ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1520/25 Справа № 243/8566/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 та прокурора ОСОБА_8 у провадженні за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_9 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_10 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_12 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 , прокурора, обвинуваченого ОСОБА_14 , обвинуваченого ОСОБА_13 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 вересня 2021 року у кримінальному провадженні № 0001516 про продовження строку тримання під вартою стосовно

ОСОБА_14 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Слов`янськ Донецької області, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187 КК України,

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Свердловськ Луганської області, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_13 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Енем Теучезького району Краснодарського краю, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 та мешкає за адресою: АДРЕСА_4 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187 КК України,

ОСОБА_11 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Слов`янськ Донецької області, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_5 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187 КК України

за участю:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_14

в режимі відеоконференції:

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_13

захисників ОСОБА_15 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_12 , ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :

16 квітня 2025 року до Дніпровського апеляційного суду надійшло клопотання прокурора ОСОБА_8 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 на 60 днів, тобто до 30 червня 2025 року.

Обґрунтовуючи подане клопотання, прокурор зазначає, що ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 обвинувачуються у вчиненні 22.02.2019 у м. Слов`янську Донецької області кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187 ?К України, а саме розбійного нападу у складі організованої групи у формі банди на потерпілого ОСОБА_16 з метою заволодіння грошовими коштами останнього на суму 1 424 500 гривень. Окрім того, ОСОБА_17 також обвинувачується у незаконному придбанні, носінні та зберіганні на території м. Слов`янська Донецької області вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу, що вилучені 23.02.2019, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Строк тримання під вартою обвинувачених 01 травня 2025 року, а у зв`язку з тим, що подані апеляційні скарги є необхідність вирішити питання доцільності продовження тримання під вартою.

В обґрунтування заявлених ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК прокурор зазначає, що ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що обвинувачені, усвідомлюючи тяжкість скоєних кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії - особливо тяжких злочинів, за як законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років із конфіскацією майна, та можливість отримання покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий термін може переховуватись від суду; ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні. Після ознайомлення з матеріалами кримінального провадження обвинуваченим відомі повні анкетні дані свідків, потерпілого та їх місце мешкання, у зв`язку з чим з метою уникнути покарання за скоєний злочин обвинувачені може шляхом вмовлянь або погроз впливати на них.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_14 прокурор зазначає про існування ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Зазначає, що вивченням протоколів, складених за результатами проведення в умовах ізолятору тимчасового тримання аудіо-, відеоконтролю особи ОСОБА_14 (після затримання в порядку ст. 208 КПК України) встановлено, що останній повідовим співрозмовнику, що має намір уникнути кримінальної відповідальності шляхом створення уявлення про неосудність. Вказане свідчить про намір ОСОБА_14 уникнути кримінальної відповідальності, використовуючи всі доступні можливості, навіть створення для цього штучних умов. Тобто, у разі обрання відносно ОСОБА_14 більш м`якого запобіжного заходу, існує ризик вжиття ОСОБА_14 , зокрема, незаконних засобів, спрямованих на уникнення кримінальної відповідальності, що створює ризик перешкоджання кримінальному провадженню (судовому провадженню) в частині забезпечення повного і неупередженого судового розгляду.

В клопотанні захисник зазначає, що на теперішній час є підстави для зміни запобіжного заходу ОСОБА_7 на цілодобовий домашній арешт у зв`язку з тим, що перестали існувати ризики, передбачені статтею 177 КПК, на які безпідставно посилається сторона обвинувачення у своєму клопотанні в редакції від 11.04.2025 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, ризик «Переховуватися від суду» нічим не підтверджений, оскільки відповідних доказів щодо цих намірів з боку ОСОБА_7 стороною обвинувачення суду не надано, тим більше, що в Україні на теперішній час діє військовий стан, запроваджена комендантська година, переміщення громадян ретельно контролюється з боку ЗСУ та правоохоронних органів, тим більше, що при заміні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного браслету, про що надається це клопотання, позбавить ОСОБА_7 будь-якої можливості переховуватись від суду, так як кожний його крок буде контролюватись за допомогою зазначених технічних засобів.

Щодо ризику «Незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні», оскільки ОСОБА_7 відомі повні анкетні дані свідків, потерпілого та їх місце мешкання, шляхом вмовлянь та погроз впливати на них, що призведе до уникнення покарання за скоєний злочин обвинуваченим, то така можливість збоку обвинуваченого ОСОБА_7 взагалі мало вірогідна та стороною обвинувачення нічим не підтверджена, тим більше, що на теперішній час усі анкетні дані потерпілого та свідків фактично змінились у зв`язку з повномасштабним вторгненням росіян на територію України та триваючими бойовими діями в Україні, результатом яких більшість українців виїхало за межі України, звернувшись за допомогою до інших країн світу, що ймовірно зробили і потерпілий та свідки в даному кримінальному провадженні. Тим більше, в разі погодження суду та зміни запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт з носінням електронного браслету само по собі виключає можливість залишення обвинуваченим місця свого проживання та спілкування з будь-ким, в тому числі з потерпілим та свідками.

Обвинувачений ОСОБА_7 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем мешкання характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки, оскільки має сім`ю, яка проживає за вказаною адресою, підтримує матеріально ОСОБА_7 та забезпечуватиме його матеріально й надалі в разі зміни запобіжного заходу на більш м`який - цілодобовий домашній арешт.

Крім того, ОСОБА_7 ніколи не переховувався від правоохоронних органів, належним чином виконував свої процесуальні обов`язки, жодним чином не перешкоджав органу досудового розслідування, намірів залишити місце проживання, ухилитися від суду, перешкоджати встановленню істини по справі у нього не має.

Тяжкість можливого покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років з конфіскацією майна, не є підставою для продовження тримання обвинуваченого під вартою, оскільки тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою (ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, рішення ЄСПЛ від 12.01.2012 року у справі «Тодоров проти України»).

В судовому засіданні прокурор, підтримав клопотання і з підстав, викладених у клопотанні просив його задовольнити та продовжити обвинуваченим строк тримання під вартою. Заперечував проти задоволення клопотання захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 .

В судовому засіданні захисники та обвинувачені заперечували проти задоволення клопотання прокурора та просили в ньому відмовити.

Захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_7 підтримали клопотання про зміну запобіжному заходу останньому та просили його задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, думку сторін кримінального провадження, розглянувши клопотання прокурора та захисника ОСОБА_6 , обговоривши їх доводи, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 КПК апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених цією главою, а згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Вироком вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 вересня 2021 року:

ОСОБА_14 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 257 КК, та виправдано у зв`язку із недоведеністю того, що в діянні ОСОБА_14 є склад кримінального правопорушення; визнано винним за ч.ч. 3, 4, 5 ст. 27, ч. 4 ст. 187 КК та призначено покарання у виді 8 (восьми) років 6 (шести) місяців позбавлення волі із конфіскацією майна;

ОСОБА_7 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 257 КК, та виправдано у зв`язку із недоведеністю того, що в діянні ОСОБА_7 є склад кримінального правопорушення; визнано виним за ч. 1 ст. 263, ч.ч. 4, 5 ст. 27, ч. 4 ст. 187 КК та призначено йому покарання за ч. 1 ст. 263 КК у виді 3 років позбавлення волі; за ч.ч. 4, 5 ст. 27, ч. 4 ст. 187 КК у виді 8 (восьми) років 6 (шести )місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; у відповідності до положень ч. 1 ст. 70 КК призначено ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань 9 (дев`ять) років позбавлення волі з конфіскацією майна;

ОСОБА_13 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 257 КК України, та виправдано у зв`язку із недоведеністю того, що в діянні ОСОБА_13 є склад кримінального правопорушення; визнано винним за ч. 4 ст. 187 КК та призначено покарання у виді 8 (восьми) років 6 (шести) місяців позбавлення волі із конфіскацією майна;

ОСОБА_11 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 257 КК, та виправдано у зв`язку із недоведеністю того, що в діянні ОСОБА_11 є склад кримінального правопорушення; визнано винним за ч. 4 ст. 187 КК та призначено покарання у виді 8 (восьми) років 6 (шести) місяців позбавлення волі із конфіскацією майна.

Постановою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 03 березня 2025 року касаційні скарги захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_15 та засудженого ОСОБА_14 задоволено частково. Вирок Дніпровського апеляційного суду від 25 липня 2024 року щодо ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції та обрано обвинуваченим запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 01 травня 2025 року включно.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 КПК клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Під час вирішення клопотання прокурора, апеляційний суд не входить в обговорення питання обґрунтованості підозри, яке не є предметом судового розгляду, з огляду на стадію кримінального провадження, а саме, що стосовно обвинувачених вже ухвалений обвинувальний вирок суду, вони обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, тому, зокрема для забезпечення виконання вироку розглядається доцільність продовження застосування запобіжного заходу.

Крім того, згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, …після спливу певного часу подальше існування обґрунтованої підозри перестає само по собі бути підставою для позбавлення свободи, а суди зобов`язані обґрунтовувати рішення про продовження тримання під вартою іншими підставами які мають бути чітко вказані (Єлоєв проти України від 06 листопада 2008 року пп. 59-61 та рішення «Свершов проти України» від 27 листопада 2008 року пп. 63-65).

Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку про доведеність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК для запобігання яким продовження строку тримання обвинуваченого під вартою є доцільним з огляду на наступне.

Апеляційний суд погоджується з доводами прокурора про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК, який підтверджується тим, що обвинувачені, усвідомлюючи тяжкість скоєних кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії - особливо тяжких злочинів, за як законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років із конфіскацією майна, а також їм призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців, а ОСОБА_7 9 років з конфіскацією майна.

В апеляційний скарзі прокурор ставить питання про скасування вироку суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення. Вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано виправдав обвинувачених за ст. 257 КК та перекваліфікував дії ОСОБА_14 на ч.ч. 3, 4, 5 ст. 27, ч. 4 ст. 187 КК. Просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_14 визнати винним за ст. 257 КК та призначити покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, визнати винним у вчиненні у складі організованої групи кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК та призначити покарання у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, на підставі ст. 70 КК остаточно призначити покарання у виді 10 років позбавлення волі; ОСОБА_11 та ОСОБА_13 визнати кожного винними за ст. 257 та призначити покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, визнати винними у вчиненні у складі організованої групи кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК та призначити покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна, на підставі ст. 70 КК остаточно призначити покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна; ОСОБА_7 визнати винним за ст. 257 КК та призначити покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, визнати винним у вчиненні у складі організованої групи кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК та призначити покарання у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, визнати винним за ч. 1 ст. 263 КК та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК остаточно призначити покарання у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Враховуючи вищевикладене, участь обвинувачених під час апеляційного провадження є обов`язковою та існує ризик переховування обвинувачених від суду та органів правопорядку з метою ухилення від кримінального покарання, у випадку залишення вироку суду першої інстанції без змін.

За змістом ст. 178 КПК при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченої винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона обвинувачується, вік та стан здоров`я обвинуваченої, міцність соціальних зв`язків обвинуваченої, у тому числі наявність у неї родини й утриманців, наявність у обвинуваченої постійного місця роботи або навчання; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, тощо.

Ризик переховування від суду об`єктивно збільшується з урахуванням ведення в Україні воєнного стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

При оцінці вказаного ризику, судом першої обґрунтовано враховано, що місце проживання обвинувачених, є місце Слов`янськ Донецької області, що є значно відділеним від місця розгляду кримінального провадження та місцем наближеним до лінії бойового зіткнення.

Вищевикладені обставини, враховані апеляційним судом в контексті наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК та ймовірності їх настання, за умови не застосування іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Враховуючи характер обвинувачення у вчиненні якого обвинувачені визнані винуватими, продовження військового стану, а також наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК, який не зменшився, апеляційний суд доходить висновку про задоволення клопотання прокурора.

Крім того, апеляційний суд зважає на те, що стосовно обвинувачених ухвалений обвинувальний вирок і їм призначено покарання у виді позбавлення волі, у зв`язку з чим суд застосовує запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у такому випадку також з метою забезпечення виконання можливо остаточного судового рішення.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження (ст. 131 КПК).

Тому, з метою забезпечення апеляційного перегляду справи, як складової кримінального провадження, з урахуванням ризику переховування від суду, під тиском тягаря можливого відбування покарання, призначеного за скоєння злочину обвинуваченим, необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до пп. а, п. 1 ст. 5 Конвенції із захисту прав людини та основоположних свобод за яким, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: (a) законне ув`язнення особи після засудження її компетентним судом.

У справі «Руслан Яковенко проти України» Суд зазначив, що підсудний вважається таким, що перебуває під вартою «після засудження компетентним судом» у розумінні підпункту «а» пункту 1 статті 5 Конвенції, з моменту оголошення вироку судом першої інстанції, навіть якщо він ще не набрав законної сили і його можна оскаржити.

Наразі продовжує існувати вирок суду першої інстанції, яким встановлена вина обвинувачених та їм призначено покарання, хоча вирок і не набрав законної сили, тому подальше тримання обвинувачених під вартою, з урахуванням наведеного вище ризику, апеляційний суд вважає обґрунтованим, у зв`язку з чим клопотання прокурора підлягає задоволенню.

З урахуванням вищевикладених мотивів, апеляційний суд відмовляє в задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 , яке переважно ґрунтується на відомостях про особу обвинуваченого та його соціальних зв`язках, які беруться апеляційним судом до уваги, проте не можуть бути визнані самодостатніми підставами для зміни стосовно нього запобіжного заходу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 , який тримається в ДУ Петрівська виправна колонія (№49) відмовився брати участь в апеляційному провадженні в дистанційному судовому порядку в режимі відеоконференції відповідно до ст. 336 КПК.

Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_13 утримуються в ДУ Сокирянська виправна колонія (№ 67).

Відповідно до ч. 3 ст. 21, ч. 6 ст. 22 КПК кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 42 КПК обвинувачений має право брати участь у проведенні процесуальних дій.

Відповідно до ч. 4 ст. 401 КПК обвинувачений підлягає обов`язковому виклику в судове засідання для участі в апеляційному розгляді, якщо... про це надійшло його клопотання.

Враховуючи позицію обвинувачених, а також ту обставину, що вирок суду не набрав законної сили, апеляційний суд вважає за необхідне етапувати обвинувачених до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № (4)» з подальшою доставкою в судове засідання апеляційного суду.

Керуючись статтями 176-178, 183, 194, 199, 331, 405 КПК, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Клопотання прокурора ОСОБА_8 про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_14 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 15 червня 2025 року включно, без визначення застави.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 15 червня 2025 року включно, без визначення застави.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_13 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 15 червня 2025 року включно, без визначення застави.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 15 червня 2025 року включно, без визначення застави.

Етапувати обвинувачених ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № (4)» для попереднього ув`язнення.

Копію ухвали направити до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № (4)», Державної установи «Петрівська виправна колонія (№ 49)», Державної установи «Сокирянська виправна колонія (№ 67)» для вручення обвинуваченим та для виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4