Справа № 344/4382/25
Провадження № 1-кс/344/2134/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2025 року місто Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ скаргу ОСОБА_3 на постанову від 07 березня 2025 року про закриття кримінального провадження, внесеного 02 грудня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000809, -

В С Т А Н О В И Л А:

12 березня 2025 року представник заявника ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на постанову від 07 березня 2025 року про закриття кримінального провадження, внесеного 02 грудня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000809.

Обґрунтовуючи вимоги скарги, заявник зазначає, що у провадженні Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області перебували матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000809 від 02 грудня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 Кримінального кодексу України.

12 жовтня 2022 року ОСОБА_3 у телефонному режимі повідомив на лінію «102» про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 Кримінального кодексу України, а в подальшому написав заяву до Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області про вчинення його колишньою дружиною та її співмешканцем крадіжки його особистого майна та особистих речей із квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Однак відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені не було, у зв`язку з чим було подано скаргу на бездіяльність слідчого. Тільки 02.12.2024 на підставі ухвали слідчого судді відповідні відомості були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000809 за ст. 356 Кримінального кодексу України.

29 грудня 2023 року старшим дізнавачем сектору дізнання Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження від 02.12.202 № 0000809 у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_6 , складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 Кримінального кодексу України. Про винесення даної постанови представнику потерпілого стало відомо тільки 14.10.2024, після чого було подано клопотання про надання її копії. 29.10.2024 копія даної постанови надійшла на електронну пошту представника потерпілого та 07.11.2024 на дану постанову було подано скаргу слідчому судді.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 25.11.2024 постанову про закриття кримінального провадження від 29.12.2023 скасовано.

07.03.2025 старшим дізнавачем сектору дізнання Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження від 02.12.2022 №0000809 у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 Кримінального кодексу України.

З даною постановою, ні потерпілий, ні його представник не згідні. Вважають, що вона є незаконною, винесена передчасно, без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення, а тому вона підлягає скасуванню з огляду на таке.

Так, у ході досудового розслідування представником потерпілого було заявлено ряд клопотань, зокрема щодо проведення обшуків, у задоволенні яких було відмовлено. Зокрема, у постанові про відмову у задоволенні клопотання від 10.01.2023 дізнавач розцінює подане клопотання (право потерпілого), як втручання у її процесуальну діяльність та зазначає, що на даній стадії досудового розслідування недостатньо підстав для проведення обшуку. Проте у ході досудового розслідування будуть вжиті заходи для встановлення точної адреси, де ОСОБА_6 зберігає майно, яке самовільно винесла зі спільно нажитої квартири.

Вже 27.02.2023, відмовляючи у задоволенні клопотання щодо звернення до слідчого судді з клопотанням про тимчасовий доступ до речей та документів, які знаходяться в операторів мобільного зв`язку ПрАТ "Київстар" та ПрАТ "ВФ Україна" (постанова про відмову у задоволенні клопотання від 27.02.2023), дізнавач зазначає, що "зібраними в ході досудового розслідування доказами, ... встановлено місце зберігання речей, які ОСОБА_6 самовільно винесла з спільно нажитої квартири, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Тобто дізнавачу відомо про місце зберігання ОСОБА_6 викраденого майна потерпілого, однак незважаючи на це, дізнавач не вжила заходів щодо вилучення даного майна, притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності та не забезпечила відшкодування шкоди завданої потерпілому, а прийшла до висновку про відсутність у діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення.

При цьому у постанові про закриття кримінального провадження дізнавач прийшла до висновку, що в ході перегляду відеозапису, наданого потерпілим, встановити точний перелік речей, які були винесені ОСОБА_6 можливим не представилося, що унеможливлює стверджувати, що було винесено саме той перелік речей, на які вказує потерпілий.

Такі висновки дізнавача є надуманими та голослівними та засвідчують про неналежне проведення досудового розслідування. Зокрема, на відеозаписі видно, як ОСОБА_6 та ОСОБА_7 винесли з квартири ковану лавку для взуття, гладильну дошку та 2 килими, що спростовує висновок дізнавача, що встановити точний перелік речей, які були винесені ОСОБА_6 можливим не представилося.

Крім того, на відеозаписі видно, що частина речей виносилася у різного роду пакетах та сумках. Отже, таким чином, була винесена решта частина речей потерпілого, а саме: золотий ланцюжок, золотий хрестик, 4 куртки (2 куртки дублянки, 1 шкіряна куртка та 1 замшева куртка), а також кошти у сумі 28000 Євро.

Крім того, під час допиту ОСОБА_6 підтвердила, що вона винесла ковану лавку для взуття та вказала, куди перевезла всі речі, однак дізнавачем не вжито жодних слідчих дій щодо встановлення майна та речей потерпілого, їх повернення останньому, що засвідчує про неповне та неналежне досудове розслідування.

Звідси висновки дізнавачу, викладені у постанові, що в ході досудового розслідування для доведення винуватості у вчиненні самовільних дій, що містять ознаки кримінального правопорушення ОСОБА_6 , встановлено не було, є надуманими та спростовуються матеріалами кримінального провадження, зокрема відеозаписом, показами потерпілого, показами свідків та показами безпосередньо ОСОБА_6 . Посилання дізнавача на факт розгляду Рожнятівським районним судом цивільної справи № 350/7622 є безпідставним, оскільки дізнавачу достовірно відомо з наданих пояснень потерпілим та долучених доказів, що майно, яке викрадене ОСОБА_6 і ОСОБА_7 12.10.2022, ОСОБА_6 умисно не включено до переліку майна, яка підлягає поділу у справі № 350/7622. Крім того, особисте майно та особисті речі потерпілого не підлягають розподілу і не можуть бути предметом розгляду справи №350/760/22.

Таким чином, потерпілому завдано значної майнової шкоди, зокрема ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_7 , діючи умисно, викрали майно, що є особистою приватною власністю ОСОБА_3 у розумінні ст. 57 Сімейного кодексу України, а саме: собаку породи «Пудель карликовий», золотий ланцюжок, золотий хрестик, 4 куртки (2 куртки дублянки, 1 шкіряна куртка та 1 замшева куртка), машину кавову (на капсули), ковану лавку для взуття, гладильну дошку та 2 килими, вартість яких становить щонайменше 130 000 грн та грошові кошти у сумі 28000 Євро, що на 07.03.2025 становить 1247688,80 грн (28000 х 44,5596 курс НБУ), які станом на 07.03.2025 не повернуто потерпілому.

Незважаючи на це, в результаті проведеного досудового розслідування ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності не притягнуто, а допитано у якості свідка, ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності не притягнуто, а допитано у якості свідка, а також не забезпечено відшкодування шкоди завданої потерпілому.

Заявник вважає, що дізнавачем не забезпечено повного, об`єктивного та неупередженого розслідування справи, постанова про закриття кримінального провадження є прийнятою всупереч чинного кримінального процесуального законодавства без виконання всі слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, проведення яких необхідне та можливе, тобто не забезпечено завдань Кримінального кодексу та Кримінального процесуального кодексу України.

За таких обставин заявник просить скасувати постанову про закриття кримінального провадження, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 02.12.2022 за № 0000809 від 07.03.2025, яка винесена старшим дізнавачем сектору дізнання Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 (а.с.1-5).

Згідно протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 12 березня 2025 року, дану справу передано для розгляду слідчому судді ОСОБА_1 (а.с. 24).

Заявник у судове засідання не прибув. попередньо представник заявника подав до суду заяву про розгляд скарги у відсутності заявника та його представника, вимоги скарги підтримав у повному обсязі, просив скаргу задовольнити (а.с.25).

У судове засідання слідчий не прибула, про причини неявки суд не повідомила, надаючи пояснення у попередньому судовому засіданні просила у задоволенні скарги відмовити, зазначила, що оскаржувана постанова є обґрунтованою, законною та прийнятою відповідно до вимог чинного законодавства.

Дослідивши матеріали судового провадження за скаргою, матеріали кримінального провадження № 0000809 від 02.12.2022, слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 303 Кримінального процесуального кодексу України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

За змістом статті 2 Кримінального процесуального кодексу України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень частини другої статті 9 Кримінального процесуального кодексу України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно частини першої-другої статті 22 Кримінального процесуального кодексу України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частина перша статті 26 Кримінального процесуального кодексу України передбачає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно пункту 2 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

У відповідності до частини четвертої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, про закриття кримінального провадження слідчий, дізнавач, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий, дізнавач приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4-1, 9, 9-1 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Судом встановлено, що 10 січня 2023 року дізнавачем сектору дізнання Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 винесена постанова про відмову у задоволенні клопотання. якою у задоволенні клопотання ОСОБА_4 відмовлено (а.с.7-9).

27 лютого 2023 року дізнавачем сектору дізнання Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 винесена постанова про відмову у задоволенні клопотання, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про ініціювання проведення тимчасових доступів до речей та документів, які знаходяться в оператора мобільного зв`язку (а.с. 10-12).

07 березня 2025 року старшим дізнавачем сектору дізнання Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 винесена постанова про закриття кримінального провадження, згідно якого кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000809 від 02.12.2022 закрито на підставі пункту 2 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу у зв`язку із відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення (а.с. 13-23).

Відповідно до статті 356 Кримінального кодексу України, самоправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника, - карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або пробаційним наглядом на строк до двох років.

Суспільна небезпечність даного злочину визначається тим, що він порушує встановлений порядок реалізації громадянами своїх законних або передбачуваних прав, призводить до дезорганізації нормальної діяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування та об`єднань громадян, а також до порушення прав та законних інтересів інших фізичних та юридичних осіб.

З об`єктивної сторони для наявності розглядуваного злочину необхідно встановити сукупність таких трьох ознак: а) самовільне вчинення будь-яких дій; б) оспорювання правомірності цих дій іншими громадянами або юридичною особою (підприємством, установою чи організацією); в) заподіяння такими діями значної шкоди інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника.

Самовільне вчинення будь-яких дій має місце тоді, коли винний реалізує своє дійсне або уявне право незаконними методами, наприклад, усупереч волі власника вилучає його майно в рахунок погашення боргу, вселяється в надану йому квартиру, не дочекавшись, доки її покинуть колишні мешканці, або вселяється у вільну квартиру без наявності ордера, самовільно виконує рішення суду про виселення боржника чи звільнення приміщення від його майна тощо.

Оспорюваність таких дій означає, що інша фізична або юридична особа вважає їх неправомірними. Чи дійсно у винного було відповідне право, чи воно було уявним - значення не має.

Дійсне право - це право, що належить особі в силу закону, договору чи іншої підстави. Уявним (передбачуваним) є право, яке в дійсності особі не належить, але вона помилково вважає, що має це право (наприклад, реалізатор, якому протягом декількох місяців затримували виплату заробітної плати, вважає, що має право взяти її з виторгу, або квартиронаймач знає про своє переважне право на одержання кімнати, що звільнилася у комунальній квартирі, і займає її, не дочекавшись рішення офіційного органу, який відає розподілом житла).

Утім і за наявності рішень уповноважених органів права особи мають бути реалізовані у встановленому законом порядку, а не на власний її розсуд.

Якщо ж особа, щодо якої мали місце самовільні дії, не має претензій до особи, яка їх вчинила, склад самоправства відсутній.

Самоправство є кримінально караним лише за умови заподіяння діями винного значної шкоди інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника. Поняття значної шкоди є оціночним і вирішується у кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи.

Злочин вважається закінченим з моменту настання наслідків - значної шкоди інтересам громадянина, державним або суспільним інтересам або інтересам власника.

Суб`єктивна сторона самоправства характеризується умисною виною.

Відповідальність за статтею 356 Кримінального кодексу України виключається, якщо особа сумлінно помиляється у законності своїх дій.

Однією з підстав для скасування постанови про закриття кримінального провадження заявник вважає те, що у постанові дізнавач прийшла до висновку, що в ході перегляду відеозапису, наданого потерпілим, встановити точний перелік речей, які були винесені ОСОБА_6 можливим не представилося, що унеможливлює стверджувати, що було винесено саме той перелік речей, на які вказує потерпілий.

При цьому з матеріалів справи та матеріалів кримінального провадження №0000809 від 02.12.2022 не вбачається жодних документів, які б вказували на дійсну вартість майна та його придбання і, відповідно, наявність такого майна.

Слідчий суддя під час розгляду по суті вказаної скарги вважає, що досудовим розслідуванням проведено повний та вичерпний перелік слідчих дій, які необхідні для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, а за результатами проведеного досудового розслідування встановлено відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України не встановлений вичерпний перелік дій, що є обов`язковими до вчинення слідчим при здійсненні досудового розслідування за повідомленням про кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя зазначає, що при проведенні досудового розслідування слідчий, дізнавач чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, на власний розсуд визначають об`єм перевірочних дій, достатній, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення.

Слідчий суддя вважає, що заявником не наведено обставин або доказів, які б не були предметом дослідження під час досудового розслідування і спростовують або ставлять під сумнів мотиви, наведені в оскаржуваній постанові.

Слідчий суддя зважає на те, що об`єм перевірочних дій, достатніх, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення слідчий, дізнавач чи прокурор визначають на власний розсуд, і вказує, що з матеріалів кримінального провадження та з оскаржуваної постанови слідчого вбачається, що під час досудового розслідування слідчим було проведено всі можливі та необхідні слідчі дії, а встановленим під час досудового розслідування обставинам - дана відповідна правова оцінка, оскаржувана ж постанова відповідає вимогам статті 110 Кримінального процесуального кодексу України.

Усі інші пояснення учасників судового провадження, їх докази і аргументи не спростовують висновків слідчого судді, зазначених у цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка слідчим суддею не надала можливості встановити обставини, які були б підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Підсумовуючи все наведене, слідчий суддя вважає, що посилання заявника містять суто формальні посилання в обґрунтування вимог скарги і не підтверджуються фактичними даними, а твердження заявника і посилання на незаконність постанови про закриття кримінального провадження є суб`єктивним вираженням його незгоди з постановленим процесуальним рішенням, і не містять реальних фактів, які б дали змогу слідчому судді дійти висновку про наявні підстави для скасування оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження.

Виходячи із вищевикладеного, слідчий суддя, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 94 Кримінального процесуального кодексу України, застосовуючи принцип змагальності та стандарти «розумного сумніву», враховуючи те, що оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження була прийнята дізнавачем з дотриманням вимог Кримінального процесуального кодексу України, сама по собі незгода заявника із постановленим процесуальним рішенням дізнавача не є підставою для задоволення скарги, тому вважає посилання заявника недоведеними, а підстави для скасування оскаржуваного рішення дізнавача відсутніми, і приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги повністю.

Керуючись ст.ст. 284, 303, 306-307, 309, 372, 376, 392, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А :

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження відмовити у повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 12 травня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1