справа №176/1159/25
провадження №1-кп/176/277/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Жовті Води, кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Артемівськ Донецької області, громадянина України, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , який обіймає посаду оператора 1 відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів взводу ударних безпілотних авіаційних комплексів роти роботизованих систем 1 штурмового загону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 грудня 2024 року за №0000631,

з участю учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, оператором 1 відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів взводу ударних безпілотних авіаційних комплексів роти роботизованих систем 1 штурмового загону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь і передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень, в порушення вимог ст. 68 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 49, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-ХІУ, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV та Військової присяги, статті 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, 09.12.2024 року приблизно о 20 год. 15 хв., перебував за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, у нього виник злочинний намір, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій протиправний умисел ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою заподіяння шкоди здоров`ю іншої особи, підійшов до ОСОБА_6 та, стоячи обличчям до обличчя, умисно наніс один удар кухонним ножем, тримаючи його в правій руці, по правій частині обличчя ОСОБА_6 , в результаті вищезазначених протиправних дій, ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження, у вигляді проникаючого ножового поранення з пошкодженням передньої стінки гайморової пазухи ліворуч, дрібно-уламкового перелому передньої стінки лівої гайморової пазухи, гемосинусу (кров в порожнині) лівої гайморової пазухи, підшкірної та міжм`язової емфіземи м`яких тканин обличчя, посттравматичної нейропатії другої гілки трійчастого нерву, які не підлягають розподіленню, оскільки спричинені одночасно, дією одного пошкоджуючого фактора, потягли за собою розлад здоров`я на строк більший ніж 3 тижні (21 день), так як для консолідації (зрощення) кісних відламків і утворення стійкого кісного мозолю необхідний термін часу не менший ніж 21 /день, і за цією ознакою згідно п.п. 2.2.1. «в», та 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995р., відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України визнав повністю. Дав суду показання за тих обставин, які викладені в обвинувальному акті. Зокрема, зазначив, що в грудні 2024 року він перебував у ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_2 . Потерпілий є колишнім чоловіком ОСОБА_8 він вживав алкогольні напої. З телефону ОСОБА_7 зателефонував потерпілому, спитав чи хоче він побачитися із дитиною. Під час розмови у них виник конфлікт. Він узяв із собою кухонний ніж. Вийшов з квартири у двір, побачив потерпілого, між ними виник конфлікт. На ґрунті конфлікту, перебуваючи біля під`їзду, він вдарив ножем в обличчя потерпілого, потерпілий приснув з балончика йому в обличчя. Він сів в таксі та поїхав.

Цивільний позов потерпілого визнав частково, а саме: визнав позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 14 760,62 грн., позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди визнав частково, а саме у розмірі 150 000 грн.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні дав показання про те, що від першого шлюбу у нього є дитина. 9 грудня 2024 року до нього на телефон з телефону колишньої дружини зателефонував обвинувачений, по його голосу він зрозумів, що обвинувачений перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Обвинувачений спитав його чи не хоче він побачитися із своєю дитиною. Тоді потерпілий зрозумів, що його дитина можливо перебуває у небезпеці. Він зі своєю дівчиною пішли до адреси колишньої дружини. По дорозі він на свій телефон отримав голосове повідомлення від обвинуваченого з погрозами. Тоді він викликав працівників поліції. Приїхавши на вулицю Березневу,45, він побачив машину таксі, стояв неподалік, чекав. Вийшов обвинувачений, між ними стався конфлікт. Обвинувачений вдарив його один раз в обличчя, він не зрозумів одразу, що обвинувачений вдарив його ножем в обличчя. Він застосував перцевий балончик, приснув в обличчя обвинуваченого, захищаючись від його дій. Він не пам`ятає, чи він першим приснув балончиком в обличчя обвинуваченого, чи після його удару ножем. Обвинувачений ніж викинув неподалік місця події. Цивільний позов підтримав.

За клопотанням сторін кримінального провадження, суд встановив такий порядок та обсяг дослідження доказів: допит обвинуваченого, допит потерпілого та дослідження письмових доказів кримінального провадження, а саме висновки судових медичних експертиз. Сторони кримінального провадження погодилися на такий обсяг та порядок дослідження доказів. Сторона захисту не просила досліджувати всі докази кримінального провадження, оскільки вони не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження. Однак, просили встановити саме такий порядок дослідження доказів.

Керуючись вимогами ст.22 КПК України, норми якої визначають, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, з огляду на те, що суд не може перебирати на себе функцію обвинувачення та захисту, а також враховуючи те, що сторона обвинувачення та сторона захисту не заявляли про допит свідків, суд не здійснював допит свідків сторони обвинувачення.

Вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується не тільки показаннями обвинуваченого, потерпілого, а й письмовими доказами, які дослідженні в судовому засіданні, зокрема: висновками судових медичних експертизи потерпілого ОСОБА_6 . Зазначеними висновками підтверджено спричинення потерпілому ОСОБА_6 середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень у вигляді проникаючого ножового поранення з пошкодженням передньої стінки гайморової пазухи ліворуч, дрібно-уламкового перелому передньої стінки лівої гайморової пазухи, гемосинусу (кров в порожнині) лівої гайморової пазухи, підшкірної та міжм`язової емфіземи м`яких тканин обличчя, посттравматичної нейропатії другої гілки трійчастого нерву, які не підлягають розподіленню, оскільки спричинені одночасно, дією одного пошкоджуючого фактора, потягли за собою розлад здоров`я на строк більший ніж 3 тижні (21 день), так як для консолідації (зрощення) кісних відламків і утворення стійкого кісного мозолю необхідний термін часу не менший ніж 21 /день, і за цією ознакою згідно п.п. 2.2.1. «в», та 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995р., відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості. Не виключено, що події вчиненого кримінального правопорушення мали місце 09.12.2024 року.

Учасники судового провадження не оспорювали висновки судових медичних експертиз.

Cуд, допитавши обвинуваченого, допитавши потерпілого, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого «поза розумним сумнівом» у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю.

Дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч.1 ст.122 КК України як заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Зокрема, суд враховує, що кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченимза ч.1 ст.122 КК України є нетяжким злочином. Суд враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий.

За місцем проходження військової служби обвинувачений характеризується задовільно.

На обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога обвинувачений не перебуває. Зазначені обставини підтверджуються медичними довідками.

Згідно досудової доповіді, складеної представником персоналу органу пробації від 08.07.2025 року відносно ОСОБА_3 слідує, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній. На думку органу пробації виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що відповідно до ст.67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченому, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до вчиненого, його щире каяття, наявність обставин, що пом`якшує та обтяжує покарання обвинуваченому, суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде остаточне покарання у виді позбавлення волі.

Суд приходить до висновку про застосування ст.75 КК України та звільнити обвинуваченого від відбування покарання з пробуванням із встановленням іспитового строку.

Підстав для застосування ст.69 КК України суд не вбачає, оскільки судом не встановлені обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що є безумовною підставою для застосування такої норми Закону, а також судом визнана обставина, що обтяжує покарання обвинуваченому.

Потерпілий ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні подав позовну заяву до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розмір матеріальної шкоди 14 760 грн. 62 коп., розмір моральної шкоди 300 000 грн.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкоди, завдана неправомірними діями майну фізичній чи юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ст.1117 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, частиною 1 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

В даному випадку, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заявлені позовні вимоги визнав частково, визнав позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди в повному обсязі, частково визнав позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, зазначив, що 150 000 грн. - це сума, яку він згоден відшкодувати в рахунок моральної шкоди.

Враховуючи те, що протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_3 дійсно було завдано матеріальну та моральну шкоду потерпілому ОСОБА_6 , суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню частково.

Суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Виваженим та справедливим розміром відшкодування потерпілому моральної шкоди буде 150 000 грн.

Таким чином, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 слід стягнути у відшкодування матеріальної шкоди 4 760 грн. 62 коп., у відшкодування моральної шкоди 150 000 грн., процесуальні витрати за надання правової допомоги в сумі 10000 грн. Щодо стягнення процесуальних витрат в заявленому розмірі 10 000 грн., обвинувачений погодився в повному обсязі відшкодувати потерпілому такі витрати.

Ухвалу слідчого судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 23.12.2024 рокупро арешт майна слід скасувати.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

Інші процесуальні витрати відсутні. Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368,369-371,373-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку 1 /один/ рік.

Покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки, передбачені:

- п. 1 ч. 1 ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Речові докази у кримінальному провадженні: ніж довжиною 21 см, змиви плям бурого кольору знищити; флеш носій Kingston 4gb, білого кольору залишити в матеріалах кримінального провадження

Ухвалу слідчого судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 23.12.2024 рокупро арешт майна - скасувати.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 у відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням 4 760 грн. 62 коп., у відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням 150 000 грн., витрати за надання правової допомоги 10 000 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасниками судового провадження.

Суддя