ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року

м. Київ

Справа № 607/12186/22

Провадження № 51-458 км 25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника (відеоконференція) ОСОБА_6 ,

засудженого (відеоконференція) ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 квітня 2024 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 13 листопада 2024 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001221 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Тернополя, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області вироком від 19 квітня 2024 року визнав ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, і призначив йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднав невідбуте покарання за вироком Зборівського районного суду Тернопільської області від 13 березня 2020 року та призначив остаточне покарання у виді 3 років й 1 місяця позбавлення волі.

Згідно з вироком ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання бойових припасів, у червні 2022 року придбав корпус оборонної осколкової гранати Ф-1 та запал УЗРГМ-2, що в сукупності є бойовим припасом, які зберігав за місцем свого фактичного проживання, не маючи передбаченого законом дозволу.

15.06.2022 у період часу із 07:21 по 10:19 під час проведення обшуку в будинку АДРЕСА_2 у ОСОБА_7 виявлено та вилучено корпус оборонної осколкової гранати Ф-1 та запал УЗРГМ-2, що в сукупності є бойовим припасом. Таким чином, ОСОБА_7 , діючи з єдиним прямим умислом, не маючи дозволу, придбав та зберігав бойовий припас.

Тернопільський апеляційний суд ухвалою від 13 листопада 2024 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишив без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без зміни.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати оскаржувані судові рішення і закрити кримінальне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

На обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що обшук, під час якого було виявлено корпус гранати та запал, проведено у приміщенні, на обшук якого не було надано дозволу слідчим суддею відповідно до резолютивної ухвали слідчого судді, оскільки дозвіл було надано на обшук одноповерхового приміщення гаража з котельною, а обшук проведено у житловій кімнаті на другому поверсі, тому протокол обшуку та всі похідні від нього докази необхідно визнати недопустимими.

Крім цього, захист вказує, що слід папілярного узору відбитка пальця було виявлено не на предметі, віднайденому під час обшуку, а на поверхні поліетиленового пакету, в якому предмет було упаковано, як це зазначено у протоколі огляду від 16.06.2022, а показання спеціаліста не можуть спростувати відомості, відображені у протоколі.

Також захисник вказує, що на дослідження експерту було надано дактилокарту на особу ОСОБА_7 , однак зразки папілярних візерунків рук у обвинуваченого не відбирались, і прокурором не надано документів про законність відібрання таких зразків, а сама дактилокарта не досліджувалась судами і не відкривалась стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України.

Крім цього, захисник вважає, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні направлено до суду після закінчення строку досудового розслідування. Зокрема 30.06.2022 ОСОБА_7 повідомлено про підозру.

23.08.2022 слідчим повідомлено підозрюваному та його захиснику про завершення досудового розслідування й надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

31.08.2022 ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 повністю ознайомились з матеріалами досудового розслідування, а обвинувальний акт направлено до суду лише 12.09.2022.

Позиції учасників судового провадження

Засуджений та захисник підтримали касаційну скаргу.

Прокурор заперечував проти задоволення касаційної скарги захисника.

Іншим учасникам судового провадження надсилалися повідомлення про дату, час та місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Клопотань про його відкладення не надходило.

Мотиви Суду

Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до положень ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до положень статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд апеляційної інстанції має перевірити рішення суду першої інстанції з точки зору його законності й обґрунтованості, що передбачає оцінку його відповідності нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам справи, а також дослідженим у судовому засіданні доказам.

Згідно з положеннями ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Відповідно до вимог ст. 419 КПК України в мотивувальній частині ухвали, зокрема, зазначається короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала, а при залишенні апеляційної скарги без задоволення, мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою. Усі доводи, що містяться в апеляційних скаргах, мають бути проаналізовані з урахуванням наявних у справі доказів з тим, щоб жоден з них не залишився нерозглянутим. Однак, цих законодавчих вимог апеляційний суд не дотримався.

Доводи сторони захисту про порушення під час проведення обшуку і недопустимість всіх отриманих в результаті цієї слідчої дії доказів колегія суддів Верховного Суду не вбачає обґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.06.2022 було надано дозвіл на проведення обшуку у гаражі з котельною і прибудовою, загальною площею 462, 1 кв.м, по АДРЕСА_2 , 1/5 частина яких зареєстрована за ОСОБА_7 (т. 1 а. с. 87-89).

Зі змісту цієї ухвали не вбачається даних про те, на обшук яких конкретно кімнат чи частин приміщення надано дозвіл, однак чітко вказано про дозвіл на проведення обшуку приміщень, 1/5 частина яких зареєстрована за ОСОБА_7 .

Також з ухвали слідчого судді не вбачається даних про поверховість будівлі, на обшук якої надано дозвіл та конкретний поверх, де дозволено проведення обшуку, як про це зазначає у скарзі захисник.

З урахуванням викладеного, слідчий в присутності сільського голови та понятих встановив, які саме приміщення належать ОСОБА_7 , й саме там провів обшук, під час якого було знайдено і вилучено гранату та запал до неї.

В ході проведення обшуку після виявлення вказаних гранати та запалу на місце проведення обшуку прибув ОСОБА_7 , що не заперечує й сторона захисту у касаційній скарзі. ОСОБА_7 було вручено ухвалу слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку, з якою він ознайомився, й він без зауважень підписав протокол обшуку від 15.06.2022 (т. 1 а. с. 90-100).

За таких обставин колегія суддів Верховного Суду не погоджується з стороною захисту, що вказаний обшук було проведено без дозволу слідчого судді на проникнення до відповідного приміщення, тому доводи захисника в цій частині є безпідставними.

Не вбачаються обґрунтованими й доводи сторони захисту про порушення при відібранні у ОСОБА_7 зразків папілярних візерунків рук.

У матеріалах кримінального провадження наявна заява ОСОБА_7 від 15.06.2022 про відмову надавати відбитки папілярних візерунків пальців рук та долоней (т. 1 а. с. 124).

На запит слідчого Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУ НП в Тернопільській області було надало оригінал дактилокарти на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Саме ця дактилокарта та вилучені в ході огляду предметів сліди папілярних візерунків були надані експерту для проведення судової дактилоскопічної експертизи.

Таким чином, у ОСОБА_7 не відбирались зразки для проведення експертизи, а було надано раніше заповнену дактилокарту як окремий документ, що не суперечить вимогам КПК України.

Посилання у касаційній скарзі на те, що вказана дактилокарта не була відкрита стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України спростовуються матеріалами кримінального провадження.

У матеріалах провадження наявні протоколи про надання доступу до додаткових матеріалів кримінального провадження від 12.09.2022, відповідно до яких захисникам ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та підозрюваному ОСОБА_7 було пред`явлено оригінал дактилокарти на ім`я ОСОБА_7 , однак захисники і підозрюваний відмовились від підписання протоколу, що зафіксовано на відео (т. 1 а. с. 207-214).

Крім цього, вказана дактилокарта не є окремим доказом у кримінальному провадженні, оскільки не містить в собі фактичних даних про обставини, що підлягають доказуванню. Доказом є висновок судової дактилоскопічної експертизи від 29.06.2022 № СЕ-19/120-22/6114-Д, який досліджувався судом і на який суд посилається у вироку (т. 1 а. с. 132-138).

Не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження й доводи захисника про надходження обвинувального акта щодо ОСОБА_7 до суду після закінчення строку досудового розслідування.

За змістом п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Відповідно до ч. 5 ст. 219 КПК України строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею, крім дня прийняття відповідної постанови та дня повідомлення підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що 30.06.2022 ОСОБА_7 повідомлено про підозру, що підтверджує й захисник у касаційній скарзі (т. 1 а. с. 7).

Таким чином, останнім днем двомісячного строку досудового розслідування кримінального провадження було 31.08.2022.

23.08.2022 слідчим було повідомлено підозрюваному ОСОБА_7 та його захиснику ОСОБА_8 про завершення досудового розслідування й надання доступу до матеріалів досудового розслідування (т. 1 а. с. 215-216). З наступного дня перебіг строку досудового розслідування зупинився, й у сторони обвинувачення ще залишалось 8 днів цього строку.

25.08.2022 в період виконання вимог ст. 290 КПК України щодо ознайомлення сторони захисту з матеріалами досудового розслідування слідчий отримав повідомлення захисника ОСОБА_6 про те, що 21.08.2022 з ним укладено договір про надання правової допомоги ОСОБА_7 , і з моменту отримання цього повідомлення слідчим він приступає до виконання своїх обов`язків захисника (т. 2 а. с. 45-46).

Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 24 жовтня 2022 року (справа № 216/4805/20, провадження № 51-4684 кмо 21) сформульовано висновок про те, що відповідно до положень ч. 5 ст. 219 КПК (в редакції Закону України № 2201-IX від 14.04.2022 року) не включається у строк досудового розслідування строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, який обраховується з наступного дня після направлення або безпосереднього вручення підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування із зазначенням дати, часу та місця ознайомлення із матеріалами розслідування, до моменту закінчення ознайомлення вказаних осіб з матеріалами досудового розслідування.

Таким чином, у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 лише ознайомлення підозрюваного й усіх захисників з матеріалами досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України є підставою для відновлення перебігу строку досудового розслідування.

З наявних в матеріалах провадження протоколів про надання доступу до матеріалів кримінального провадження вбачається, що 31.08.2022 підозрюваний ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 ознайомились з матеріалами досудового розслідування, а 09.09.2022 з цими матеріалами ознайомився й захисник ОСОБА_6 (т. 1 а. с. 197-207).

Таким чином, саме після ознайомлення з матеріалами кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України захисника ОСОБА_6 відновився перебіг строку досудового розслідування, і 12.09.2022, тобто в межах строку досудового розслідування, обвинувальний акт було направлено до суду.

Доводи захисника ОСОБА_6 про те, що його окремо не було повідомлено про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, тому після ознайомлення з матеріалами досудового розслідування ОСОБА_7 та захисником ОСОБА_8 перебіг строку досудового розслідування відновився, не ґрунтуються на положеннях КПК України і суперечать вказаному вище висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду.

При цьому КПК України не передбачає окремого повідомлення про завершення досудового розслідування захисника, який набув повноважень захисника у кримінальному провадженні після повідомлення підозрюваному та іншому захиснику про завершення досудового розслідування й надання доступу до матеріалів досудового розслідування, як підставу для зупинення перебігу строку досудового розслідування, оскільки такий строк є зупинений з моменту виконання слідчим вимог ч. 1 ст. 290 КПК України щодо повідомлення підозрюваного та захисника, які мали відповідний статус на момент завершення досудового розслідування й надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Однак, стосовно доводів касаційної скарги захисника про виявлення слідів папілярних візерунків пальців рук не на гранаті чи запалі до неї, а на поліетиленових пакетах, в які вказані предмети були упаковані, колегія суддів зазначає таке.

У протоколі огляду предмету від 16.06.2022 (т. 1 а. с. 106) зазначено, що об`єктами огляду є предмет, візуально схожий на гранату, який знаходиться в сейф упакуванні АВ2011738, та предмет, візуально схожий на запал, який знаходиться в сейф упакуванні АВ2011739.

Далі у протоколі вказується, що поверхні вказаних поліетиленових пакетів обробляються дактилоскопічним порошком і з них вилучаються сліди папілярного візерунку пальців рук. Огляд проведено за участі спеціаліста ОСОБА_9 та двох понятих. Також у протоколі зазначається про упакування предметів, візуально схожих на гранату і запал, разом із первинним упакуванням до нових сейф пакетів з відповідними номерами.

Таким чином, зі змісту зазначеного протоколу вбачається, що вилучені граната і запал були розпаковані спеціалістом, оглянуті, що підтверджується відповідною фототаблицею, яка є додатком до протоколу.

Однак при цьому у протоколі вказано, що вилучення папілярних візерунків було проведено не з предметів, які були об`єктами огляду, а з самих пакетів, в які вони були упаковані слідчим при вилученні під час обшуку.

З метою усунення цього протиріччя місцевим судом було допитано спеціаліста криміналіста СКЗ СВ Тернопільського РУ поліції ГУ НП в Тернопільській області ОСОБА_9 , який був залучений до проведення огляду. Він пояснив, що виявив папілярні візерунки саме на предметах схожих на гранату і на запал, а не на пакетах, в які було упаковано речові докази.

Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов висновку, що пояснень спеціаліста в судовому засіданні достатньо для встановлення факту вилучення папілярних візерунків саме з гранати і запалу, а не з пакетів, як вказано у протоколі, однак колегія суддів вважає такі висновки суперечливими.

Згідно з ч. 7 ст. 223 КПК України слідчий, прокурор зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для пред`явлення особи, трупа чи речі для впізнання, огляду трупа, в тому числі пов`язаного з ексгумацією, слідчого експерименту, освідування особи. Винятками є випадки застосування безперервного відеозапису ходу проведення відповідної слідчої (розшукової) дії. Поняті можуть бути запрошені для участі в інших процесуальних діях, якщо слідчий, прокурор вважатиме це за доцільне.

Понятими не можуть бути потерпілий, родичі підозрюваного, обвинуваченого і потерпілого, працівники правоохоронних органів, а також особи, заінтересовані в результатах кримінального провадження.

Зазначені особи можуть бути допитані під час судового розгляду як свідки проведення відповідної слідчої (розшукової) дії.

Таким чином, відповідно до положень чинного КПК України вирізняється два основних способи забезпечення достовірності результатів певної слідчої (розшукової) дії: 1) безперервний відеозапис ходу проведення відповідної слідчої (розшукової) дії; 2) залучення понятих.

Зі змісту протоколу огляду предмета від 16 червня 2022 року вбачається, що зазначену слідчу дію було проведено за участю двох понятих - ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які підписали відповідний протокол (т. 1 а. с.106-108). Відеозапис проведення цієї слідчої дії не здійснювався.

Однак, ні суд першої інстанції, ні апеляційний суд не допитували понятих щодо обставин проведення зазначеної слідчої дії, зокрема про те, де саме були виявлені папілярні візерунки, визнавши можливим обмежитись допитом спеціаліста, який є працівником поліції, та вирішивши, що його пояснень достатньо для спростування інформації, зазначеної у протоколі огляду.

Про необґрунтованість цього зазначалося і в апеляційні скарзі сторони захисту, однак належних відповідей на такі доводи ухвала апеляційного суду не містить.

Враховуючи це, колегія суддів вбачає, що апеляційний суд вимоги ст. 419 КПК України за результатами розгляду апеляційної в повному обсязі не виконав, обґрунтованих відповідей на всі доводи апеляційної скарги не дав, що є істотним порушенням вимог КПК України, яке могло перешкодити ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.

За таких обставин оскаржувана ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню на підставі положень п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

Під час апеляційного перегляду потрібно усунути зазначені порушення й ухвалити рішення, яке відповідатиме положенням статей 370, 419 КПК України, зокрема в частині мотивування позиції апеляційного суду.

Тому, керуючись положеннями статей 412, 434, 440, 436, 438, 441, 442 КПК України, Верховний Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 13 листопада 2024 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 02 серпня 2025 року включно.

Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3