Справа № 507/442/25
Провадження № 1-кп/507/30/2025
Номер рядка звіту 357
В И Р О К
18.04.2025 рокуселище Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гвоздавка Друга Любашівського району Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, депутатом не обирався, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
про обвинувачення у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3
захисник - ОСОБА_5
ВСТАНОВИВ:
29.02.2024 року постановою Любашівського районного суду Одеської області у справі №507/435/24 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років, без оплатного вилучення транспортного засобу, яка набрала законної сили 12.03.2024 та ОСОБА_3 не оскаржувалась.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.
В подальшому, ОСОБА_3 , достовірно знаючи про наявність постанови суду, яка набрала законної сили 12.03.2024 року, застосоване щодо нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 5 років, та 04.02.2025 року, будучи ознайомлений працівниками поліції з постановою, ігноруючи виконання вищевказаної постанови суду щодо позбавлення його права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ст. 129-1 Конституції України, в частині обов`язковості судових рішень, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, вчинив умисні дії спрямовані на невиконання постанови суду, що набрала законної сили, за наступних обставин.
Так, 05.02.2025 року, близько 02 год 50 хвилин, ОСОБА_3 , з особистих мотивів, з метою невиконання постанови Любашівського районного суду Одеської області від 29.02.2024 року, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, перебуваючи у с. Солтанівка Подільського району Одеської області, сів за кермо транспортного засобу автомобіля марки «ВАЗ-2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 , після чого, рухаючись за кермом керованого ним автомобіля по проїзній частині вулиці Карманної с. Солтанівка Подільського району Одеської області, був зупинений поліцейськими групи реагування патрульної поліції ВП №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області, у зв`язку із порушенням дотримання правил комендантської години.
В подальшому, в ході перевірки документів, поліцейським групи реагування патрульної поліції ВП №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області у ОСОБА_3 виявлено явні ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим, за вищевказаним фактом, 05.02.2025 року о 05:58 годині, відносно ОСОБА_6 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №238799, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Своїми умисними діями ОСОБА_3 , маючи реальну можливість виконати постанову суду, що набрала законної сили, умисно її не виконував.
Таким чином, своїми діями ОСОБА_3 умисно не виконував постанову суду, що набрала законної сили, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 382 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав себе повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті та зокрема розповів, що дійсно, він позбавлений судом прав керування транспортними засобами за керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. 05.02.2025 року, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, він керував в с. Солтанівка автомобілем та був зупинений працівниками поліції. В скоєному кається, просив суворо не карати та завірив, що в подальшому не буде керувати транспортними засобами.
Обвинувачений окрім визнання своєї вини у скоєному злочині, повністю визнав кваліфікацію його дій, докази, на які посилався орган досудового розслідування.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст.349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів.
У зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини в скоєні кримінального правопорушення, визнання ним кваліфікації його дій та доказів, на які посилався орган досудового розслідування, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються та дослідження зібраних у кримінальному провадженні доказів було обмежене допитом обвинуваченого, показання якого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються та дослідженням документів, що його характеризують. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також йому зрозуміло, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Дії ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за ч.1 ст. 382 КК України, за ознакою умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних
правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При обранні покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.65 КК України суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який є громадянином України, має постійне місце реєстрації та проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, проживає із співмешканкою та малолітнім пасинком, не працевлаштований, раніше не судимий, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не знаходиться. Поряд із тим, суд враховує пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих обставин.
Так, відповідно до ст.66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Відповідно до ст.67 КК України, обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.
З урахуванням обставин кримінального провадження і даних про особу обвинуваченого, суд приходить до переконання про необхідність призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі.
Під час судового розгляду судом проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, його щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності. За таких обставин, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне застосувати ст.75 КК України, тобто звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання із випробуванням.
При цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.
Саме таке покарання буде найбільше відповідати принципам та цілям призначення покарань і буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.
Підстав для обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 - не має.
Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 370, 374-376 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України та призначити покарання за ч.1 ст. 382 КК України 1 (один) рік позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Даний вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя: ОСОБА_1