ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1927/25 Справа № 242/1873/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28.04.2025 року, якою щодо обвинуваченого в об`єднаному кримінальному провадженні № 0000947 від 11 листопада 2023 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красногорівки Мар`їнського району Донецької області, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, раніше неодноразово судимого

продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 25 червня 2025 року включно, -

УСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені фактичні обставини

В провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області перебуває об`єднане кримінальне провадження № 0001259 від 27.07.2023 р., № 0000860 від 16.10.2023 р., № 0000947 від 11.11.2023 р. за обвинуваченням 2 осіб, зокрема ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28.04.2025 року продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 25 червня 2025 року включно щодо ОСОБА_8 з визначенням застави у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 605 600 грн.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , вказує, що судом не в повному обсязі досліджені підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначає, що в ухвалі присутнє істотне порушення вимог КПК України та необґрунтована відмова у клопотанні сторони захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт. Наголошує, що обвинувачений вже довгий час перебуває під вартою. Просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою у задоволенні клопотання прокурора відмовити та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Позиції учасників судового провадження

Захисник підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви суду

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до статті 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 21 Конституції України встановлено, що усі люди вільні і рівні у своїй гідності та правах.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїй практиці підкреслював основоположний характер гарантій прав людини, що містяться в статті 5 Конвенції, оскільки вони призначені для зведення до мінімуму ризику свавілля та гарантування верховенства права.

Метою статті 5 Конвенції є захист особи від свавільного арешту і тримання під вартою, захист публічного порядку, який вимагає забезпечення покарання осіб, що вчинили злочин.

Ст. 370 КПК України встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Згідно з положеннями частин 1 - 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим злочину;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Розглядаючи 28.04.2025 року під час судового розгляду кримінального провадження клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , суд дійшов висновку про доцільність продовження цього запобіжного заходу, обґрунтувавши його у судовому рішенні. При цьому, суд врахував те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрювався, а наразі обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в обґрунтування прийнятого рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого, суд зазначив, що обвинуваченому доцільно продовжити дію обраного щодо нього запобіжного заходу, оскільки на час розгляду справи не відпали підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання запобіжного заходу, а саме ризики переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду враховуючи те, що ОСОБА_8 інкримінується вчинення кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії особливо тяжких, тому він може переховуватися від суду з метою уникнення в подальшому кримінальної відповідальності та покарання.

Також наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, який підтверджується тим, що обвинувачений може впливати на потерпілого та свідків, які проживають поряд із ним в м. Гірник та є його знайомими. Колегія суддів зауважує, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання від учасників справи.

Продовжує існувати ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та має судимість, яка у встановленому законом порядку не знята та не погашена. Слід зазначити, що останній має кримінально спрямовану поведінку та схильність до вчинення кримінальних правопорушень, а тому може вчинити нове правопорушення.

Продовження застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у даному провадженні є виправданим, оскільки з боку сторонніх наглядачів наявний суспільний інтерес до розгляду цього провадження, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає над принципом «Поваги до свободи особистості», що знайшло своє відображення в п. 79 Рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України».

На думку колегії суддів, обраний та продовжений щодо обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що йому інкримінується, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини та менш суворий запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Конституційний Суд України у рішенні від 27.10.1999 р. № 7рп зазначив, що кримінальну відповідальність слід розглядати як особливий правовий інститут, у межах якого здійснюється реагування держави на вчинений злочин. Кримінальна відповідальність передбачає офіційну оцінку відповідними державними органами поведінки особи як злочинної. Підставою кримінальної відповідальності є наявність у діяннях особи складу злочину, передбаченого кримінальним законом. Це форма реалізації державою правоохоронних норм, яка, в кінцевому підсумку, полягає в застосуванні до особи, що вчинила злочин, конкретних кримінально-правових заходів примусового характеру через обвинувальний вирок суду.

Крім того, висновок суду першої інстанції щодо законності підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який, посилаючись на практику застосування ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у рішеннях Кудла проти Польщі та МакКей проти Сполученого Королівства констатував, що основною метою ст. 5 Конвенції є запобігання свавільному або необґрунтованому позбавленню свободи. Проте, безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

Що стосується доводів апелянта про незадовільний стан здоров`я обвинуваченого, то вони, на переконання колегії суддів, в даному випадку не можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу, з огляду на відсутність медичних відомостей про неможливість перебування ОСОБА_8 під вартою.

Враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_8 , вагомість наявних доказів для обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення, його вік, стан здоров`я, наявність соціальних зв`язків, матеріальне становище та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що будь-який більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а перебування останнього на волі буде суперечити інтересам суспільства, що і є беззаперечною підставою для продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що також спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині.

За таких обставин обвинувачений безумовно може використати звільнення з-під варти як шанс втекти від слідства та суду, щоб в такий спосіб уникнути кримінальної відповідальності.

Щодо доводів апеляційної скарги про тривале перебування ОСОБА_8 під вартою, колегія суддів зазначає про таке.

Згідно матеріалів кримінального провадження до ОСОБА_8 вперше застосовано запобіжний у виді тримання під вартою 13 листопада 2023 року.

Вказане кримінальне провадження перебувало в провадженні Красноармійського міськрайонного суду Донецької області. У зв`язку зі зміною територіальної підсудності судових справ Красноармійського міськрайонного суду Донецької області 29.08.2024 року, шляхом передачі її до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області вказане кримінальне провадження розпочато слуханням у Заводському районному суді м. Дніпродзержинська зі стадії підготовчого судового засідання. З урахуванням вищенаведеного, тривалість перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою колегія суддів вважає виправданою.

Розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 будь-якого альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів зазначає, що наразі достатніми та належними підставами застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у цьому кримінальному провадженні є ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшились.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що зміна або застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 і виключити ризики, пов`язані із звільненням його з-під варти.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни ухвали суду, колегією суддів не встановлено. Тому апеляційні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28.04.2025 року, якою щодо обвинуваченого в об`єднаному кримінальному провадженні № 0000947 від 11 листопада 2023 року ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 25 червня 2025 року включно залишити без змін.

Судді: