Провадження № 1-кс/161/3203/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 30 травня 2025 року

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника адвоката ОСОБА_3 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

28.05.2025 року, до слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області, надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зобов`язання уповноваженої службової особи невідкладно внести до ЄРДР відомості на підставі повідомлення про вчинення кримінальних правопорушень адвоката ОСОБА_3 , поданого в інтересах ОСОБА_4 від 07.04.2025, розпочати досудове розслідування та надати витяг з ЄРДР.

В обґрунтування скарги вказала, що 09 квітня 2025 року нею, адвокатом ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 на офіційну електронну адресу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львів - було скеровано повідомлення від 07.04.2025 р. вих. №01-0234/25 про вчинення працівниками Державної прикордонної служби кримінальних правопорушень, передбачених ст. 357, ст. 364 КК України, однак відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після його отримання не внесені, а тому звернулась до суду з вищевказаною скаргою.

В судовому засіданні скаржник адвокат ОСОБА_3 підтримала скаргу, просила її задовольнити.

Уповноважена особа Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові в судове засідання не з`явилась, подали суду заперечення в якому просили відмовити у задоволенні скарги за безпідставністю та необгрунтованістю.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження,, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Частиною четвертою ст. 214 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч. 5 ст. 214 КПК України).

Виходячи зі змістуст. 214 КПК України, повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавача та прокурор.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, відповідно до якої, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Крім того, відповідно, до п. 1 розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України від 30.06.2020 № 298, до Реєстру вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником.

Таким чином, реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин, є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення).

Відповідно до висновку, зробленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Крім того, в постанові Верховного Суду України від 30.09.2021 у справі № 556/450/18 зазначено наступне: "За змістом ст. 214 КПК України, підставою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та початку досудового розслідування є подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або самостійне виявлення слідчим, прокурором з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язана прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Разом із цим слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР."

Слідчим суддею встановлено, що 09 квітня 2025 року адвокатом ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 на офіційну електронну адресу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львів - було скеровано повідомлення від 07.04.2025 р. вих. №01-0234/25 про вчинення працівниками державної прикордонної служби кримінальних правопорушень, передбачених ст. 357, ст. 364 КК України.

В заяві адвокат ОСОБА_5 повідомила, що під час здійснення прикордонного контролю ОСОБА_4 надав документи, що підтверджують його право на перетин державного кордону України, зокрема,- паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , що виданий 13.03.2025 року, орган видачі-3213.

Однак, Рішенням № 216 Державної прикордонної служби України від 03.04.2025 ОСОБА_4 було відмовлено у перетині державного кордону України, у зв`язку з відсутністю документів, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України № 57 та складено акт про вилучення паспорту.

28.04.2025 ТУ ДБР у м.Львові було розглянуто звернення адвоката та повідомлено останню, про відсутність підстав для прийняття рішення в порядку ст. 214 КПК України.

З матеріалів скарги вбачається, що заява адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 дійсно не містить конкретних обставин кримінальних правопорушень, а зводиться лише до незгоди із забороною перетину державного кордону України ОСОБА_4 , незаконних, на думку заявника, дій представника органу державної влади Державної прикордонної служби.

В судовому засіданні встановлено, що між фізичною особою ОСОБА_4 та органом державної влади в особі Державної прикордонної служби України склалися суспільні відносини, які виникають між суб`єктами і об`єктами державного управління (публічне управління) і може підлягати судовому розгляду в адміністративних судах. Тобто має місце спір про публічне право та законний інтерес, що є предметом адміністративного судочинства.

Отже, посилання адвоката ОСОБА_5 на те що, викладені в заяві відомості про вчинення кримінальних правопорушень підлягали обов`язковому внесенню в ЄРДР та слідчий повинен був розпочати досудове розслідування, є неспроможними.

На підставі викладеного, слідчий суддя вважає, що скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зобов`язання вчинити дії, не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.110, 214,303-307, 309, 372, 395, 532 КПК України,

у х в а л и в:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1