Справа № 135/1171/24
Провадження № 1-кп/135/32/25
ВИРОК

іменем України

23.04.2025 м. Ладижин Вінницької області

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судових засідань ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_3 ,

потерпілого: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ладижин кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000073 від 01.09.2024, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, працюючого на посаді монтажника ТОВ «ЮТЕМ-ІНЖИНІРИНГ», з базовою вищою освітою, раніше судимого:

-23.03.2023 Ладижинським міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 194 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

30.08.2024 близько 23.20 год, ОСОБА_5 , перебуваючи біля вхідних дверей квартири АДРЕСА_2 , під час конфлікту з ОСОБА_4 , який виник через його дружину ОСОБА_6 , кулаком правої руки наніс один удар в область обличчя ОСОБА_4 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці правого крила носу з переходом на перенісся і вилицю, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що дійсно 30.08.2024, під час конфлікту з ОСОБА_4 , який виник через його дружину ОСОБА_6 , кулаком правої руки наніс один удар в область обличчя ОСОБА_4 за обставин, викладених в обвинувальному акті, згоден з кваліфікацією своїх дій, у вчиненому щиро кається.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Потерпілий ОСОБА_4 суду пояснив, що 30.08.2024 після 23.00 год, ОСОБА_5 , прийшов до нього додому, за адресою квартира АДРЕСА_2 , відкривши останньому вхідні двері, ОСОБА_5 наніс йому удар кулаком руки в область обличчя, внаслідок чого він отримав тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці правого крила носу з переходом на перенісся і вилицю, стосовно міри покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду.

Приймаючи до уваги той факт, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованому йому органом досудового слідства кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених у обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин та беручи до уваги, що інші учасники кримінального провадження також не оспорюють фактичні обставини провадження, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, судом визнано дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорювалися, і обмежився допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 у справі «Девеер проти Бельгії» держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_5 щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками, сумнівів у добровільності такої позиції в суду немає.

Заслухавши показання обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд знаходить доведеною винність обвинуваченого ОСОБА_5 та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Виходячи з приписів ст. 12 КК України, вчинене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, є кримінальним проступком.

При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_5 покарання суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

З характеристики виданої виконавчим комітетом Ладижинської міської ради від 05.09.2024 вбачається, що ОСОБА_5 характеризується задовільно.

З характеристики виданої ТОВ «ЮТЕМ-ІНЖИНІРИНГ» від 31.03.2025 вбачається, що ОСОБА_5 за місцем роботи характеризується позитивно.

Відповідно до довідки КП «Ладижинська міська лікарня» Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області № 1021 від 03.09.2024, ОСОБА_5 до лікаря-психіатра за останні п`ять років за медичною допомогою не звертався.

Відповідно до довідки КП «Ладижинська міська лікарня» Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області № 1022 від 03.09.2024, ОСОБА_5 до лікаря-нарколога за останні п`ять років за медичною допомогою не звертався.

З вимоги про судимість від 03.09.2024 вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 , раніше судимий.

За вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 23.03.2023 за ст. 194 ч. 2 КК України призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки та покладені на нього обов`язки, передбачені ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 раніше судимий, вчинив умисний кримінальний проступок, вину у вчиненні якого визнав та щиро розкаявся.

Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненому кримінальному правопорушенні, є щире каяття.

Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_5 є рецидив кримінальних правопорушень.

З урахуванням наведеного, обставин справи, особи обвинуваченого, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді громадських робіт, оскільки вказане покарання визнано судом достатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим.

Відповідно до ст. 71 КК України та п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, то суд на підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання в межах, встановлених санкцією ч. 1 ст. 125 КК України, а саме: у виді громадських робіт, призначивши остаточне покарання із застосуванням положень ст. ст. 71, 72 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_5 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався.

Цивільний позов та інші майнові стягнення у кримінальному провадженні не заявлені. Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 65-67, 71, 72 КК України, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк 120 годин.

На підставі ст. ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 23.03.2023 та призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 10 (десять) днів.

Початок строку відбування покарання рахувати з дня затримання на виконання вироку Ладижинського міського суду Вінницької області від 23.04.2025.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги на нього через Ладижинський міський суд Вінницької області до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1