КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Іменем України

Справа №133/678/25

провадження №1-кп/133/457/25

01.05.2025 м. Козятин

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі засідань Козятинського міськрайонного суду Вінницької області обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000015 від 10.01.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Туза-Бадар Ташаузького району Ташаузької області Туркменістан, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не судимого, солдата резерву 40 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , на даний час утримується під вартою в СІЗО ДУ УВП №1, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України, та клопотання прокурора про продовження щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000015 від 10.01.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 121 КК України,

Під час судового засідання прокурором заявив клопотання про продовження застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу виді тримання під вартою на строк 60 днів. На обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення та на даний час щодо обвинуваченого продовжують існувати ризики переховуватись від суду через тяжкість можливого покарання за вчинене та ризик впливу обвинуваченого на потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні. Більш м`які запобіжні заходи, на думку прокурора, будуть недостатніми для запобігання вказаним ризикам.

Захисник та обвинувачений ОСОБА_4 щодо клопотання прокурора заперечили та вказали, що підстави для застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу відсутні, клопотання прокурора не обгрунтоване, ризики не доведенні, оскільки на даний час судовий розгляд завершено, залишились тільки дебати, обвинувачений визнав свою вину, сприяв слідству та суду. Захисник просить суд відмовити у клопотанні прокурора, але якщо суд встановить ризики, то змінити запобіжний захід обвинуваченому на домашній арешт.

Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що 09.01.2025 близько 22 години 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у будинку в АДРЕСА_1 , під час спільного розпивання алкогольних напоїв в нього виник конфлікт з ОСОБА_6 , в результаті якого, взявши в спальній кімнаті кухонний ніж, в прихожій кімнаті, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_4 умисно наніс один удар в область грудної клітки зліва ОСОБА_6 , заподіявши останньому тілесне ушкодження у виді колото-різаного поранення лівої половини грудної клітки проникаюче в черевну порожнину з наскрізним поранням попереково-ободової кишки та її брижи, гемоперетоніум. Вказане тілесне ушкодження за ступенем тяжкості за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Ухвалою слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області 12.01.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

05.03.2025 судом під час підготовчого судового засідання продовжено застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 днів до 03.05.2025.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, захисником та обвинуваченим не оспорювалась в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно із ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Наведені прокурором підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченому є належним чином обґрунтованими і вмотивованими, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, а саме того, що обвинувачений може переховуватися від суду та незаконного впливати на потерпілого та свідків, не змінилися.

Тому суд визнав доведеним існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризики переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Зокрема, суд врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, те, що обвинувачений, не має зареєстрованого місця проживання, що вказує на відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.

Також, суд вважає, що менш суворий запобіжний захід буде недостатнім для запобігання ризикам, визнаним судом доведеними.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, крім наявності зазначених вище ризиків, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, відсутність у нього міцних соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, ризик летальності, що його може створити обвинувачений через те що він є військовослужбовцем, у зв`язку з чим може мати доступом до зброї.

Положеннями ч. 2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

В цьому випадку суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, яке передбачає покарання у виді у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 та 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженні обвинувачується у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства щодо потерпілого, яке є небезпечне для життя в момент заподіяння, беручи до уваги спосіб заподіяння тілесного ушкодження, суд на підставі ч. 4 ст. 183 КПК України доходить висновку про відсутність підстав для визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 .

Посилання захисника на закінчення судового розгляду, тяжкість злочину, визнання вини під час судового розгляду, сприяння слідству, перебування в шлюбі, наявність двох неповнолітніх дітей, перебування на військовій службі, участь в бойових дій, втрату працездатності на 10 відсотків, наявність незареєстрованого місця проживання, на переконання суду не зменшує наявність ризиків, які встановленні під час розгляду клопотання, та, враховуючи спосіб вчинення дій, в яких він обвинувачується, не зменшує суспільну небезпечність обвинуваченого ОСОБА_4 на час розгляду вказаного клопотання.

За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності певної особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний, обвинувачений може ухилитись від слідства.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Альтернативні запобіжні заходи, враховуючи наведене, на думку суду не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не зможуть запобігти вище переліченим ризикам у даному кримінальному провадженні.

Відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

На підставі викладеного, суд вважає, що необхідно продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, так як це відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а дані про особу обвинуваченого дають достатні підстави вважати, що дійсно існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, суд вважає, що прокурором було доведено наявність достатніх підстав, вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, і про необхідність продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладено, керуючись ст.ст.177,183,193-197, 331, 369-372, 392-395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відмовити.

Клопотання прокурора про продовження застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Туза-Бадар Ташаузького району Ташаузької області Туркменістан, громадянина України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів з 01.05.2025 до 29.06.2025 включно без визначення застави.

Строк дії ухвали в частині продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 29.06.2025 включно.

Ухвала в частині продовження застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення. Оскарження ухвали суду не зупиняє її виконання.

В іншій частині ухвала суду оскарженню не підлягає.

Копію ухвали вручити прокурору, захиснику та обвинуваченому та надіслати до Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)».

В судовому розгляді оголосити перерву до 13 год. 30 хв. 15.05.2025.

Суддя ОСОБА_7

01.05.2025