Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/977/24
Провадження № 1-кп/644/432/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2025 року м. Харків

Індустріальний районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисників - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Індустріального районного суду м. Харкова кримінальне провадження, відомості за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002750 від 03 жовтня 2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Богодарівка, Шевченківського району, Харківської області, українець, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, не одружений, офіційно не працює, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, -

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 336 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 у період дії воєнного стану, поширеного на території України, будучи обізнаним про Указ Президента України від 24.02.2022 №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України. Воєнний стан неодноразово продовжувався указами Президента України, в останній раз Указом Президента України № 451/2023 строк дії якого продовжено з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб на всій території України. Законом України від 26.07.2023 №3275-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено зазначений Указ.

ОСОБА_6 з 05 квітня 2012 року як військовозобов`язаний, перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 13.05.1999, Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 року, затвердженого Законом України від 03.03.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію», а також Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022, з 24 лютого 2022 року на території України оголошено воєнний стан та загальну мобілізацію.

11.05.2023 ОСОБА_6 , будучи особою, яка підлягає загальній мобілізації, прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 для встановлення його облікових даних та направлення останнього на медичний огляд, після чого останній пройшов обстеження та медичний огляд у військово-лікарській комісії КНП «Шевченківська ЦРЛ» на ступінь придатності до військової служби, за результатами якого від 15.05.2023 був визнаний як придатний до військової служби, про що є відповідний запис у картці обстеження та медичного огляду, в якій зазначено висновок (постанову) «придатний до військової служби», а також сформовано довідку військово-лікарської комісії, в якій зазначено постанову «придатний до військової служби». Не погодившись з постановою комісії, ОСОБА_6 повторно пройшов обстеження та медичний огляд у військово-лікарській комісії КНП «Шевченківська ЦРЛ» на ступінь придатності до військової служби, за результатами якого від 20.07.2023 був повторно визнаний як придатний до військової служби, про що є відповідний запис у картці обстеження та медичного огляду в якій зазначено висновок (постанову) «придатний до військової служби», а також сформовано довідку військово-лікарської комісії в якій зазначено постанову «придатний до військової служби».

25.09.2023 ОСОБА_6 отримав повістку про призов на військову службу за мобілізацією та був направлений до військової частини НОМЕР_1 .

В подальшому ОСОБА_6 , реалізуючи виниклий умисел, направлений на ухилення від мобілізації, будучи військовозобов`язаним і придатним до військової служби, не маючи права на відстрочку, з метою ухилення від призову у зв`язку з оголошенням загальної мобілізації та призовом на військову службу у Збройні сили України по мобілізації, без поважних на це причин, безпідставно, умисно не прибув для відправки 27.09.2023 року по повістці на відправлення у вказану військову частину, тим самим ОСОБА_6 ухилився від призову за мобілізацією, чим порушив ст. 65 Конституції України, Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та порядок комплектування Збройних сил України.

Стороною обвинувачення, під час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України надано для дослідження наступні докази:

- Показання свідка ОСОБА_7 допитаного під час судового розгляду, за якими ОСОБА_6 проходив ВЛК у травні 2023 року, був визнаний придатним до військової служби. Потім приходив повторно. 25.09.2023 року свідок вручала особисто обвинуваченому бойову повістку під підпис. У повістці була зазначена військова частина, до якої мав прибути обвинувачений, адреса, за якою повинен був з`явитись ОСОБА_6 . Частина повістки, яка надавалась ОСОБА_6 , залишилась у нього.

27.09.2023 року о 07.00 год. ОСОБА_6 мав з`явитись на відправку до військової частини, але він не з`явився і не повідомив причини. За фактом неприбуття ОСОБА_6 було складено акт начальником мобілізаційного відділу, телефон обвинуваченого не відповідав. Повторно повістка йому не вручалась.

- Показання допитаного під час судового розгляду свідка ОСОБА_8 , за якими ОСОБА_6 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 . Він пройшов ВЛК перший раз у травні 2023 року, а потім висловив бажання пройти ВЛК повторно. Згідно висновків другого ВЛК ОСОБА_6 було визнано придатним до військової служби. У січні 2024 року він пройшов ВЛК у третій раз та знов був визнаний придатним.

25.09.2023 року йому була вручена бойова повістка, з`явитись до РТЦК на відправку він мав 27.09.2023 року на 07.00 год. Однак, ОСОБА_6 до РТЦК для відправки не з`явився, причини неявки не повідомив. Оригінал відривної частини повістки знаходиться у ІНФОРМАЦІЯ_4 . В відривному коринці повістки не зазначено ні команду, ні спеціальність обвинуваченого, тому що команда визначається пізніше. На зворотному боці повістки та корінця прописано, що це повістка саме на відправку до військової частини, обвинувачений ставить відповідний підпис. Призов обвинуваченого декілька разів відтерміновувався за його заявами. Він перебуває у розшуку, як військовозобов`язаний через систему «Оберіг».

- Показання свідка ОСОБА_9 , за якими з ОСОБА_6 вони проживають разом. Факти видачі йому саме бойових повісток їй невідомі. Інші повістки йому неодноразово видавали. Про дати виклику за повістками син її повідомляв, але ці дати вона не пам`ятає. Син їй не повідомляв, що йому потрібно збирати речі та відправлятись на службу.

- поіменного списку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_5 , направлених до військової частини НОМЕР_1 , №1608 від 22.09.2023 року, де першим номером зазначено солдата ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- розпискою ОСОБА_6 про отримання 25.09.2023 року о 10.00 повістки про прибуття 27.09.2023 року о 07.00 до РТЦК для відправлення до військової частини;

- копією поіменного списку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_5 , направлених до військової частини НОМЕР_2 , №1630 від 26.09.2023 року, де першим номером зазначено солдата ОСОБА_6 , 1992 року народження з відміткою про неявку на відправку;

- картками обстеження та медичного огляду ОСОБА_6 , відповідно до яких, ОСОБА_6 визнаний придатним до військової служби;

- довідками військово-лікарської комісії за № 883 від 15.05.2023 року, № 1346 від 21.07.2023 року відповідно до яких ОСОБА_6 визнаний придатним до військової служби;

- актом від 27.09.2023 року, складеним офіцерами відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_5 про те, що військовозобов`язаний ОСОБА_6 на відправку до в/ч НОМЕР_3 27.09.2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 не з`явився;

- копією обліково-послужної картки до військового квитка серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_6 , в якій крім іншого, зазначено звання «солдат», в п.13 «вересня 2023 року призваний ІНФОРМАЦІЯ_5 ; в розділі проходження військової служби «не служив»;

- відповіддю начальника селищної військової адміністрації ОСОБА_10 №02-18/1898 від 12.10.2023 року на запит, з якої вбачається, що згідно реєстру територіальної громади станом на 11 жовтня 2023 року ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності не притягувався;

- відповіддю начальника селищної військової адміністрації ОСОБА_10 №02-18/1885 від11.10.2023 року на запит, з якої вбачається, що станом на 10 жовтня 2023 року ОСОБА_6 опіку над недієздатною особою не здійснює, до опікунської ради з квітня 2023 року не звертався;

- відповіддю начальника Куп`янського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Куп`янському районі Харківської області ОСОБА_11 №133-32-13-30 від 06.10.2023 року, з якої вбачається, що наявність актових записів про народження дітей відносно ОСОБА_6 не виявлено;

- відповіддю заступника начальника головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 31.10.2023 року, згідно якої ОСОБА_6 на обліку, як отримувач пенсії та будь-яких інших виплат, не перебуває;

- копією повістки на відправку, згідно якої ОСОБА_6 наказано 25.09.2023 року 8.00, 27.09.2023 року 7.00 з`явитись за адресою: АДРЕСА_2 ;

- розписками ОСОБА_6 про отримання повістки про прибуття 27.09.2023 року о 07.00, 25.07.2023 року, 03.08.2023 року, 08.08.2023 року, 02.06.2023 року о 9.00 до РТЦК для відправлення до військової частини;

- копією військового квитка серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з відповідними відомостями про взяття на військовий облік і відомостями про медичне освідоцтвовання.

- копією витягу з наказу начальника ТЦК ІНФОРМАЦІЯ_5 №531 від 26.09.2023 року, яким солдат ОСОБА_6 , 1992 року вважається призваним та направленим з 26.09.2023 року до в/ч НОМЕР_1 .

Позиція обвинуваченого та сторони захисту щодо пред`явленого обвинувачення.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 вину за пред`явленим обвинуваченням не визнав, давати покази під час судового розгляду фактично відмовився.

Під час судового провадження захисниками обвинуваченого заявлялись клопотання до суду, щодо визнання наданих стороною обвинувачення на дослідження під час судового розгляду копій документів, а саме - копії розписки від повістки на відправку, згідно якої 25.09.2023 року 8.00, ОСОБА_6 наказано 27.09.2023 року 7.00 з`явитись за адресою: АДРЕСА_2 ; - розписками ОСОБА_6 про отримання повістки про прибуття 27.09.2023 року о 07.00, 25.07.2023 року, 03.08.2023 року, 08.08.2023 року, 02.06.2023 року о 9.00 до РТЦК для відправлення до військової частини - недопустимими доказами з тих підстав, що суду надані на дослідження саме копії зазначених документів.

З приводу цього клопотання суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 84 КПК доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Стороною обвинувачення дійсно надані для дослідження під час судового розгляду саме копії зазначених документів, як і частину інших документів. Зазначені документи - їх відповідність оригіналам засвідчені в установленому порядку посадовими особами ТЦК ІНФОРМАЦІЯ_5 . За наданими поясненнями стороною обвинувачення - оригінали зазначених документів перебувають в віданн РТЦК і під час досудового розслідування виїмка зазначених документів з особової справи військовозобов,язаного ОСОБА_6 не проводилась, РТЦК було надано завірені в установленому порядку копії документів.

Крім того, в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 повідомила, що повістка на відправку була вручена ОСОБА_6 особисто нею в одному примірнику, а тому вона не залишилась в матеріалах справи ІНФОРМАЦІЯ_6 , оскільки в РТЦК залишилась лише корінець розписки про отримання відповідної повістки.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 99 КПК України, сторона кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зобов`язані надати суду оригінал документа.

Саме за клопотанням сторони захисту, прокурором було надано і забезпечено суду, як і іншим учасникам судового розгляду, оригінали поіменного списку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_6 № 1608 від 22.09.2023 року, направлених до військової частини НОМЕР_1 , в якому значиться солдат ОСОБА_6 ; повістки на відправку на 25.09.2023 о 8:00; повістки на відправку на 27.09.2023 о 07:00; розписки про отримання 01.06.2023 року о 09:40 ОСОБА_6 повістки; · розписки про отримання 03.07.2023 року о 09:20 ОСОБА_6 повістки; розписки про отримання 21.07.2023 року о 13:00 ОСОБА_6 повістки; розписки про отримання 31.07.2023 року о 13:00 ОСОБА_6 повістки; розписки про отримання 07.08.2023 року о 09:00 ОСОБА_6 повістки на 05.09.2023; повістки для звірки військово-облікових документів на 22.05.2023 року; розписки про отримання 22.05.2023 року ОСОБА_6 виклику на 02.06.2023 року; · повістки на відправку 08.08.2023 о 08:00; розписки від 21.07.2023 року; розписки від 31.07.2023 року; розписки від __.08.2023 року; розписки від 01.06.2023 року; розписки від 04.09.2023 року; розписки про отримання 03.07.2023 року ОСОБА_6 - документів, належно завірені копіїї яких були предметом дослідження під час судового розгляду.

Таким чином стороною обвинувачення було дотримано положення ч. 3 ст. 99 КПК України, щодо надання оригіналів доказів і учасники судового провадження мали, як і обвинувачений, мали можливість висловити свою оцінку, щодо їх достовірності.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом, в тому числі, отриманням від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Під час судового розгляду стороною обвинувачення надані оригінали документів, засвідчені копії яких і були отриманні від ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Доводи сторони захисту на визнання доказів недопустимим з тих підстав, що прокурор не надав до суду постанову слідчого (прокурора) про визнання отриманих від РТЦК засвідчених копій документів речовими доказами (документами) та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження, суд вважає безпідставним.

Твердження сторони захисту про те, що зазначені документи є очевидно недопустимими доказами, оскільки вони з`явилися в матеріалах кримінального провадження «з повітря» , окрім іншого, спростовуються показами під час судового розгляду свідка ОСОБА_13 . Про те, що 25.09.2023 року вона особисто вручала обвинуваченому бойову повістку під підпис. У повістці була зазначена військова частина, до якої мав прибути обвинувачений, адреса, за якою повинен був з`явитись ОСОБА_6 . Частина повістки, яка надавалась ОСОБА_6 , відривний корішок залишилась у нього. ОСОБА_6 27.09.2023 року о 07.00 год мав з`явитись до РТЦК на відправку до військової частини, але він не з`явився і не повідомив причини.

Досліджені в процесі судового розгляду вказані докази не викликають у суду сумніви у питанні їх достовірності, належності, допустимості.

Заперечення обвинуваченого ОСОБА_6 щодо факту отримання саме ним 25.09.2023 року «бойової повістки» на 27.09.2023 року до ВЧ НОМЕР_1 , з тих підстав, що в органу досудового розслідування немає і не може бути оригіналів повістки про необхідність його прибуття 27.09.2023 року для відправки до військової частини чи оригіналів також інших розписок про отримання ним відповідних повісток, - за оцінкою досліджених доказів, з наданням їх - суд вважає безпідставними.

З приводу клопотання сторони захисту про виклик для допиту в якості свідків офіцерів відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_5 п ІНФОРМАЦІЯ_5 , які 27.09.2023 року, склали акт про те, що військовозобов`язаний ОСОБА_6 на відправку до в/ч НОМЕР_3 27.09.2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 не з`явився.- суд зазначає наступне.

Стороною обвинувачення під час судового розгляду на підтвердження обставин за пред`явленим обвинуваченням, а саме неявки військово зобов`язаного ОСОБА_6 до ІНФОРМАЦІЯ_5 на відправку до в/ч НОМЕР_3 27.09.2023 року, окрім іншого, було надано акт складений офіцерами відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Сторона обвинувачення має право на власний розсуд визначати обсяг доказів, необхідних і достатніх для доведення винуватості особи в інкримінованому злочині та притягнення її до кримінальної відповідальності. Прокурор не зобов`язаний долучати під час судового розгляду всі зібрані під час досудового розслідування докази.

Необхідність і достатність доказів для доведення винуватості особи в інкримінованому злочині -питання які самостійно вирішує сторона обвинувачення для доведеності винуватості особи в тому числі і при наданні доказів суду під час судового провадження.

В цьому кримінальному провадженні прокурором для підтвердження обставин саме неявки військово зобов`язаного ОСОБА_6 до ІНФОРМАЦІЯ_5 на відправку до військової частини 27.09.2023 року, було надано акт складений офіцерами відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_5 . Сам по собі факт неявки військовозобов`язаного ОСОБА_6 до ІНФОРМАЦІЯ_5 на відправку до військової частини 27.09.2023 року, фактично не оспорювався і самим обвинуваченим, оскільки ОСОБА_6 дійсно не явився до РТЦК в указаний день пояснюючи, на свій розсуд, причину неявки неотриманням ним відповідної «бойової» повістки. Заяв щодо недостовірності чи недопустимості зазначеного акту як документу, як з боку захисту так і обвинуваченим суду не подавалось. За таких обставин, суд вважав зазначене клопотання сторони захисту залишити без задоволення.

По завершенню перевірки обставин за пред`явленим обвинуваченням доказами під час судового розгляду стороною захисту також було заявлено клопотання про призначення у справі судово-почеркознавчої експертизи на вирішення експерта (експертизи) поставити питання: чи виконано підпис від імені ОСОБА_6 у розписці від 25.09.2023 року про отримання повістки ОСОБА_6 , чи іншою особою?. Зазначене клопотання після його обговорення суд вважав залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Стороною обвинувачення під час судового розгляду на підтвердження обставин за пред`явленим обвинуваченням, а саме отримання військовозобов`язаним ОСОБА_6 повістки про прибуття 27.09.2023 року о 07.00, до ІНФОРМАЦІЯ_5 для відправлення до військової частини було надано наступні докази, а саме - завірена копія розписки про отримання ОСОБА_6 25.09.2023 року о 10.00 повістки про прибуття 27.09.2023 року о 07.00 до РТЦК для відправлення до військової частини. За клопотанням захисту прокурором також було надано оригінал розписки, який був досліджений під час судового розгляду і оглянутий безпосередньо самим обвинуваченим. Заяв про категоричну невідповідність свого підпису в розписці, як наїї копії так і оригіналі обвинувачений ОСОБА_6 суду не робив.

На підтвердження обставин за пред`явленим обвинуваченням, а саме отримання безпосередньо військовозобов,язаним ОСОБА_6 повістки про прибуття 27.09.2023 року о 07.00, до ІНФОРМАЦІЯ_5 для відправлення до військової частини під час судового розгляду був допитаний свідок ОСОБА_7 за показами якої 25.09.2023 року вона особисто вручала обвинуваченому бойову повістку під підпис. У повістці була зазначена військова частина, до якої мав прибути обвинувачений, адреса, за якою повинен був з`явитись ОСОБА_6 . Частина повістки, яка надавалась ОСОБА_6 , відривний корішок залишилась у нього. ОСОБА_6 27.09.2023 року о 07.00 год мав з`явитись на відправку до військової частини, але він не з`явився і не повідомив причини.

В процесі допиту свідка, а ні обвинувачений, а ні його захист не спростовували показання свідка про обставини особистого вречення нею і отримання обвинуваченим повістки про прибуття 27.09.2023 року о 07.00, до ІНФОРМАЦІЯ_5 для відправлення до військової частини., не ставили перед судом питання, щодо їх недостовірності.

Відповідно до положень ст. 92 КПК України - обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, дійсно покладається на слідчого, прокурора.

За ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження .

Сторона захисту, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів; ініціюванням проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КПК України, експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу.

За положеннями ст.243 КПК України експерт залучається у разі наявності підстав для проведення експертизи за дорученням сторони кримінального провадження.

Сторона захисту має право самостійно залучати експертів на договірних умовах для проведення експертизи, у тому числі обов`язкової.

Обвинувачений, сторона захисту, як в процесі досудового розслідування, так і при відкритті матеріалів досудового розслідування по його завершенню, не заявляли клопотань про наявність підстав і необхідності призначення у справі судово-почеркознавчої експертизи для вирішення питання чи виконано підпис від імені ОСОБА_6 у розписці від 25.09.2023 року про отримання повістки ОСОБА_6 , чи іншою особою.

За таких обставин клопотання сторони захисту про призначення по справі в процесі судового розгляду судово-почеркознавчої експертизи суд вважав належить залишити без задоволення за відсутності підстав для проведення такої експертизи в процесі судового розгляду.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Так, за оцінкою досліджених під час судового розгляду доказів, суд вважає встановленим, що ОСОБА_6 ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, зазначене підтверджується наданими суду належними і допустимими доказами - показаннями свідків, даними картки обстеження та медичного огляду та довідками ВЛК від 15.05.2023 року та 21.07.2023, з котрих слідує, що ОСОБА_6 за результатами проходження медичного огляду, медичною комісією визнаний придатним до військової служби за станом здоров`я; даними копії корінця до повістки від 25.09.2023 року, яким стверджуються обставини вручення повістки про виклик; змістом акту від 27.09.2023 року, відповідно до якого військовозобов`язаний ОСОБА_6 27.09.2023 року не з`явився на збірний пункт.

За приписами статті 22 Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни (військовозобов`язані та резервісти) зобов`язані з`явитися на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях.

У разі отримання повістки про виклик до ТЦК громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Мобілізація - це комплекс заходів, які здійснюються в державі з метою переведення органів державної влади, місцевого самоврядування та деяких інших органів на функціювання в умовах особливого періоду, а Збройних сил чи інших військових формувань - на організацію і штати воєнного часу. Ефективно дати відсіч нападникам на країну чи виконати зобов`язання по спільній обороні від агресора без швидкої і своєчасної мобілізації неможливо. Тому ухилення від призову до Збройних сил з числа військовозобов`язаних громадян під час воєнних дій, які розпочались або передбачаються, створює загрозу для безпеки держави у сфері оборони.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується прямим умислом. Тобто особа усвідомлює небезпечний і протиправний характер своїх вчинків, проте має намір і бажання так діяти, а саме досягти мети - уникнути самого призову за мобілізацією.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК (ухилення від призову за мобілізацією), проявляється в ухиленні від призову на військову службу шляхом дії або так званої змішаної бездіяльності (ухилення від виконання певного обов`язку вчинюється шляхом вчинення певних дій). Ухилення від призову за мобілізацією у формі бездіяльності полягає у неявці до місця, визначеного у повістці або наказі військового комісара, зокрема до військового комісаріату для відправлення до військової частини. Злочин є закінченим з моменту неявки військовозобов`язаного до такого місця.

Отже, дії особи матимуть склад злочину, передбаченого статті 336 КК, у разі якщо вона під час мобілізації на особливий період, отримавши повістку про виклик до ТЦК, без визначених законом поважних причин, не з`явилася у зазначені у цій повістці місце та строк до збірного пункту ТЦК для відправлення до військової частини.

За сукупністю досліджених в процесі судового розгляду належних та допустимих доказів вбачається, що обвинуваченому ОСОБА_6 була вручена повістка про необхідність прибути до ТЦК 27.09.2023 о 07:00 для відправлення до військової частини, він розписався про її отримання і корінець цієї повістки був залишений в РТЦК.

ОСОБА_6 , перебуваючи на військовому обліку військовозобов`язаних, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, достовірно знаючи та розуміючи, що йому потрібно з`явитися 27.09.2023 року о 07:00 для до збірного пункту РТЦК для проходження військової служби у зв`язку із призовом за мобілізацією, без поважних причин не з`явився за викликом. Вказане свідчить про наявність умислу уникнути самого призову за мобілізацією.

Для кваліфікації діяння за статтею 336 Кримінального кодексу як ухилення від мобілізації достатньо встановити факт отримання військовозобов`язаним повістки та його неявку без поважних причин у зазначені місце і час до ТЦК.

Суд, провівши у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд кримінального провадження, згідно з якими, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, забезпечивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, безпосередньо дослідивши, надані сторонами кримінального провадження докази, давши їм, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, належну оцінку - суд дійшов висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні дій за пред`явленим йому обвинуваченням та правильність кваліфікації дій обвинуваченого за пред`явленим обвинуваченням за ст. 336 КК України.

Оцінивши в сукупності, досліджені судом докази, дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ст. 336 КК України - ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він до кримінальної відповідальності раніш не притягувався, на обліках в наркологічному та психіатричному диспансері не перебуває, не одружений, не працевлаштований, військовозобов`язаний, на місцем мешкання характеризується посередньо.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , відповідно до ст.66 КК України - не встановлено.

Визнання в ході досудового розслідування обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_6 , а саме вчинення ним злочину з використанням умов воєнного стану, судом при призначенні покарання в якості обставини, яка обтяжує покарання обвинуваченого не враховується, оскільки зазначена обставина фактично передбачена в статті 336 КК України як ознака кримінального правопорушення і на підставі ч.4 ст.67 КК України не може ще раз враховуватись при призначенні покарання як така, що його обтяжує.

В ході судового провадження за клопотанням сторони захисту суду Куп`янським районним сектором №3 філії державної установи «Центр пробації» в Харківській області надана досудова доповідь у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 , за якою у випадку прийняття судом рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, вважається доцільним покласти на особу додаткові обов`язки, передбачені п.2 ч.3 ст.76 КК України, зокрема: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. З урахуванням вимог абзацу 17 ст.368 КПК України пропонується зазначену досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику прийняти до відома під час винесення рішення про міру кримінальної відповідальності у межах санкції статті інкримінованого кримінального правопорушення.

Згідно із ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до п.п. 2,3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання, суд всебічно враховує фактичні обставини кримінального провадження у їх сукупності, враховуючи їх індивідуальний ступінь, особливості конкретного злочину та обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб, кількість епізодів злочинної діяльності, характер та ступінь наслідків, цінність тих суспільних відносин на які посягає винний, тяжкість наслідків (характер посягання), спосіб посягання форма й ступінь вини наявність кваліфікуючих ознак.

Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, а також з урахуванням обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання за скоєне, суд керується нормами ч. 2 ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При вирішенні питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості, суспільної небезпечності та наслідки вчиненого ним злочину, яке відноситься до нетяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, працездатний, однак не працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, злочин вчинив вперше.

Відмова обвинуваченого ОСОБА_6 від захисту Батьківщини свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого ним діяння, що може призвести до підриву військової дисципліни, розлагодженості дій, спрямованих на захист суверенітету держави, що в умовах воєнного стану є неприпустимим.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. І в умовах збройної агресії з боку іншої держави, захист Вітчизни набуває особливого значення, тому наслідки ухилення від військової служби в цих умовах через покарання, повинні досягати такої мети, яка зможе запобігти вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, про що зазначено в ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 50 КК.

Встановлені у кримінальному провадженні обставини не дають підстав для застосування положень ст. 75 КК та його звільнення від відбування покарання з випробуванням, адже у такому разі буде досягнуто мету злочину, якої прагне досягнути особа, що ухиляється від призову.

З урахуванням наведеного, фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, який підстав передбачених законодавством на відстрочку від призову чи інших поважних причин не має, в період воєнного стану при оголошеній мобілізації умисно проігнорував своїм конституційним обов`язком по захисту Батьківщини, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції його від суспільства, призначає покарання у виді реального позбавлення волі в межах санкції ст.336 КК України.

На переконання суду, таке покарання відповідатиме вимогам статей 50, 65 КК України та принципам законності, індивідуалізації та справедливості.

Підстав застосування положень ст.69, ст.75 КК України до покарання призначеного ОСОБА_6 - судом не вбачається.

Цивільний позов, процесуальні витрати та речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід в цьому кримінальному провадженні стосовно обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374, 375 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

Початок строку відбування покарання за даним вироком рахувати ОСОБА_6 з моменту його фактичного затримання після звернення вироку суду до виконання.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Індустріальний районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1