Справа № 643/8960/25
Провадження № 1-кс/643/3107/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2025 слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001207 від 03.12.2024 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 ч. 1ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділом УСБУ в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001207 від 03.12.2024 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 ч. 1 ст. 358 КК України.

Процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської обласної прокуратури.

Встановлено, що ОСОБА_4 працюючи на посаді лікаря-невропатолога консультативного відділу КНП Пісочинської селищної ради «ЦПМД № 2 Харківського району», з червня 2022 року, з використанням своїх службових можливостей, активно сприяла діяльності осіб з числа посадовців медико-соціальних експертних комісій (далі МСЕК) КЗОЗ «ОЦМСЕ», співробітникам медичних закладів м. Харкова і Харківської області та громадянам України в реалізації протиправного механізму ухилення громадян України від мобілізації до лав Збройних сил України шляхом незаконного встановлення чоловікам призовного віку статусу інваліда.

Встановлено, що ОСОБА_4 організувала підроблення первинної медичної документації (протоколів МРТ досліджень, історій хвороб, виписок про перебування на амбулаторному та стаціонарному лікуванні) на підставі яких, складала та видавала направлення на медико-соціально-експертну комісію за Формою № 088/о, особисто або через посередників контактувала із представниками обласних, профільних та районних медико-соціальних експертних комісій КЗОЗ «ОЦМСЕ».

В свою чергу, службовими особами обласних, профільних та районних медико-соціальних експертних комісій КЗОЗ «ОЦМСЕ», на підставі отриманих медичних документів від закладів охорони здоров`я Харківського регіону та інших залучених осіб, в тому числі і лікаря-невропатолога консультативного відділу КНП Пісочинської селищної ради «ЦПМД № 2 Харківського району» ОСОБА_4 забезпечували проходження медико-соціально-експертної комісії особами призовного віку та отримання кінцевих недостовірних документів довідки до акту огляду МСЕК за формою № 157-1/о, яка є підтверджувальним документом, щодо отримання особою статусу інваліда, які не мали для цього законних підстав, фактично не проходили обстеження та лікування у медичних закладах, у зв`язку з чим зазначеними діями створювались реальні перешкоди законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, в частині їх обов`язку з формування мобілізаційного резерву та підтримання належної мобілізаційної готовності.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до вказаної протиправної діяльності причетна лікар-невропатолог, КНП Пісочинської селищної ради «ЦПМД № 2 Харківського району» - громадянка України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка спільно із ОСОБА_4 формувала направлення на МСЕК за Формою № 088/о, в яких містилися неправдиві відомості, щодо стану здоров`я осіб призовного віку, спільно із іншими лікарями.

29.05.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 1 ст. 358 КК України.

29.05.2024 в період часу з 08 год. 05 хв. по 12 год. 06 хв. на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харків про дозвіл на обшук від 09.05.2025 (справа 953/11034/24) проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 за результатами якого виявлено та вилучено:

1) мобільний телефон Iphone 15 Pro, сірого кольору, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , з сім картою мобільного зв`язку з номером телефону НОМЕР_3 ;

2) виписка із медичної карти стаціонарного №9.4203/406 стосовно хворого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на 2 арк.;

3) медична документація стосовно хворого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 8 арк.;

4) блокнот зеленого кольору із чорновими записами;

5) виписка № 2571 із медичної карти стаціонарного хворого стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на 2 арк.;

6) медична документація стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на 24 арк.;

7) медична документація стосовно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 на 67 арк.;

8) довідка до акту огляду МСЕК №954355 на ім`я ОСОБА_9 .

Вилучені під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 предмети, речі та документи містять інформацію, яка має значення для розслідування вказаного кримінального провадження, можуть мати на собі слідову та (або) іншу інформацію, що має доказове значення або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження в сукупності з іншими доказами.

Речі і документи які стосуються осіб, щодо яких потенційно могли бути вчиненні дії, пов`язані з підготовкою для незаконного отримання статусу інваліда та в подальшому ухиленню від мобілізації під час дії воєнного стану. Вказані речі і документи можуть бути в подальшому об`єктами слідчих дій, в тому числі експертних досліджень.

Засоби мобільного зв`язку, комп`ютерна техніка, носії інформації можуть містити відомості про способи здійснення протиправної діяльності, а також інформацію про інших осіб, які можуть бути причетні до вчинення кримінальних правопорушень та яким в подальшому може бути повідомлено про підозру. Вказані предмети можуть бути в подальшому об`єктами слідчих дій, в тому числі експертних досліджень.

29.05.2025 постановою слідчого вказані предмети, речі та документи визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Речі та документи, вилучені у ході вищезазначених обшуків являють собою матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди вчинення злочину та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто вони відповідають критеріям ст. 98 КПК України та можуть свідчити про причетність вказаних осіб до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема псуванню, зникненню, знищенню, передачі, предметів та документів які є речовими доказами, тобто зберегли на собі сліди вчинення злочину та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Учасники провадження та власники майна у судове засідання не з`явилися.

В зв`язку з розглядом клопотання за відсутності учасників кримінального провадження, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України.

Суд, розглянувши клопотання про арешт майна, дослідивши додані до клопотання матеріали, вважає його таким, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилученого майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст. 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, метою арешту майна є збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Крім цього, відповідно до п. 4, 5 ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; порядку виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні прокурора майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Також, згідно положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява №31107/96, п. 58). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», п. 49 62, від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», п. 69 і 73). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50).

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Керуючись ст. 131 132, 170 175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт, шляхом заборони права на відчуження, розпорядження та користування, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні № 0001207 від 03.12.2024 на тимчасово вилучене в ході проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якого виявлено та вилучено майно, яке належить останній:

1) мобільний телефон Iphone 15 Pro, сірого кольору, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , з сім картою мобільного зв`язку з номером телефону НОМЕР_3 ;

2) виписка із медичної карти стаціонарного №9.4203/406 стосовно хворого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на 2 арк.;

3) медична документація стосовно хворого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 8 арк.;

4) блокнот зеленого кольору із чорновими записами;

5) виписка № 2571 із медичної карти стаціонарного хворого стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на 2 арк.;

6) медична документація стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на 24 арк.;

Накласти арешт, шляхом заборони права на відчуження, розпорядження та користування, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні № 0001207 від 03.12.2024 на тимчасово вилучене в ході проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якого виявлено та вилучено майно належне ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , а саме:

1) медична документація стосовно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 на 67 арк.;

2) довідка до акту огляду МСЕК №954355 на ім`я ОСОБА_9 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали направити прокурору.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час проголошення ухвали в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_10