Справа № 203/1298/25
Провадження № 1-кс/0203/2276/2025
УХВАЛА

13 червня 2025 року слідчий суддя Центрального районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління ДБР Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, заявлене у рамках кримінального провадження №0003468 від 23.10.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частинами ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 362 КК України,

ВСТАНОВИВ:

30.05.2025 року до Центрального районного суду міста Дніпра звернулась прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління ДБР Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні №0003468 від 23.10.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частинами ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 362 КК України, в якому прокурор просить суд:

- накласти арешт на вилучений під час обшуку автомобіля Audi A4, д.н.з. НОМЕР_1 , мобільний телефон смартфон Apple iPhone 15 Pro Max, чорного кольору, в силіконовому чохлі темно-синього кольору з сім-карткою «Київстар», з номером: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 , та є речовим доказом, шляхом позбавлення права користування, відчуження, розпорядження ним.

В обґрунтування вимог клопотання прокурор зазначила, що у кримінальному провадженні №0003468 від 23.10.2024 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру 30.05.2025 року у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 362 КК України. При цьому 30.05.2025 року слідчим був проведений обшук автомобіля Audi A4, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_4 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ), під час якого було вилучено мобільний телефон смартфон Apple iPhone 15 Pro Max, чорного кольору, в силіконовому чохлі темно-синього кольору з сім-карткою «Київстар», з номером: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 .

За твердженнями прокурора, вилучені речі зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, згідно зі статтями 98, 100 КПК України. Так, смартфон Apple iPhone 15 Pro Max, чорного кольору, в силіконовому чохлі темно-синього кольору з сім-карткою «Київстар», з номером: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 , був визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні №0003468.

З огляду на викладене, прокурор звернулась до суду з клопотанням про арешт майна з метою збереження речового доказу.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 30.05.2025 року, судову справу №203/1298/25, провадження №1-кс/0203/2276/2025, було розподілено головуючому судді ОСОБА_1 , передано канцелярією суду та прийнято до розгляду 02.06.2025 року.

Чергове судове засідання з розгляду клопотання було призначено судом на 13.06.2025 року, в яке учасники справи не з`явились, належним чином були повідомлені про час, дату та місце розгляду клопотання.

Прокурор подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав вимоги клопотання у повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Захисник власника майна подала до суду письмову заяву про розгляд клопотання за її відсутності.

Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання (ч. 1 ст. 172 ЦПК України).

Суд на підставі положень ч. 4 ст. 107, ст. ст. 138, 172 КПК України розглянув клопотання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу технічними засобами.

Слідчий суддя, вивчивши доводи прокурора, викладені в клопотанні, дослідивши матеріали клопотання, проаналізувавши норми КПК України, дійшов таких висновків.

Слідчим суддею встановлено та матеріалами клопотання підтверджено, що у провадженні Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві, перебуває кримінальне провадження №0003468 від 23.10.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частинами ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 362 КК України.

Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0003468 здійснюють прокурори Дніпропетровської обласної прокуратури.

За відомостями з протоколу обшуку від 30.05.2025 року, слідчим на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України було проведено обшук, як невідкладна слідча дія, у зв`язку з наявністю інформації про необхідність врятування майна, а саме: речових доказів у кримінальному провадженні, що зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, у присутності ОСОБА_4 , автомобіля марки Audi A4, д.н.з. НОМЕР_1 . У ході проведення обшуку були виявлені та вилучені наступні речі: особистий мобільний телефон ОСОБА_4 , а саме: мобільний телефон марки Apple iPhone 15 Pro Max, чорного кольору, в силіконовому чохлі темно-синього кольору з сім-карткою «Київстар», з номером: НОМЕР_2 .

Постановою слідчого про визнання речовим доказом від 30.05.2025 року вилучені під час обшуку речі було визнано речовими доказами, а саме: мобільний телефон смартфон Apple iPhone 15 Pro Max, чорного кольору, в силіконовому чохлі темно-синього кольору з сім-карткою «Київстар», з номером: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 .

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 05.06.2025 року (слідчий суддя ОСОБА_1 ), справа №203/1298/25, провадження №1-кс/0203/2275/2025, було задоволено повністю клопотання прокурора про проведення обшуку, здійсненого до постановлення ухвали слідчого судді, заявлене у рамках кримінального провадження №0003468 від 23.10.2024 року, та надано слідчому Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 дозвіл на проведення обшуку в автомобілі марки Audi A4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_4 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_4 ), що фактично був проведений в період часу з 08:22 години до 09:01 години 30.05.2025 року, в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України (як невідкладна слідча дія), та у ході проведення якого було виявлено та вилучено речі, що можуть бути доказами у кримінальному провадженні №0003468 від 23.10.2024 року, а саме:

- мобільний телефон смартфон Apple iPhone 15 Pro Max, чорного кольору, в силіконовому чохлі темно-синього кольору з сім-карткою «Київстар», з номером телефону: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 .

Вказана ухвала суду набрала законної сили станом на 10.06.2025 року.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_4 , власником транспортного засобу автомобіля марки Audi A4, д.н.з. НОМЕР_1 , є ОСОБА_4 .

Суд зазначає, що відповідно до абзацу першого частин 1, 2, 3, 4, 5, 10 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до положень статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до положень статті 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до частин 2, 3 статті 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини 1, частини 3 статті 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, зокрема, у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу , у разі скасування арешту.

Слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Відповідно до частини 5 статті 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до частини 6 статті 173 КПК України, ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

Згідно з частиною 1 статті 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Відповідно до частини 11 статті 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до частини 4 статті 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до пункту 4 частини 5 статті 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, зокрема, заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Статтею 234 КПК України визначено, що обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Відповідно до частини 3 статті 233 КПК України, слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.

Аналіз викладених вище норм КПК України, а також встановлених судом обставин кримінального провадження дає суду підстави для висновку про необхідність накладення арешту на майно, вилучене в ході проведеного обшуку, з метою забезпечення збереження речових доказів.

У ході судового розгляду клопотання прокурора про арешт майна слідчим суддею була встановлена наявність визначених КПК України підстав для задоволення заявленого прокурором клопотання про арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Оскільки прокурором доведено, з огляду на вимоги ст. ст. 98, 100, 167 КПК України, що вилучене у ході обшуку автомобіля майно має ознаки речових доказів та може мати зв`язок з предметом кримінального правопорушення, а також наявні достатні підстави вважати, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Тому з метою забезпечення збереження майна, виникла необхідність в накладенні арешту на вилучені речі, що включає заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном, та не передбачає необхідності окремої вказівки на це.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає за необхідне у повному обсязі задовольнити клопотання прокурора про арешт майна з метою збереження речових доказів.

Керуючись статтями 167, 168, 170, 171, 369-372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління ДБР Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, заявлене у рамках кримінального провадження №0003468 від 23.10.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частинами ч.1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 362 КК України задовольнити повністю.

Накласти арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку автомобіля Audi A4, д.н.з. НОМЕР_1 , як невідкладна слідча дія на підставі частини 3 статті 233 КПК України, відповідно до протоколу обшуку від 30.05.2025 року, з метою збереження речових доказів, а саме на:

- мобільний телефон смартфон Apple iPhone 15 Pro Max, чорного кольору, в силіконовому чохлі темно-синього кольору з сім-карткою «Київстар», з номером: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Слідчий суддя ОСОБА_1