Номер провадження № 1-кп/756/875/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 8 Оболонського районного суду міста Києва кримінальне провадження, внесене 14.10.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002935, у відношенні:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Бахмач, Чернігівської області, з середньою освітою, розлученого, маючого на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

УСТАНОВИВ:

У невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 03.07.2024 року, ОСОБА_7 , будучи обізнаним із законними умовами поводження з вогнепальною зброєю та бойовими припасами, у порушення вимог чинного законодавства, зберігав за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вогневу зброю та бойові припаси, а саме патрони калібру 7,62х39 мм, які відносяться до стрілецької нарізної вогнепальної зброї у кількості 135 шт., мисливський карабін «ОП АКМС» калібру 7,62х39 мм промислового виробництва, у конструкцію якого саморобним (кустарним) способом внесені зміни (в ударно-спусковому механізмі відсутній важіль механізму блокування спускового гачка при складеному прикладі та відсутній упор важеля механізму блокування спускового гачка, приклад складається на лівий бік ствольної коробки та не блокує прапорець запобіжника, які 03.07.2024 було виявлено та вилучено за місцем фактичного проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до висновку експерта ІСТЕ СБУ №5/11 в ід 04.09.2024 надані на дослідження предмети зовні схожі на патрони, загальною кількістю 135 шт., виготовлені промисловим способом, придатні для стрільби та є бойовими припасами, а саме патронами калібру 7,62х39 мм зі свинцевим осердям та стальним осердям, з бронебійно запалюючою кулею;

- мисливський карабін «ОП АКМС» калібру 7,62х39мм промислового виробництва, у конструкцію якого саморобним (кустарним) способом внесені зміни (в ударно-спусковому механізмі відсутній важіль механізму блокування спускового гачка при складеному прикладі та відсутній упор важеля механізму блокування спускового гачка, приклад складається на лівий бік ствольної коробки та не блокує прапорець запобіжника.

Отже, ОСОБА_7 учинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України, а саме придбання та зберігання вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, визнав повністю, підтвердивши обставини, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтверджує та пояснив, що

11.12.2016 отримав дозвіл на зберігання та носіння зброї, який 03.04.2024 був продовжений. 24.02.2022 із дня повномасштабного вторгнення РФ, дізнавшись про формування блокпостів у м.Києві, став чергувати на блокпосту разом із належною йому зброєю - АКМС, при цьому періодично відлучаючись із місця чергування додому, а свою зброю залишаючи на блокпосту через нестачу зброї на той час. Згодо повернув собі зброю та продовжив зберігати за місцем свого проживання. Крім того, у вказаний період на блокпости приїжджали волонтери, які привозили набої та які також, упаковані в пачки, залишились у нього та зберігались на місцем проживання. 03.07.2024 у нього був проведений обшук, під час якого він видав працівникам поліції зброю та патрони, як виявилось, ці патрони бойові, а не мисливські, а до конструкції АКМС було внесено заборонені зміни. Розуміє, що такі обставини не звільняють його від відповідальності. У вчиненому щиро кається.

Захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав думку свого підзахисного, просили суд призначити покарання ОСОБА_7 із застосуванням ст. 75 КК України.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що в судовому засіданні достеменно було встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_7 винуватим та призначити покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки. Вирішити питання щодо речових доказів, відповідно до ст. 100 КПК та стягнути з обвинуваченого витрати за залучення експертів.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, у тому числі обвинувачений ОСОБА_7 правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні сумніви і в суду щодо добровільності позиції обвинуваченого. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку останній буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювались.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особистість обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме в придбанні та зберіганні вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, у вчиненому кається, засудив свою протиправну поведінку. На думку суду, визнання винуватості обвинуваченим та його щире каяття не пов`язане саме з бажанням отримати мінімальне покарання, а також наявності беззаперечних доказів учинення злочину в справі. Бо саме обвинувачений просив суд не дослідувати докази через повне та беззаперечне визнання винуватості. Аналогічну позицію було висловлено прокурором у судовому засіданні. У зв`язку з чим, на думку суду, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття.

При цьому обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_7 відповідно до ст. 67 КК України, на думку суду, відсутні.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд, на підставі ст. 65 КК України, ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, раніше не судимий, який має зареєстроване місце проживання, має на утриманні неповнолітню доньку, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, працює, має міцні соціальні зв`язки, а також обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Указані обставини, на думку суду, не дають підстави для призначення обвинуваченому покарання в порядку ст. 69 КК України, однак є підставами для призначення покарання в порядку ст. 69-1 КК України, ураховуючи визнання винуватості, а також обставини, що пом`якшує покарання та відсутності обставини, що обтяжують покарання.

З урахуванням викладених обставин суд уважає, що відповідно до вимог ст. 50 КК України, виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, шляхом призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки але зі звільненням від його відбуття на підставі ст. 75 КК України, тобто з іспитовим строком на 2 роки.

Крім того, відповідно до положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд покладає на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Тож, призначення ОСОБА_7 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, а контроль над поведінкою, способом життя та роботи, протягом всього строку відбуття покарання із випробуванням, надасть можливість органу пробації аналізувати інформацію щодо виправлення засудженого.

Суд призначає покарання на підставі внутрішнього переконання і оцінки особистості обвинуваченої, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігти вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.

Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого під час досудового розслідування запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу, суд не вбачає підстав відповідно до ст. 377 КПК України для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено.

Процесуальні витрати у провадженні, а саме витрати на проведення експертизи № 5/11 від 04.09.2024 у сумі 12 116 грн 48 коп., відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_7 , на користь держави.

Питання речових доказів підлягає вирішенню, відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 7, 96-1, 100, 124, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, установивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 до набрання вироку законної сили - не обирати.

Процесуальні витрати за проведення експертизи № 5/11 від 04.09.2024 у сумі 12 116 грн 48 коп. - стягнути з ОСОБА_7 на користь держави.

Речові докази: патрони, загальною кількістю 135 шт., Мисливський карабін «ОП АКМС» калібру 7,62х39мм, які перебувають на зберіганні в камері зберігання речові доказів Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві, передати для потреб ЗСУ.

Роз`яснити ОСОБА_7 , що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, захисникам в порядку, визначеному ст. 376, 615 КПК України.

Суддя ОСОБА_1