Справа № 740/7246/24
Провадження № 1-кп/740/182/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2025 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

учасники судового провадження:

- прокурор ОСОБА_4 ,

- обвинувачений ОСОБА_5 ,

- захисник адвокат ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000846 від 04.12.2024,

за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Ніжині Чернігівської області, є громадянином України, має повну середню освіту, неодружений, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 24.11.2004 вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 1 рік; 21.11.2005 вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області за ч. 1 ст. 115 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі, постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 01.11.2010 звільнений умовно-достроково на невідбутий строк покарання 2 роки 2 місяці 28 днів; 13.06.2012 вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 20.03.2017 з Кременчуцької ВК Полтавської області у зв`язку з відбуттям покарання; 30.05.2018 вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 6 років позбавлення волі, ухвалою Бердичівського міського суду Житомирської області від 19 грудня 2023 року звільнений умовно-достроково на невідбутий строк покарання 5 місяців 22 дні,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

установив:

03.12.2024 близько 15 год. 30 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи на відкритій ділянці місцевості, поблизу магазину «Дніпро-М», який знаходиться за адресою: м. Ніжин, вул. Покровська, 16, на сходах вказаного магазину побачив бензопилу ланцюгову марки «Дніпро-М» DSG-62 H, яка стояла як виставковий зразок, після чого в нього раптово виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Далі 03.12.2024 близько 15 год. 32 хв. ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно та повторно, з корисливого мотиву та з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, дія якого неодноразово продовжувалась, здійснив крадіжку бензопили ланцюгової марки «Дніпро-М» DSG-62 H, серії 21166000ZTM3, яка знаходилась біля вказаного магазину, вартістю 6348,75 грн, що належить ФОП « ОСОБА_7 ». Після цього ОСОБА_5 , отримавши реальну змогу розпоряджатися викраденим майном, з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв ФОП « ОСОБА_7 » матеріальної шкоди в розмірі 6348,75 грн.

Указаними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та в умовах воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, в обсязі обвинувачення, та надав показання, що 03 грудня 2024 року, точно часу не пам`ятає, він йшов з місцевого базару та побачив на нижній сходинці біля магазину бензопилу. Не розумів, що на нього найшло, але взяв бензопилу та пішов, а в подальшому продав її. Чому так вчинив - не розуміє, дійсні причини крадіжки не зміг пояснити. Потім по камерам відеоспостереження магазину його особу впізнали, а коли працівники поліції приїхали до нього, то він все їм розповів, нічого не заперечував. Розкаювався у вчиненому, негативно оцінив такі свої дії.

Крім визнавальних показань обвинуваченого його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, доводиться дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема:

-протоколом прийняття заяви ОСОБА_8 про кримінальне правопорушення та іншу подію від 04.12.2024, згідно з яким ОСОБА_8 повідомив, що 03.12.2024 було здійснено крадіжку бензопили марки DSG-62Н вартістю 6897,00 грн з магазину «Дніпро-М» у м. Ніжині по вул. Покровській, 16;

-протоколом огляду від 04.12.2024 за участі понятих, з додатком фототаблицею, об`єктом огляду якого був магазин інструментів і обладнання «Дніпро-М», який знаходиться за адресою: вул. Покровська, 16, м. Ніжин, Чернігівська область. При вході в магазин ліворуч розташований майданчик площею близько 1 кв. м, на якому знаходяться інструменти: цензовий генератор, залізна драбина (більша та менша) та інші прилади, призначені для будівельно-побутових робіт. Збоку від вхідних дверей розташована в складеному вигляді драбина, на якій була розташована бензопила DSG-62Н марки «Дніпро-М» чорного кольору із оранжевими вставками, виготовленими з пластику, вартістю 6897,00 грн;

-протоколом зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 06.12.2024, складеним слідчим СВ Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_9 , відповідно до якого володільцем ФОП « ОСОБА_7 » надано диск з відеозаписом камер відеоспостереження з магазину «Дніпро-М»;

-протоколом огляду предмета від 06.12.2024, складеним слідчим СВ Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_10 , об`єктом огляду якого є оптичний диск носій DVD-R диск, на конверті якого зроблено напис «03.12.2024», на якому зберігається записаний файл з відеозаписом з камер відеоспостереження з магазину «Дніпро-М», що знаходиться за адресою: вул. Покровська, 16, м. Ніжин, Чернігівська область, який наданий на диску ФОП « ОСОБА_7 »;

-висновком експерта за результатами проведення судової товарознавчої експертизи від 06.12.2024 № 1454/24-24, згідно з яким ринкова вартість бензопили ланцюгової марки «Дніпро-М» моделі DSG-62Н серії 21166000ZTM3 чорного кольору із оранжевими пластиковими вставками, яка перебувала в новому стані, виходячи з режиму вільного ціноутворення на території України, станом на 03.12.2024 складала 6348,75 грн;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.12.2024 за участі свідка ОСОБА_11 , з додатком довідкою;

-протоколом огляду від 05.12.2024, за участі понятих та ОСОБА_5 , з додатком фототаблицею, під час якого останній в приміщенні Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області добровільно видав бензопилу марки DSG-62Н чорного кольору з оранжевими вставками, яку, з його слів, він 03.12.2024 у післяобідній час викрав зі сходів магазину «Дніпро-М»;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 06.12.2024, за участі підозрюваного ОСОБА_5 , відповідно до якого слідчі дії проводилися у м. Ніжині по вул. Покровській, 16, біля магазина «Дніпро-М», під час якого підозрюваний показав, що 03.12.2024 близько 15-00 год. біля вищевказаного магазину викрав бензопилу «Дніпро-М» та поніс додому, після чого на наступний день відніс на базар, де продав її за 700,00 грн.

Надані прокурором докази суд вважає належними і допустимими, а вину обвинуваченого у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення доведеною.

Оцінюючи зібрані в справі докази, суд ураховує положення ч. 1 ст. 94 КПК України, якою встановлено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Будь-яких інших доказів під час судового розгляду сторонами обвинувачення та захисту надано не було. Сторони судового провадження надали для дослідження всі докази, які вважали за потрібне.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 та ч. 1 ст. 26 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч. 6 ст. 22 КПК України).

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Загальними засадами кримінального провадження за змістом ст. 7 КПК України, є, зокрема, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Так, ч. 4 ст. 185 КК України передбачає відповідальність за крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене, зокрема, в умовах воєнного стану.

Об`єктивна сторона злочину проти власності полягає у викраденні чужого майна. Від усіх інших форм викрадення крадіжку відрізняє спосіб вилучення такого майна таємність. Таємним визнається таке викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілих чи інших осіб.

Для наявності суб`єктивної сторони таємного викрадення чужого майна має бути встановлено, що особа діяла з прямим умислом, усвідомлюючи, що посягає на чужу власність, на яку він не має ніякого права, передбачає спричинення матеріальної шкоди в певному розмірі і бажає спричинити таку шкоду.

Змістом умислу винного при крадіжці охоплюється його переконаність у тому, що викрадення ним майна здійснюється таємно від потерпілого або очевидців, за відсутності сторонніх осіб. Обов`язковою ознакою крадіжки є корисливий мотив спонукання до незаконного збагачення за рахунок чужого майна та корислива мета збагатитися самому, або незаконно збагатити інших осіб, в долі яких зацікавлений винний.

Суспільна небезпечність даного злочину полягає в тому, що він порушує право громадян на власність та полягає у протиправному безоплатному вилученні чужого майна і оберненні його на користь винної особи, що завдає шкоди власникові.

При цьому під безоплатністю розуміється вилучення майна на користь винного без еквівалентної заміни, тобто без рівноцінного відшкодування вилучених матеріальних цінностей іншим майном, грошовими коштами або людською працею.

Корисливий мотив при вчинені злочинів проти власності полягає в прагненні винного протиправно обернути чуже майно на свою користь.

Таким чином, із суб`єктивної сторони таємне викрадення чужого майна полягає в наявності лише прямого умислу, де винна особа усвідомлює, що протиправно безоплатно вилучає чуже майно і обертає його на свою користь, чим завдає шкоди власникові.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Вирішуючи питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого, суд вважає, що органом досудового розслідування правильно кваліфіковано його дії за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та в умовах воєнного стану.

Оцінивши встановлені у справі обставини, суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно та в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд ураховує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 КК України цей Кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.

Частиною 1 ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Так, вчинене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину є альтернативними, незалежними обставинами, що пом`якшують покарання і можуть існувати відокремлено одна від одної, на що вказано Верховним Судом у постанові від 07.11.2018 у справі № 297/562/17.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , не встановлено.

При призначенні покарання суд також ураховує відомості про особу обвинуваченого, який має повну середню освіту, неодружений, не працює, має місце реєстрації та проживання, за яким характеризується задовільно, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, що свідчить про його осудність, раніше неодноразово судимий: 24.11.2004 вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 1 рік; 21.11.2005 вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області за ч. 1 ст. 115 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі, постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 01.11.2010 звільнений умовно-достроково на невідбутий строк покарання 2 роки 2 місяці 28 днів; 13.06.2012 вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 20.03.2017 з Кременчуцької ВК Полтавської області у зв`язку з відбуттям покарання; 30.05.2018 вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 6 років позбавлення волі, ухвалою Бердичівського міського суду Житомирської області від 19 грудня 2023 року звільнений умовно-достроково на невідбутий строк покарання 5 місяців 22 дні.

Суд ураховує ставлення обвинуваченого ОСОБА_5 до вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що він повністю визнав свою вину та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Конституційний Суд України в своєму Рішенні від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Призначення покарання є дискрецією суду та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення мети, визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій передбачений законом спосіб.

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих. Однією із умов досягнення цієї мети є відшкодування завданого злочином збитку або усунення заподіяної шкоди.

Водночас суд ураховує, що у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський суд з прав людини вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нових злочинів. При цьому суд ураховує, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 частиною принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного караного діяння такого покарання, котре законодавець вважає пропорційним.

За сукупністю вищенаведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України в межах, установлених у санкції вказаної частини статті КК України, а саме у виді позбавлення волі.

Підстав для застосуванням ст. 75 КК України суд не вбачає з урахуванням відомостей про особу винного, який неодноразово судимий, у тому числі, й за злочини проти власності, не став на шлях виправлення. Кількість судимостей обвинуваченого сама по собі свідчить про те, що їх наявність доводить підвищену суспільну небезпеку його особи.

Суд вважає, що саме таке покарання є дійсно необхідним і буде цілком достатнім для виправлення винного і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень відповідно до передбачених статтею 65 КК України загальних засад призначення покарання.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_5 , попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 в указаному кримінальному провадженні не обирався, і суд не вбачає підстав для його обрання, клопотання з цього приводу відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не подавався.

У кримінальному провадженні понесено процесуальні витрати на залучення експертів та проведення експертиз у загальному розмірі 1135,92 грн, які на підставі ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання щодо речових доказів та документа слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 100, 124, 369 - 371, 373, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 1135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) гривень 92 копійки процесуальних витрат на залучення експерта для проведення експертизи.

Речові докази ланцюгову бензопилу «Дніпро-М» моделі DSG-62Н, яка зберігається в камері зберігання речових доказів Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області, повернути власнику ФОП « ОСОБА_7 ».

Документ компакт-диск DVD-R, що містить відеофайл з інформацією про подію, зберігати в матеріалах справи.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_1