Справа № 355/933/25
Провадження № 1-кп/355/127/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року селище Баришівка

Баришівський районний суд Київської області у складі

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

та сторін кримінального провадження:

-прокурора ОСОБА_3 в режимі відеоконференції,

-обвинуваченого ОСОБА_4 ,

-захисника ОСОБА_5 ,

провівши в залі суду селища Баришівка в режимі відеоконференції підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 0000234, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 травня 2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Безуглівка, Згурівського району, Київської області, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду знаходиться обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000234, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 травня 2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

У підготовчому судовому засіданні на обговорення сторін поставлено питання підсудності кримінального провадження Баришівському районному суду Київської області.

Прокурор вважав, що провадження підсудне Баришівському районному суду Київської області, мотивуючи, що кримінальне правопорушення закінчене в момент затримання обвинуваченого в порядку ст. 208 КПК Україниза адресою: Київська область, Броварський район, селище Баришівка, вул. Київський Шлях, 41.

Сторона захисту вважала за доцільне звернутися до апеляційного суду для вирішення питання про визначення підсудності.

Вислухавши сторін, вивчивши матеріали обвинувального акта, суд вважає, що кримінальне провадження не підсудне Баришівському районному суду Київської області, а відтак підлягає направленню до Київського апеляційного суду для направлення до Згурівського районного суду Київської області або для внесення подання до Верховного Суду для вирішення питання про направлення за підсудністю до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 32 Кримінального процесуального кодексу України (надалі також КПК України) кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 9 ст. 615 КПК України під час дії воєнного стану обвинувальні акти скеровуються та розглядаються судами, у межах територіальної юрисдикції яких вчинено кримінальне правопорушення, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - судом, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що закінчив досудове розслідування, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством.

Згідно обвинувального акта, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК (дезертирство), тобто у тому, що він, будучи військовослужбовцем призваним під час мобілізації, на особливий період, займаючи посаду стрілець-снайпер 2 відділення 1 взводу снайперів роти снайперів військової частини НОМЕР_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. ст. 1, 2,3, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з особистих мотивів та з метою ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників), в умовах воєнного стану 04.11.2023 приблизно о 18 год 00 хв. самовільно залишив місце розташування роти снайперів військової частини НОМЕР_1 в населеному пункті АДРЕСА_2 , після чого до 17 год 50 хв. 27.03.2025, тобто до моменту затримання, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення до вказаної військової частини, звернення до військового керівництва чи правоохоронних органів.

Так, Верховний Суд, в ухвалах від 25.02.2025 (справа № 760/296/25), від 11.05.2021 (справа № 234/11862/20), при розгляді справ за обвинуваченням особи за ч. 3, 4 ст. 408 КК (дезертирство) висловив позицію, зокрема, що з об`єктивної сторони дезертирство полягає, зокрема, у нез`явленні особи з метою ухилитися від військової служби на службу у разі призначення, переведення, з відрядження, відпустки або з лікувального закладу. У цій формі об`єктивної сторони злочин є закінченим з моменту, коли особа (суб`єкт злочину), не з`явився в частину (до місця служби) в установлений строк.

Таким чином, згідно обвинувального акта, інкриміноване ОСОБА_4 діяння закінчене за місцем дислокації військової частини НОМЕР_1 , що територіально відноситься до Краматорського району Донецької області.

Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя № 747/0/15/23 від 25.07.2023 підсудність судових справ Краматорського міського суду Донецької області змінено на Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів», що набрав чинності 25 квітня 2025 року, визначено змінити найменування Дніпропетровського районний суд Дніпропетровської області на Дніпровський районний суд Дніпропетровської області. Також визначено, що зміна найменування місцевого загального суду не призведе до його реорганізації чи ліквідації або утворення нового суду.

Крім того, суд констатує, що за наданими стороною обвинувачення даними та відомостями щодо руху кримінального провадження №0009905, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 березня 2025 року за ч. 4 ст. 408 КК України, із якого виділені матеріали цього кримінального провадження, органами досудового розслідування Донецької області матеріали щодо ОСОБА_4 направлені до Броварського РУП ГУ НП в Київській області з огляду на отримання даних щодо місцезнаходження обвинуваченого за місцем реєстрації в с. Безуглівка Броварського району (колишній Згурівський район) Київської області, що належить до територіальної юрисдикції Згурівського районного суду Київської області.

Таким чином, кримінальне провадження не підсудне Баришівському районному суду Київської області.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

Частиною 3 статті 34 КПК України передбачено, що питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання, про що постановляється вмотивована ухвала.

Зважаючи на вищевикладене, кримінальне провадження № 0000234, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 травня 2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, належить направити до Київського апеляційного суду для направлення кримінального провадження до Згурівського районного суду Київської області або для внесення подання до Касаційного кримінального суду Верховного Суду для вирішення питання про направлення кримінального провадження доДніпровського районного суду Дніпропетровської області.

Крім того, в підготовчому судовому засіданні прокурор Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про обрання (застосування) запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, яке вмотивував наявністю передумов, передбачених ст. 177, 178, п. 1-3 ч. 1 ст. 194, 199 КПК України.

Обвинувачений не заперечив проти задоволення клопотання.

Захисник просив відмовити у задоволенні клопотання з огляду на недоведеність прокурором наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані ними матеріали та проаналізувавши в системному зв`язку усі наявні на час розгляду клопотання відомості, які мають пряме та опосередковане значення для вирішення питання продовження (обрання) строку застосування заходу забезпечення кримінального провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, зазначає та виснує таке

У кожному випадку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

У даному кримінальному провадженні відносно обвинуваченого встановлено такі дані/відомості, що його характеризують:

- ОСОБА_4 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Безуглівка, Згурівського району, Київської області, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинувачується у тому, що будучи військовослужбовцем, призваним під час мобілізації, на особливий період, займаючи посаду стрілець-снайпер 2 відділення 1 взводу снайперів роти снайперів військової частини НОМЕР_1 , з особистих мотивів та з метою ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників), в умовах воєнного стану 04.11.2023 приблизно о 18 год 00 хв. самовільно залишив місце розташування роти снайперів військової частини НОМЕР_1 в населеному пункті АДРЕСА_2 , після чого до 17 год 50 хв. 27.03.2025, тобто до моменту затримання, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення до вказаної військової частини, звернення до військового керівництва чи правоохоронних органів;

- ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, має негативну характеристику з місця служби та проживання, не має тісних соціальних зав`язків;

-19 травня 2025 року обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні надійшли до Баришівського районного суду Київської області;

-розгляд обвинувального акта перебуває на стадії підготовчого судового провадження.

Водночас, суд зазначає, що на даному етапі досудового розслідування суд не має права вирішувати ті питання, які він повинен вирішити під час розгляду кримінального провадження по суті, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих досудовим розслідуванням доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо такої особи обмежувального заходу.

Зокрема, обґрунтованість підозри та обставини причетності обвинуваченого до вчинення інкримінованого правопорушення слідують/вбачаються з обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000234, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 травня 2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, а саме:

-повідомленням командира військової частини НОМЕР_1 про самовільне залишення ОСОБА_4 з 04.11.2023 район розташування роти снайперів військової частини НОМЕР_1 ;

-актом службового розслідування, відповідно до якого ОСОБА_4 в умовах воєнного стану 04.11.2023 приблизно о 18 год 00 хв. самовільно залишив місце розташування роти снайперів військової частини НОМЕР_1 в населеному пункті АДРЕСА_2 ;

-витягами з наказів про призначення та переведення по службі ОСОБА_4 , що підтверджує його спеціальний суб`єкт військовослужбовця;

-рапортом від 05.11.2023 про виявлення факту самовільного залишення ОСОБА_4 місця розташування роти снайперів військової частини НОМЕР_1 ;

-протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, відповідно до якого о 17 год 50 хв. 27.03.2025 солдата ОСОБА_4 було затримано за адресою: АДРЕСА_3 ;

-показами свідків;

-іншими матеріалами кримінального провадження

У зв`язку з означеним, не вбачається підстав вважати підозру явно неприйнятною, оскільки стороною обвинувачення надано важливі відомості, які вказують на те, що причетність обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною.

Як наслідок, суд констатує наявність обставин, визначених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України.

На переконання суду, є доведеними обставини, визначені п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України (щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України), зокрема:

-щодо ризику переховування від суду - суддя враховує фактичну ситуацію в Україні, а саме, що з 24.02.2022 відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території нашої держави введений воєнний стан, який триває по цей час. Суд зауважує, що до обставин ризику втечі безумовно належить військова агресія проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях.

При цьому, суд вважає підставним обґрунтування прокурора (в аспекті означеного ризику), що про намір переховуватись свідчить той факт, що ОСОБА_4 був затриманий у порядку ст. 208 КПК України, після його розшуку, що підтверджує його мету переховуватись.

Також означений ризик наявний, оскільки суть вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_4 полягає у його переховуванні від органів правопорядку та військового командування в умовах воєнного стану, самовільне залишення ним військової частини (дезертирство, тобто, самовільне залишення місця служби, з метою ухилитися від військової служби, вчиненому в умовах воєнного стану).

- оцінюючи ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, суд бере до уваги, що обвинувачений затримувався також за підозрою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 162 КК України у кримінальному провадженні №0000116 від 25.02.2025, слідство у якому наразі триває.

Крім того, суд вважає обґрунтованими доводи клопотання, що обвинувачений, перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, як військовослужбовець може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або діяти іншим обманним шляхом, щоб не перебувати в умовах ізоляції.

При оцінці можливості застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші, більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам, означеним вище.

З огляду на викладене, суд в аспекті встановлених фактичних обставин вважає, що на даному етапі кримінального провадження лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки та зможе запобігти ризикам, які передбачені статтею 177 КПК України та які були встановлені судом.

На переконання суду, запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, у подальшому може вплинути на хід судового розгляду кримінального провадження та не забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Суд зважає і на те, що в умовах воєнного стану на території України застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є позитивним прецедентом для належного покарання осіб, які вчинили злочини проти встановленого порядку несення військової служби, що поміж іншого, не допустить негативного впливу на обороноздатність держави в умовах воєнного стану та підриву авторитету Збройних Сил України.

Суд враховує також, що відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини 1 означеної статті (тримання під вартою).

За таких умов суд вважає за доцільне за наслідками розгляду питання підставності застосування (продовження строку застосування) запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою за відповідним клопотанням сторони обвинувачення обрати (продовжити) такий запобіжний захід строком на шістдесят днів.

Судом установлено, що обраний (продовжений) запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому.

Стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджає його утриманню на гауптвахті.

Тобто, застосований запобіжний захід кореспондується та відповідає визначеним КПК України конкретним підставам і меті запобіжного заходу. Як наслідок, передумови для обрання (продовження) запобіжного заходу - взяття під варту (тримання під вартою) не відпали, альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого, а тому наявна необхідність в обранні (збереженні) такої міри запобіжного заходу.

Суд не знаходить підстав для визначення застави, зважаючи на приписи абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, зважаючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого статтею 408 КК України.

Таким чином, враховуючи, що судовий розгляд провадження не розпочатий, для запобігання наведеному у цій ухвалі ризику, суд вважає за доцільне застосувати (продовжити) тримання обвинуваченого під вартою.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 32, 34, 131-132, 176-178, 183, 184, 193, 194, 199, 309, 314, 372-376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження № 0000234, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 травня 2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, направити до Київського апеляційного суду для направлення до Згурівського районного суду Київської області або для внесення подання до Касаційного кримінального суду Верховного Суду для вирішення питання про направлення кримінального провадження доДніпровського районного суду Дніпропетровської області.

Клопотання прокурора Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про обрання (застосування) запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Продовжити (обрати) щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до 20.07.2025 включно.

Утримувати ОСОБА_4 на Гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_4 ).

Відповідно та на підставі абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 розмір застави не визначається.

Ухвала суду щодо запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала в частині запобіжного заходу може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Баришівського районного суду

Київської області ОСОБА_6