СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/904/23
Провадження № 1-кп/306/196/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2025 року м.Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю: секретарів судового засідання ОСОБА_4

ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника потерпілих ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Свалява кримінальне провадження № 0000679 щодо, -

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кошельово, Хустського району, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, одруженого, із середньою спеціальною освітою, раніше не судимого, не працюючого, -

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.187 , ч. 1 ст. 263 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_8 , разом з особами, засудженими за вироком Свалявського районного суду від 07.06.2024 року (справа 306/1610/17, провадження № 1-кп/306/4/24) (вирок не набув законної сили) за попередньою змовою, згідно злочинного плану, з розподіленням функцій кожного з них, 08.11.2016 року, близько 6.30 год. ранку, під`їхавши на заздалегідь спеціально придбаному для даних злочинних цілей автомобілі ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_1 до узбіччя автодороги М-06 Київ-Чоп, 732 км, неподалік с. Ганьковиця Свалявського району, влаштували засідку і у подальшому здійснили розбійний напад на автомобіль Opel Astra, д.н.з. НОМЕР_2 , у якому потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 перевозили належні потерпілому ОСОБА_12 грошові кошти на загальну суму, з його слів , 16683200,00 (шістнадцять мільйонів шістсот вісімдесят три тисячі двісті) гривень, з яких: 160467,00 грн належали потерпілому ОСОБА_11 , 16523200,00 грн потерпілому ОСОБА_12 .

Після примусової зупинки транспортного засобу потерпілих особами, засудженими за вироком Свалявського районного суду від 07.06.2024 року (справа 306/1610/17, провадження № 1-кп/306/4/24), обвинувачений ОСОБА_8 із одягнутою маскою на голові, маючи при собі предмет, схожий на пістолет невстановленого зразка та телескопічний кийок, наніс декілька ударів по тілу потерпілому ОСОБА_11 , і поваливши останнього на землю, погрожував застосуванням пістолета. Окрім того, обвинувачений погрожував застосуванням зброї потерпілому ОСОБА_10 , наказавши останньому не рухатися і лягти на землю. Однак потерпілий зумів втекти від нападників у лісову місцевість. Продовжуючи злочинні дії, обвинувачений, разом з іншими вищезгаданими засудженими особами, перевантажив з автомобіля потерпілих «Opel astra» д/н НОМЕР_2 до автомобіля ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 належні потерпілому ОСОБА_11 кошти на загальну суму 160467,00 грн, мобільний телефон Нокіа-206 потерпілого ОСОБА_10 та залишили місце події.

Окрім того, під час проведення санкціонованого обшуку від 10.04.2017 року за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_8 було виявлено 28 (двадцять вісім) патронів калібру 7,62*39 мм, які відповідно до висновку балістичної експертизи № 1/120 від 12.06.2017 року, є боєприпасами патронами військового взірця калібру 7,62*39 мм.

Такими своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальні правопорушення передбачені ч. 4 ст.187 КК України - як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, вчинений за попередньою змовою групою осіб у особливо великих розмірах, вчинений організованою групою, та ч. 1 ст. 263 КК України як незаконне придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вини у вчинених та інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях не визнав, від давання показань відмовився. Зазначив, що згадане кримінальне правопорушення не вчиняв, пояснив, що боєприпаси придбав на підставі дозволу в магазині.

Вислухавши доводи обвинувачення та захисту, допитавши потерпілих, свідків, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, така повністю доведена у судовому засіданні наступними доказами, зокрема:

?показаннями допитаних в судовому засіданні потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які детально описали обставини вчинення щодо них кримінального правопорушення, пояснивши, що в належному потерпілому ОСОБА_10 автомобілі Opel Astra, НОМЕР_2 , перевозили кошти на загальну суму 16683200,00 грн, з яких: 160467,00 грн належали потерпілому ОСОБА_11 , 16523200,00 грн потерпілому ОСОБА_12 . При цьому потерпілий ОСОБА_10 зазначив, що чув звуки, схожі на постріли, однак достеменно стверджувати цього не міг, нападників не впізнав, позаяк їх обличчя були закриті масками, зумів втекти з місця події у ліс. Потерпілий ОСОБА_11 підтвердив показання потерпілого ОСОБА_10 , додатково зазначив, що після примусової зупинки автомобіля, йому було заподіяно тілесні ушкодження невідомими йому на той час трьома особами з масками на обличчі битами по тілу. Ствердив, що у одного з нападників був пістолет. Нападники відтягнули його в кущі, зв`язавши руки і ноги, а рот заклеїли скотчем і накинули на голову поліетиленовий мішок;

?показанням допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_12 , який пояснив, що на місці пригоди не був. Зазначив, що п`ятеро осіб, засуджених за вищезгаданим вироком Свалявського районного суду, відшкодували заподіяну йому матеріальну шкоду, а обвинуваченим ОСОБА_8 відшкодовано половину збитків;

?показаннями допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_13 про те, що двома особами ОСОБА_14 і ОСОБА_15 засудженими вироком Свалявського районного суду від 07.06.2014 року (справа №306/1610/17, провадження №1-кп/306/4/24), було придбано у нього автомобіль ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_1 , та сплачено за нього кошти;

?показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_16 (власника автомобіля BMW) який підтвердив факт надання ним даного транспортного засобу у період, коли було вчинене кримінальне правопорушення, для періодичного користування ОСОБА_17 одному з осіб засуджених вищезгаданим вироком Свалявського районного суду (справа №306/1610/17, провадження №1-кп/306/4/24);

?показаннями допитаної у судовому засіданні свідка ОСОБА_18 , які є аналогічними показанням свідка ОСОБА_16 .

Дослідженими та оголошеними у судовому засіданні письмовими доказами, зокрема:

?даними слідчого експерименту від 12.04.2017 року за участю особи, засудженої за вироком Свалявського районного суду від 07.06.2024 року (справа №306/1610/17, провадження № 1-кп/306/4/24) під час якого останній детально описав обставини вчинення ним, разом з іншими засудженими, та обвинуваченим ОСОБА_8 , інкримінованого їм кримінального правопорушення. Зокрема зазначив, що після вчинення розбійного нападу на транспортний засіб потерпілих, обвинувачений ОСОБА_8 разом з іншими засудженими перезавантажили у мікроавтобус «Mercedes Sprinter» викрадені грошові кошти, які знаходились у двох мішках, та поїхали за місцем свого проживання( т.2 а.с.202);

?даними слідчого експерименту від 11.04.2017 року проведеного за участю особи, засудженої за вироком Свалявського районного суду від 07.06.2024 (справа №306/1610/17, провадження № 1-кп/306/4/24), показання якого узгоджуються вищенаведеними показаннями іншої засудженої особи. Окрім того, останній ствердив що через місяць, викрадені кошти були розділені між учасниками за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_8 , який отримав виділену йому частку (т.2 а. с. 207-208);

?даними слідчого експерименту з відеозаписом до нього від 11.04.2017 року проведеного з обвинуваченим ОСОБА_8 , під час якого останній детально описав обставини вчиненого та інкримінованого йому кримінального правопорушення, які на переконання суду є послідовними та такими, що узгоджуються з показаннями інших засуджених осіб за вироком Свалявського районного суду від 07.06.2024 року (справа №306/1610/17, провадження № 1-кп/306/4/24) (т.2 а. с. 205-206);

?даними протоколу обшуку від 10.04.2017 року, проведеного на підставі ухвали слідчого судді за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_8 і відповідно до якого було виявлено та вилучено, 28 (двадцять вісім) патронів калібру 7,62*39 мм, які відповідно до висновку балістичної експертизи № 1/120 від 12.06.2017 року, є боєприпасами патронами військового взірця калібру 7,62*39 мм (т.2 а. с.102-118, 146-147,192-193);

?даними протоколу про результати проведення НСРД зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 10.03.2017 року, з якого убачається що засуджений за вироком Свалявського районного суду від 07.06.2024 року (справа №306/1610/17, провадження № 1-кп/306/4/24), повідомив іншому засудженому, про купівлю обвинуваченим ОСОБА_8 автомобіля і згадану інформацію розповів іншим учасникам злочинної групи, дорікаючи за необережність, що у обвинуваченого викликало невдоволення з приводу того, що останній розповсюдив дану інформацію (т.2 а.с.119-123);

?даними протоколу огляду місця події з фототаблицями до нього від 21.11.2016 року, відповідно до якого у урочищу Дишківці між с. Стройне та с. Лопушанка Свалявського району, виявлено пошкоджений вогнем автомобіль марки ВАЗ 2106» д.н.з. НОМЕР_1 (т. 2 а.с.179-185).

Захисником обвинуваченого ОСОБА_9 заявлено клопотання про визнання вищезгаданих доказів недопустимими, у зв`язку з отриманням таких, на думку захисту, з порушенням прав особи на захист, оскільки інкримінований обвинуваченому особливо тяжкий злочин передбачає, відповідно до ст. 52 КПК України, обов`язкову участь захисника з моменту набуття особою статусу підозрюваного.

Відповідно до пункту 86 рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 року у справі «Вєренцов проти України», має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність.

За ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Ураховуючи, що вищезгадані слідчі дії проведені з обвинуваченим ОСОБА_8 у період пред`явлення йому підозри за ч. 2 ст. 187 КК України, яка, за приписами ст. 12 КК України, не є особливо тяжким злочином і обов`язкової участі захисника не вимагає, суд вважає дані докази допустимими і отриманими, відповідно до вимог кримінально-процесуального Закону (т.1 а.с.189).

Натомість, надані стороною обвинувачення висновки одорологічної, дактилоскопічної та молекулярно-генетичної експертиз як доказ вини обвинуваченого, такої не підтверджують, містять загальний характер, що унеможливлює ідентифікувати обвинуваченого як суб`єкта даного кримінального правопорушення (т.2 а.с.34-50,53-59,64-72, 75-81).

Також, не можуть бути використані як джерело доказів у даному кримінальному провадженні дані протоколу про результати проведення НСРД візуального спостереження у публічно доступних місцях з використанням відеозапису, фотографування, спеціальних технічних засобів для спостереження за особою від 10.03.2017 року, оскільки такі не містять належних та допустимих даних щодо підтвердження вини обвинуваченого у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (т. 2 а.с.133-134).

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу винуватого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , суд визнає позитивну характеристику обвинуваченого за місцем проживання та добровільне волевиявлення проходити військову службу у лавах Збройних Сил України під час дії воєнного стану (т.1, а.с.106).

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому суд не встановив.

Виходячи з принципу індивідуалізації покарання та співмірності заходів примусу, з урахуванням вищевикладеного суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 та попередження вчинення нового кримінального правопорушення призначити покарання за ч. 4 ст. 187 КК України та ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі з ізоляцією його від суспільства та конфіскацією належного йому на праві власності майна.

Згідно з частиною 5 статті 72 КК (в редакції Закону №838-VIII), що діяла станом на 20 червня 2017 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, здійснюється з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З 21 червня 2017 року набрали чинності зміни до згаданої норми КК, внесені Законом України від 18 травня 2017 року № 2046-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» (далі Закон № 2046-VIII), відповідно до яких термін попереднього ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі з розрахунку день за день або за правилами, передбаченими частиною 1 статті 72 КК.

Як убачається з матеріалів провадження, інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення вчинено 8 листопада 2016 року.

За висновком Великої Палати Верховного Суду викладеного у постанові від 29 серпня 2018 року, у разі якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає частина 5 статті 72 КК в попередній редакції.

Отже, увесь строк попереднього ув`язнення засудженого до набрання вироком законної сили має зараховуватися за правилами частини п`ятої статті 72 КК в редакції, що діяла до 20 червня 2017 року включно.

Таким чином, з урахуванням викладеного, протягом судового розгляду за наслідками всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що прокурором надано в суді таку сукупність достовірних письмових доказів, отриманих з додержанням законодавства, достатніх для безспірного висновку про наявність в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України та ч. 1 ст. 263 КК України.

Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлений.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України - питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому: гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються; майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане, знищується, а у разі необхідності - передається до криміналістичних колекцій експертних установ або заінтересованим особам на їх прохання.

За положеннями ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна.

За правовим змістом згаданої норми Закону накладений арешт на речові докази у кримінальному провадженні, які належать обвинуваченому на праві власності скасуванню не підлягає.

Речові докази по кримінальному провадженні, а саме:

-рушниця «BRNO ARMS» модель zh 301-12gm-2 3/1 G HAM серійний номер 3-147147 яка зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Хустського ВП ГУНП у Закарпатській області, підлягає конфіскації у дохід держави (т.2 а. с. 149);

-файловий носій з відеозаписом належить зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст. 124 КПК України та роз`яснень, викладених у чинній Постанові Пленуму ВСУ №11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» - у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експерта.

Таким чином, процесуальні витрати за проведення судової балістичної експертизи 2226 (дві тисячі двісті двадцять шість) гривень 60 копійок необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави (т.2 а. с. 103).

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 у виді застави необхідно залишити до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. 2, 16, 23, 91, 92, 100, 124, 174, 349, 368, 370, 373, 374, 377, 395, 615 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, ч. 1 ст. 263 КК України та в межах санкції зазначеної норми закону призначити покарання за :

ч. 4 ст. 187 КК України - 10 років позбавлення волі із конфіскацією належного йому на праві власності майна;

ч. 1 ст. 263 КК України - 3 роки позбавлення волі;

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити засудженому ОСОБА_8 покарання у виді 10 (десять) років позбавлення волі із конфіскацією належного йому на праві власності майна.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року) строк попереднього ув`язнення засудженого ОСОБА_8 з 11 квітня 2017 року до 14 листопада 2017 року, зарахувати в строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_8 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_8 у вигляді застави до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази по кримінальному провадженні, а саме:

- рушниця «BRNO ARMS» модель zh301-12gm-2 3/1 G HAM серійний номер 3-147147, яка зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Хустського ВП ГУНП у Закарпатській області - конфіскувати у дохід держави;

-файловий носій з відеозаписом - зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кошельово, Хустського району, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової балістичної експертизи у розмірі 2226 (дві тисячі двісті двадцять шість) гривень 60 коп.

Апеляційна скарга на вирок подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Свалявський районний суд.

ГОЛОВУЮЧИЙ ОСОБА_1

СУДДІ ОСОБА_2

ОСОБА_3