Справа № 296/6097/25
УХВАЛА

Іменем України

05 червня 2025 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0001202 від 31.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 п.п.1,5 ч.2 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0001202 від 31.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 п.п.1,5 ч.2 ст.115 КК України, а саме:

-кофту чорного кольору з капюшоном та штани піксельного кольору з плямами РБК, що належать потерпілому ОСОБА_5

Клопотання обґрунтовано тим, що у провадженні СУ ГУ НП в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування № 0001202 від 31.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 п.п.1,5 ч.2 ст.115 КК України

Досудовим слідством встановлено, що 30.05.2025 близько 23 години у ОСОБА_6 , на ґрунті попередньо виниклого конфлікту та неприязних відносин, виник умисел на умисне вбивство ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які перебували поблизу магазину «АТБ» за адресою: м. Житомир, проспект Миру, 15, вчинене способом, небезпечним для життя багатьох осіб, а саме із застосуванням бойової гранати, яка знаходилась за місцем проживання ОСОБА_6 .

З цією метою ОСОБА_6 близько 23 години того ж дня пішов до місця свого проживання, де взяв із собою ручну бойову гранату ДМ-51 та повернувся до місця перебування потерпілих за вказаною вище адресою, де, реалізуючи свій злочинний умисел, близько 23 години 36 хвилин, висмикнувши запобіжний важіль, привів у бойову готовність вказану гранату, та кинув її у напрямку, де знаходились потерпілі ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також де проходили повз останніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , внаслідок чого відбувся вибух.

В результаті злочинних дій ОСОБА_6 потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 отримали множинні мінно-вибухові травми та осколкові пораненнями різних частин тіла.

31.05.2025 проведено огляд місця події у потерпілого ОСОБА_5 , вилучено кофту чорного кольору з капюшоном та штани піксельного кольору з плямами РБК, які визнано речовими доказами того ж дня.

Слідчий вважає, що зазначені речові докази, можуть містити відомості, які мають доказове значення у даному кримінальному провадженні, оскільки будуть використані в подальшому для доказування фактів та обставин, що встановлюються в ході досудового розслідування.

Слідчий в судове засідання не з`явився був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду клопотання.

Власник майна ОСОБА_5 , також був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду клопотання проте до суду не з6явився

Неявка належним чином повідомлених осіб не перешкоджає розгляду клопотання.

В силу положень ч.4 ст.107 КПК України фіксування технічними засобами під час розгляду клопотання не здійснювалося.

Розглянувши клопотання про арешт майна слідчий суддя прийшов наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Під час судового розгляду клопотання слідчий суддя встановив, що у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідуванняу провадженні СУ ГУ НП в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування № 0001202 від 31.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 п.п.1,5 ч.2 ст.115 КК України .

31.05.2025 підозру у кримінальному провадженні за ч.2 ст.15 п.п.1,5 ч.2 ст.115 КК України пред`явлено ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_7 .

31.05.2025 проведено огляд місця події у потерпілого ОСОБА_5 , вилучено кофту чорного кольору з капюшоном та штани піксельного кольору з плямами РБК, які визнано речовими доказами того ж дня.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При цьому закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так за приписами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Слідчий суддя визнає, що матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на майно вказане в клопотанні, оскільки воно відповідають критерію речового доказу у кримінальному провадженні за ч.1 ст. 115 КК України.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт речового доказу, з метою його збереження слідчий суддя не вбачає, адже під час судового розгляду докази оцінюються безпосередньо судом.

Таким чином, вважаю за необхідне клопотання слідчого задовільнити в повному обсязі та накласти арешт з забороною відчуження, користування чи розпорядження майном.

При цьому, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст. ст. 170-173, 175, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого - задовільнити.

Накласти арешт на майно вилучене 31.05.2025 у потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яке було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні№ 0001202 від 31.05.2025 за ч.2 ст.15 п.п.1,5 ч.2 ст.115 КК України, а саме:

- кофту чорного кольору з капюшоном та штани піксельного кольору з плямами РБК, які визнано речовими доказами того ж дня.

Ухвала набирає законної сили негайно проте може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення

Ухвалу оголошено 05.06.2025

Слідчий суддя ОСОБА_1