Справа № 441/885/24
провадження 1-кп/462/400/25
У Х В А Л А

31 липня 2025 року м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальне провадження №0000662 щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України,-

встановив:

На розгляді Залізничного районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України.

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді домашнього арешту, строком на 60 днів. В обґрунтування клопотання прокурор покликається на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, вчиненого за обставин, які обтяжують покарання - в результаті його дій настали тяжкі наслідки у вигляді смерті неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 . Шкоду потерпілим ОСОБА_4 не відшкодував, маючи кваліфікованого захисника усвідомлює суворість покарання, яке йому буде призначене за умови доведення вини, переховувався від органу досудового розслідування. Оцінюючи особу обвинуваченого та вчинене ним кримінальне правопорушення прокурор вбачає наявність передбачених ст.177 КПК України ризиків, запобігти яким, не продовживши запобіжний захід у вигляді домашнього арешту неможливо, зокрема: неможливість запобігання у межах кримінального провадження ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України - переховування ОСОБА_4 від суду; неможливість запобігання ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків, експертів у даному кримінальному провадженні шляхом їх переконання та залякування чи схиляння їх до зміни, наданих ними показань, узгодження своїх показань з показаннями вказаних осіб. При оцінці обставин, передбачених ст. 178 КПК України, прокурор приходить до висновку, що: наявні докази, які дають підстави для обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні тяжкого злочину є вагомими, належним, допустимими та отриманими у встановленому КПК України порядку; у разі визнання винуватим ОСОБА_4 загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий строк; вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяють застосування до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Беручи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, з метою уникнення кримінальної відповідальності переховувався від органу досудового розслідування, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, та свідчить про неможливість запобігання ризикам, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому просить клопотання задоволити.

Потерпілий в судовому засіданні підтримав позицію прокурора.

Обвинувачений та його захисник проти задоволення клопотання заперечили, зазначили, що ОСОБА_4 офіційно працює, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, процесуальною поведінкою не зловживає, а тому просять в задоволенні клопотання відмовити.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.ст. 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів, пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, перелік яких є вичерпним.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 27.06.2025р. до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту на два місяців, тобто з 27.06.2025р. до 27.08.2025р. включно та покладено на нього акі обов`язки:

- прибувати до прокурора чи суду за першою вимогою;

- не залишати місце постійного проживання: АДРЕСА_1 в період з 22 години 00 хв. по 07 години 00 хв. без дозволу суду.

- повідомляти прокурора чи суд про зміну місця свого проживання

Згідно з частинами 1, 2 статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, перелік яких визначено ч. 1 ст. 178 КПК України.

Домашній арешт, відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі (ч. 2 ст. 181 КПК України).

За змістом ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії домашнього арешту не може перевищувати 2-х місяців, у разі необхідності він може бути продовжений в межах досудового розслідування, але не більше 6 місяців. Разом з цим законодавцем не вказаний максимальний строк домашнього арешту під час судового розгляду, який може продовжуватись до закінчення провадження.

У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

За змістом ч 3 ст. 199 КПК України, під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку застосування домашнього арешту суд з`ясовує, крім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, чи наявні обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують застосування запобіжного заходу.

За таких обставин, на переконання суду, запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту із застосуванням передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків, буде співрозмірним із тяжкістю кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 та у повній мірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, та запобігти визначеним ст. 177 КПК України ризикам.

При цьому судом враховано вік обвинуваченого, його стан здоров`я, місце проживання та інші обставини, що характеризують особу обвинуваченого, дані про соціальні зв`язки та спосіб життя, відтак, суд вважає обґрунтованою і доведеною ту обставину, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж нічний домашній арешт не забезпечить попередження вищезазначених прокурором ризиків.

Разом з тим, кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, метою якого є встановлення поза розумним сумнівом винуватості або невинуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення за наслідками безпосереднього дослідження і оцінки доказів судом, що виключає можливість оцінки судом обґрунтованості підозри. Разом з тим, оцінці судом на зазначеній стадії кримінального провадження підлягають характер, тяжкість та наслідки кримінального правопорушення, а також наявність та/або продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому.

Отже, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формі або формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

Щодо ризику переховування від суду, то слід вказати, що обвинувачений з 2017р. проживав у Іспанії, де наразі проживають його дружина та неповнолітні діти, в подальшому був затриманий у Польщі у зв`язку із перебуванням у міжнародному розшуку. Вказані обставини дають суду підстави вважати, що даний ризик переховуватись від суду є досить високим.

Щодо незаконного впливу на свідків, експертів, то суд враховує, що наразі кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України відкриті матеріали кримінального провадження, такі судом ще не допитаниі та їхні покази не досліджені.

Враховуючи у сукупності зазначені обставини, вважаю за доцільне продовжити обвинуваченому строк запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту до 30.09.2025, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст.318, 323, 335, 369, 372 КПК України, суд

постановив:

Клопотання задовольнити .

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на два місяці, з 31.07.2025р. по 30.09.2025 року включно.

Застосувати до ОСОБА_4 наступні обмеження:

- прибувати до прокурора чи суду за першою вимогою;

- не залишати місце постійного проживання: АДРЕСА_1 в період з 22 години 00 хв. по 07 години 00 хв. без дозволу суду.

- повідомляти прокурора чи суд про зміну місця свого проживання

Порушення умов домашнього арешту має наслідком можливість застосування більш суворої міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Після закінчення цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим. Продовження цього строку можливе у порядку, передбаченому ст.199 КПК України.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Пустомитівський ВП Головного управління національної поліції у Львівській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1