а.п. 86); в КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоровя» Івано-Франківської обласної ради він не звертався, амбулаторну допомогу не отримує, про що свідчить довідка №1184 від 22.04.2025 року (а.п. 88); а також ставлення обвинуваченого до вчиненого, зокрема часткове визнання ним вини. Доказів перебування на його утриманні батьків пенсіонерів чи наявності брата, який проходить службу в ЗСУ (час та період такого проходження), обвинуваченим до матеріалів кримінального провадження не надано.

На підставі вищевикладеного, суд з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України, а також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, особи обвинуваченого, приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у межах санкції ч.5 ст. 407 КК України, тобто у виді позбавлення волі на мінімальний строк. Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами. Крім того, суд враховує позицію сторони обвинувачення про призначення обвинуваченому вказаного покарання. Посилання обвинуваченого щодо нез`явлення вчасно на службу, мотивуючи погіршенням стану здоров`я, суд до уваги не приймає та оцінює критично, оскільки жодних підтверджуючих документів його звернення до будь-якого лікаря або лікарні за отриманням медичної допомоги за час його нез`явлення на військову службу ним до матеріалів кримінального провадження не долучено, як і не надано жодних доказів, які б підтверджували наявність будь-яких поважних причин його неприбуття/нез`явлення на військову службу.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо можливості застосування до обвинуваченого положень ч.1 ст.75 КК України, суд враховує, що у зв`язку із набранням 27.01.2023 року чинності Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» від 13 грудня 2022 року № 2839-IX, посилено кримінальну відповідальність за вчинення військових кримінальних правопорушень, та обмежено застосування ст. 69 та ст. 75 КК України у випадках засудження, зокрема, за кримінальне правопорушення, передбачене ст. 407 КК України, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Так, згідно з ч. 1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Таким чином, підстави для застосування до обвинуваченого положень ст.75 КК України як і ст.69 КК України відсутні.

Згідно з даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, ОСОБА_4 затримано 24.03.2025 року на підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області (а.п. 26-29).

Необхідності зміни запобіжного заходу до обвинуваченого у виді тримання під вартою до набрання цим вироком законної сили немає. Тому суд вважає, що цей запобіжний захід слід залишити до набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази відсутні.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст. 370, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Строк відбуття ОСОБА_4 призначеного покарання рахувати з 24.03.2025 року, тобто з дня його фактичного затримання.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з часу його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1