КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/4594/2025 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5

за участю:

прокурора: ОСОБА_6

захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

підозрюваного: ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Голосіївської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 2 червня 2025 року у кримінальному провадженні № 0001943 від 1.06.2025 в справі за клопотанням слідчого СВ № 3 Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ № 3 Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шістдесят діб, без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання зазначив, що слідчим відділом Голосіївського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 01.06.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001943, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Досудовим слідством встановлено, що 01.06.2025 приблизно о 01 год. 00 хв., тобто в період дії комендантської години, до блок-посту за адресою: м. Київ, вул. Португальська (Цілинна), 2 А під`їхав автомобіль Audi A6, реєстраційний номер НОМЕР_1 в якому перебував ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

О 01 год. 20 хв., перебуваючи в межах блок-посту за адресою: м. Київ, вул. Португальська (Цілинна), 2 А, під час розмови зі старшим стрільцем військової частини Національної гвардії України № НОМЕР_2 ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який ніс службу на вказаному блок-посту та виконував свої службові обов`язки, а саме правоохоронні функції, у ОСОБА_9 виник раптовий умисел, направлений на заподіяння ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням останнім, своїх службових обов`язків.

ОСОБА_11 , ОСОБА_9 стиснув кисть лівої руки в кулак та наніс нею один удар в ліву частину обличчя ОСОБА_11 , який від удару не втримав рівновагу та впав на асфальт.

Злочинними діями ОСОБА_9 , старшому стрільцю військової частини Національної гвардії України № 3030 ОСОБА_11 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді садна слизової верхньої губи.

01.06.2025 ОСОБА_9 , вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_9 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 01.06.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 01.06.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 01.06.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 01.06.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 01.06.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 01.06.2025; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_9 від 01.06.2025; іншими доказами в сукупності.

В обґрунтування наявності ризиків, які є складовою умовою для застосування відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу слідчий вказує, що ОСОБА_9 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, тобто наявний ризик обумовлений усвідомленням ним міри покарання та можливістю перетину лінії розмежування в умовах воєнного стану. Крім того, існує реальна загроза незаконного впливу на потерпілого та свідків шляхом погроз або підкупу, з огляду на обставини вчинення злочину щодо службової особи, особисту неприязнь, фізичну підготовку підозрюваного та зухвалу поведінку під час вчинення злочину.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Ризиком того, що ОСОБА_9 може незаконно впливати на потерпілого та свідків є те, що підозрюваний шляхом погроз та підкупу може схиляти потерпілого та свідків до зміни та дачі неправдивих показів, відмові від участі в кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування. Окрім цього, існують реальні ризики впливу підозрюваного

ОСОБА_9 на потерпілого ОСОБА_11 , оскільки саме кримінальне правопорушення вчинено саме у зв`язку з виконанням останнім своїх службових обов`язків, що може свідчити про особисту неприязність. А також факт того, що ОСОБА_9 володіє достатнім рівнем фізичної підготовки та бойових мистецтв, може свідчити про реальну можливість досягнення ОСОБА_9 бажаного результату у випадку спроби застосування такого впливу. Таким чином, є реальна загроза, що ОСОБА_9 , може схилити потерпілого до зміни та дачі неправдивих показів, відмові від участі в кримінальному провадженні.

Крім цього, ОСОБА_9 може іншим способом перешкоджати повному, всебічному проведенню досудового розслідування, що може призвести до невиправних наслідків по кримінальному провадженню, а саме в прийнятті процесуальних рішень.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 2 червня 2025 року клопотання слідчого залишено без задоволення.

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, строком на два місяці, але у межах строку досудового розслідування, тобто до 01 серпня 2025 року (включно).

Звільнено підозрюваного ОСОБА_9 негайно з-під варти в залі суду.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_9 наступні обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні № 0001943;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_9 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього можуть бути застосовані більш жорсткі запобіжні заходи і накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор Голосіївської окружної прокуратури ОСОБА_6 , 6 червня 2025 року подав апеляційну скаргу. Просив скасувати ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06.06.2025 та постановити нову ухвалу про обрання ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування тобто до 01.08.2025.

Прокурор зазначив, що слідчим суддею не було належним чином враховано всі обставини справи, а саме: підозрюваний в умовах воєнного стану, достовірно знаючи про комендантську годину на блок-посту застосував силу до військовослужбовця Національної гвардії України.

Вважає, що підозрюваний ОСОБА_9 зневажливо ставиться до загальноприйнятих норм моралі.

Вважає, що застосований судом першої інстанції запобіжний захід не зможе запобігти наявним ризикам.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав подану стороною обвинувачення апеляційну скаргу та просив скасувати ухвалу слідчого судді, застосувати щодо підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, доводи захисника та підозрюваної, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділом Голосіївського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного 01.06.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001943, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

01.06.2025 ОСОБА_9 , вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України

На переконання слідчого судді, обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_9 у вчиенні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 01.06.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 01.06.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 01.06.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 01.06.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 01.06.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 01.06.2025; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_9 від 01.06.2025; іншими доказами в сукупності.

Дії, які ставляться у вину підозрюваному ОСОБА_9 підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, тобто є кримінально караними. Надані слідчим докази можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_11 є старшим стрільцем в/ч НОМЕР_2 Національної гвардії України, що вбачається з копії військового квитка серії НОМЕР_3 . З протоколу допиту потерпілого від 01.06.2025 року вбачається, що під час несення служби на блокпосту у м. Києві, військовослужбовці зупинили автомобіль Audi, у якому перебували дівчина та хлопець (як згодом з`ясувалося - ОСОБА_17 ). Через комендантську годину їм було відмовлено у проїзді та запропоновано зачекати на узбіччі. Приблизно через 10 хвилин пара вийшла з автомобіля. Дівчина підійшла до військовослужбовців та почала з ними спілкування, хлопець залишився осторонь. Потерпілий не втручався в розмову. Згодом, після конфлікту з дівчиною, ОСОБА_9 повернувся до автомобіля, потім знову вийшов і почав ходити поблизу блокпосту. Приблизно через 10 - 15 хвилин він підійшов до потерпілого та почав жалітися, що посварився з дівчиною, демонстрував ознаки алкогольного сп`яніння. ОСОБА_11 намагався його заспокоїти, запропонував сісти в машину або зачекати завершення комендантської години. У відповідь на це ОСОБА_9 несподівано показав рукою в напрямку автомобіля та сказав, що дівчина його не впустить, а далі раптово наніс удар рукою в обличчя, внаслідок чого потерпілий упав. Після удару ОСОБА_9 одразу був затриманий військовослужбовцями, йому надягли наручники. Потерпілий залишався на місці події, зазначив, що зовнішніх видимих ушкоджень не має, медичною допомогою не користувався.

В кінці допиту ОСОБА_11 , повідомив, що не тримає зла на ОСОБА_9 , претензій не має, вважає удар випадковим через сильне емоційне збудження останнього та прийняв вибачення підозрюваного.

Перебіг подій, викладений потерпілим ОСОБА_11 під час допиту 01.06.2025, логічно узгоджується з показаннями свідків, що підтверджується змістом відповідних протоколів їх допитів. Слідчий суддя дійшов висновку, що в діях підозрюваного наявні ознаки та склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 Кримінального кодексу України.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому була вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбаченого статтею 183 КПК України, та прийшов до висновку про відсутність таких обставин, які б вказували на наявність підстав для застосування до підозрюваного такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Однак, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, колегія суддів враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Сама лише тяжкість інкримінованого обвинувачення, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від правосуддя, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою і не має пріоритетної сили перед позитивними даними про особу підозрюваного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу слідчий суддя врахував особу підозрюваного, рівень обґрунтування підозри та наявність ризиків про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу стороною обвинувачення, слідчий суддя вважав недоведеним, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання вищевказаним ризикам та не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Слідчий суддя зазначив, що ні в самому клопотанні, ні прокурором в судовому засіданні не було наведено індивідуальних підстав для підтвердження необхідності застосування тримання під вартою.

ЄСПЛ наголошує, що стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у вищезазначеному положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме - гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (див. рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), № 38717/04, пункт 26, з подальшими посиланнями).

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки, прийшов до вірного висновку про доцільність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_9 , запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

З урахуванням положень ст.ст. 177, 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, слідчому судді належало з`ясувати чи тримання підозрюваного під вартою є тим запобіжним заходом, який забезпечив би його належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, та чи не було можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу, що і було зроблено слідчим суддею, з обґрунтуванням прийнятого рішення.

Зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

За таких обставин, апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, якою застосовано відносно ОСОБА_9 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання - без змін.

Істотних порушень норм КПК України, які б тягнули за собою скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, як про це просить прокурор, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 176-178, 179, 182, 193, 376, 277, 278, 303, 404, 405, 407, 412, 422 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Голосіївської окружної прокуратуру ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 2 червня 2025 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ _____________ ___________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3