Справа № 446/2540/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2025 м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження внесеного 22.10.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000120 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Вертелка Зборівського району Тернопільської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, раніше не судимого, не депутата-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

21.10.2024 року, приблизно о 18:15 год., ОСОБА_3 , керуючи комбайном зернозбиральний марки «NEW HOLLAND CR9.90» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись по вул. Володимира Великого в с. Руданці у напрямку с. Велике Колодно, Львівського району Львівської області, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» був зупинений працівниками СРПП відділення поліції № 1 Львівського РУП № 1 Головного управління Національної поліції у Львівській області.

На виконання законної вимоги працівника поліції щодо пред`явлення документу, який посвідчує право керування трактором, ОСОБА_3 , достовірно знаючи і усвідомлюючи, що посвідчення тракториста-машиніста із серійним номером НОМЕР_2 видане 18.12.2019 Державною інспекцією сільського господарства в Тернопільській області з категоріями машин, на керування якими видане посвідчення: (А1), (А2), (В1), являється підробленим, так як він не отримував таке посвідчення тракториста-машиніста у відповідності до п. 7, 8 постанови Кабінету Міністрів України від 02.04.1994 року № 217 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень тракториста - машиніста» та п. 2.1 наказу Міністерства аграрної політики України від 06.04.2010 року № 174 «Про затвердження Порядку складання, приймання іспитів для отримання права на керування тракторами, в тому числі саморобними, самохідними сільськогосподарськими, меліоративними і дорожньо-будівельними машинами та Вимог до екзаменаційних білетів», маючи умисел на використання завідомо підробленого документа, а саме завідомо підробленого посвідчення тракториста-машиніста, в підтвердження наявного в нього права керування трактором, пред`явив працівникам СРПП відділення поліції № 1 Львівського РУП № 1 Головного управління Національної поліції у Львівській області посвідчення тракториста-машиніста із серійним номером НОМЕР_2 видане 18.12.2019 Державною інспекцією сільського господарства в Тернопільській області з категоріями машин, на керування якими видане посвідчення: (А1), (А2), (В1), бланк якого виготовлений не поліграфічним підприємством, яке здійснює виготовлення бланків типових документів та не відповідає аналогічним документам, які знаходяться в офіційному обігу на території України.

Таким чином, ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 358 КК України використання завідомо підробленого документа.

Допитаний в ході судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, пояснив, що вчинив його за викладених в обвинувальному акті обставин, щиро розкаявся у вчиненому, обставини викладені в обвинувальному акті визнає в повному обсязі. Зокрема вказав, що керуючи комбайном марки «NEW HOLLAND CR9.90» реєстраційний номер НОМЕР_1 був зупинений працівниками поліції, на вимогу він пред`явив посвідчення водія. Визнав, що використовував підроблене посвідчення тракториста-машиніста із серійним номером НОМЕР_2 видане 18.12.2019 Державною інспекцією сільського господарства в Тернопільській області з категоріями машин, на керування якими видане посвідчення: (А1), (А2), (В1), у вчиненому розкаявся, просив суворо його не карати.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні заявила клопотання, в якому просила суд не досліджувати докази щодо тих обставин, які не оспорюються, оскільки обвинувачений винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю.

Судом з`ясовано, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, правильно розуміє зміст фактичних обставин пред`явленого йому обвинувачення, сумнівів у добровільності його позиції немає. Прокурор в свою чергу також не оспорював фактичні обставини, при яких вчинено кримінальне правопорушення, сумнівів у добровільності такої позиції учасників судового провадження в суду немає.

В судовому засіданні учасники судового провадження не заперечили проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, сторонам було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, тому суд за даних обставин визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються.

Висновок суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення ґрунтується на даних у судовому засіданні показаннях самого обвинуваченого, яким суд надає віри, оскільки такі є послідовними, логічними, не містять суперечностей, і тому не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості, досліджених матеріалах кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Таким чином, суд, оцінивши надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що вказані докази є належними, достовірними, допустимими, доповнюють один одного, перебувають між собою у взаємозв`язку і не протирічить одне одному. Від цього суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце.

Дії ОСОБА_3 , які полягають у використанні завідомо підробленого документа суд кваліфікує за ч. 4 ст. 358 КК України. Провина обвинуваченого доведена поза розумним сумнівом, тому він підлягає покаранню за вчинення вказаного злочину.

При призначенні покарання суд враховує положення ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якого покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Також суд враховує загальні засади призначення покарання, визначені ст. 65 КК України, а саме призначення покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно положень Загальної частини цього Кодексу та з урахуванням ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, призначаючи обвинуваченому покарання суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення відповідно до положень ч. 2 ст. 12 КК України передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 є кримінальним проступком, також враховуються дані про його особу, зокрема те, що обвинувачений раніше не судимий, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, задовільну характеристику за місцем проживання, зокрема скарг на нього не надходило, порушень громадського порядку не спостерігалось, наявність стійких соціальних зав`язків, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, у відповідності до ч. 1 ст. 66 КК України суд визнає його щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому не встановлено.

З урахуванням зазначених обставин, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, думку учасників провадження, суд уважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу у розмірі, визначеному санкцією ч. 4 ст. 358 КК України. Таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Крім того, є посильним для обвинуваченого, який повідомив, що має фінансову можливість сплатити штраф. Підстав для обрання покарання у виді пробаційного нагляду або обмеженні волі суд не вбачає.

Цивільні позови не заявлено.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні слід вирішити в порядку ст. 124 КПК України.

Арешт, накладений згідно з ухвалою слідчого судді Кам`янка - Бузького районного суду Львівської області від 23.10.2024 - скасувати на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373- 374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової технічної експертизи документів від 24.10.2024 № СЕ-19/114-24/25246-ДД в кримінальному провадженні № 0000120 від 22.10.2024 в розмірі 3183,60 грн. (три тисячі сто вісімдесят три гривні шістдесят копійок).

Арешт, накладений згідно з ухвалою слідчого судді Кам`янка - Бузького районного суду Львівської області від 23.10.2024 - скасувати.

Речові докази:

посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_2 видане 18.12.2019 ДІСГ в Тернопільській області, із категоріями: А1, А2, В1, на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1