Комінтернівський районий суд м.Харкова
Номер провадження № 1-кс/641/639/2025 Справа № 641/290/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2025 року м. Харків

Слідчий суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання старшого слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000069 від 15.01.2025, до

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Харків, громадянина України, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець ЗСУ, раніше засудженого 15.07.2015 вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова за ч. 3 ст. 187 КК України до покарання у вигляді 9 років позбавлення волі, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Комінтернівського районного суду м. Харкова надійшло клопотання старшого слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000069 від 15.01.2025, щодо ОСОБА_5 .

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий послався на те, що в провадженні слідчого відділення відділу поліції № 2 Харківського районного управління № 1 ГУ НП в Харківській області знаходяться матеріали кримінального провадження за № 0000069 від 15.01.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.185 КК України.

14.01.2025 до ЧЧ ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Х/о надійшло повідомлення від ОСОБА_7 , про те, що невстановлена особа пребуваючи за адресою: АДРЕСА_2 вчинила крадіжку майна належного ОСОБА_7 , чим було завдано матеріальної шкоди останньому. 15.01.2025 заява про кримінальне правопорушення була прийнята та зареєстрована в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000069 від 15.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час дії воєнного стану, оголошеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та введеного в дію Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, який неодноразово продовженого та дійсного на теперішній час на всій території України, будучи особою, яка раніше вчиняла кримінальні правопорушення проти власності, судимість за який у встановленому Законом порядку не знята та не погашена, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення і перевиховання не став та знову вчинив умисне кримінальне правопорушення проти власності за таких обставин: так, ОСОБА_5 , 14.01.2025, в період часу з 12:00 до 12:40, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів з метою незаконного особистого збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, умисно, повторно, в умовах воєнного стану, шляхом відкриття незамкнених дверей рукою, тобто незаконно проник до квартири АДРЕСА_3 , де, скориставшись відсутністю власника квартири ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зайшов до кімнати останнього, де реалізуючи свій умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу відкрив висувний ящик в комоді, який знаходився у вказаній кімнаті, взяв сумочку, яка матеріальної цінності для потерпілого не становить та в якій знаходились грошові кошти, що належать ОСОБА_7 , у сумі 600 євро, що станом на 14.01.2025 відповідно до офіційного курсу Національного банку України становить 25 876,38 грн., які в подальшому сховав у кишеню своєї куртки. Після чого, ОСОБА_5 з вищевказаними сумкою та грошима у ній з місця скоєння злочину зник, викраденими грошима розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв майнову шкоду потерпілому ОСОБА_7 , на суму 600 євро, що станом на 14.01.2025 відповідно до офіційного курсу Національного банку України становить 25 876,38 грн. Слідчим СВ ВП № 2 ХРУП № 1 ГУ Національної поліції в Харківській області 13.03.2025 ОСОБА_5 за погодженням з прокурором, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:протоколами огляду місця подій, протоколами допитів свідків, постановами про визнання та приєднання речових доказів до кримінального провадження, протоколами оглядів речових доказів, висновком судово-дактилоскопічної експертизи, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками. З огляду на викладене, прокурор та слідчий зазначають, що є достатні дані вважати, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні, обґрунтовані, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваного інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

При розгляді клопотання в судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник - адвокат ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання, вказували на недоведеність ризиків та необґрунтованість повідомленої підозри, просили застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Наголошували на тому, що ОСОБА_5 наразі проходить військову службу як мобілізований до лав ЗСУ, не має наміру ухилятися від слідства, сумлінно виконує покладені на нього обов`язки, до суду та до слідчого не з`являвся через те, що був мобілізований та проходив військову підготовку.

При розгляді клопотання слідчим суддею з пояснень підозрюваного ОСОБА_5 в порядку ст. 206 КПК України встановлено, що до нього не застосовується насильство у даному кримінальному провадженні, під час затримання та в період перебування в якості затриманої особи.

Слідчий суддя, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали кримінального провадження, які долучені до клопотання, вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Так, в ході судового засідання з`ясовано, що слідчим відділенням ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000069 від 15.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Слідчим СВ ВП № 2 ХРУП № 1 ГУ Національної поліції в Харківській області 13.03.2025 ОСОБА_5 за погодженням з прокурором повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

ОСОБА_5 17.04.2025 о 13 годині 20 хвилин затримано на підставі ухвали слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15.04.2025, що підтверджується протоколом затримання особи на підставі ухвали слідчого судді при затриманні з метою приводу від 17.04.2025, за адресою м. Харків, пров. Івана Лєщєнкова, 12.

Щодо наявності обґрунтованої підозри.

Стаття 277 КПК України визначає вимоги до змісту повідомлення про підозру як процесуального документа. Так, повідомлення про підозру, окрім інших відомостей, має містити зміст підозри.

Достатність належить до оціночної категорії, тому в кожному кримінальному провадженні за внутрішнім переконанням слідчий, детектив, прокурор вирішують питання про достатність рівня підозри, обґрунтування якої (тобто її зміст) лягає в основу процесуального документа. Повідомлення про підозру це суб`єктивне, засноване на відповідній структурі складу злочину, формулювання обвинувачення у формі певної тези, яка лише у процесі досудового розслідування в повному обсязі може перерости у твердження у вигляді обвинувального акта.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

З матеріалів, доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_5 13.03.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації його дій, виходячи з наданих стороною обвинувачення документів (даними заяви ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення від 14.01.2025, протоколами огляду місця події від 14.01.2025, протоколами допитів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ОСОБА_10 , постановами про визнання та приєднання речових доказів до кримінального провадження від 15.01.2025, протоколами оглядів речових доказів від 15.01.2025, висновком судово-дактилоскопічної експертизи від 20.01.2025 № СЕ-19/121-25/1347-Д, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.01.2025, 25.01.2025, 29.01.2025, протоколом допиту потерпілого від 29.01.2025, протоколом проведення слідчого експерименту від 14.03.2025), які перелічені у сукупності, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри на час розгляду клопотання щодо можливого вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

У світлі обставин цього кримінального провадження досліджених матеріалів достатньо для того, щоб у рамках судового контролю, який здійснюється слідчим суддею при розгляді питання про застосування запобіжного заходу, дійти висновку про наявність «обґрунтованої підозри».

Слідчий суддя акцентує увагу, що висновок про обґрунтованість підозри не констатує винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину та відповідно не порушує принципу «презумпції невинуватості».

Щодо наявності ризиків.

Згідно зі ст. 178 КПК України, суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний врахувати ризики неправомірної процесуальної поведінки, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого правопорушення, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, наявність у нього родини та утриманців, його репутацію тощо.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, суд відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку підозрюваний, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати проведенню досудового слідства та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Щодо наявності ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховування від органів досудового розслідування та суду.

Надаючи оцінку можливості ОСОБА_5 переховуватися від слідства та суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що підозрюваний з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Так, ризик переховування від органу досудового розслідування є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Тяжкість ймовірного покарання особливо сильно підвищують ризик переховування від органу досудового розслідування на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Співставлення можливих негативних наслідків для підозрюваного у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим безвідносно стадії кримінального провадження та характеру слідчих та процесуальних дій, які належить провести органу досудового розслідування.

Слідчий суддя зазначає, що очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Отже, існування цього ризику суд уважає доведеним.

Щодо наявності ризиків, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілих, свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на потерпілого та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом.

Наведені обставини формують у слідчого судді переконання щодо наявності ризику впливу на учасників цього кримінального провадження.

Щодо наявності ризиків, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вивченням даних про особу ОСОБА_5 встановлено, що він офіційно не працевлаштований, у нього відсутні законні джерела доходу, він не має міцних соціальних зав`язків, раніше засуджений за вчинення корисливого кримінального правопорушення проти власності та підозрюється у вчиненні тяжкого корисливого злочину проти власності в період непогашеної раніше судимості. В ході дослідження матеріалів, долучених до клопотання, також з`ясовано, що у відношенні до ОСОБА_5 в провадженні Московського районного суду м. Харкова та Червонозаводського районного суду м. Харкова перебувають на розгляді обвинувальні акти. Викладене може свідчити про стійку антисоціальну поведінку ОСОБА_5 , а також про схильність останнього до вчинення кримінальних правопорушень, у тому числі з корисливою спрямованістю, як оснвне джерело доходу.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку про наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: 1) переховування від органів досудового розслідування та суду; 3) незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Так, ОСОБА_5 , має середню освіту, неодружений, раніше засуджений 15.07.2015 вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова за ч. 3 ст. 187 КК України до покарання у вигляді 9 років позбавлення волі, звільнений 11.06.2020 у зв`язку з відбуттям покарання.

Слідчий суддя відхиляє доводи захисника про те, що ОСОБА_5 сумлінно виконував покладені на нього обов`язки у вигляді особистого зобов`язання (покладені на нього в межах іншого кримінального провадження), а також те, що останній є мобілізований до лав ЗСУ, тому обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на командира військової частини контролю за його виконанням буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

В ході судового розгляду клопотання з`ясовано, що ОСОБА_5 мобілізований до лав ЗСУ, водночас під час затримання не перебував у підпорядкуванні військової частини та не мав при собі військово-облікового документа. У зв`язку з цим слідчий суддя дійшов до переконання, що обрання між м`якого запобіжного заходу (особистого зобов`язання) не зможе мінімізувати наявні ризики переховування від слідства та суду.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя враховує й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосудді може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контрактами.

Враховуючи викладене, існування ризиків доведених прокурором, передбачених п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 тяжкого кримінального правопорушення у сфері злочинів проти власності, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав до задоволення клопотання.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на термін 28 днів до 14.05.2025, тобто в межах строку досудового розслідування.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

З аналізу даної норми вбачається, що у випадку застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, за відсутності випадків, передбачених ч.4 ст. 183 КПК України, визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу, є зобов`язанням суду.

З урахуванням положень, закріплених ч. 3 та 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу як альтернативний запобіжний захід.

Відповідно до вимог ст.182 КПК України, з урахуванням викладених обставин кримінального правопорушення, майнового стану підозрюваного, враховуючи ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя вважає можливим визначити заставу в розмірі, зазначеному в п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 121120 грн (3028 х 30), та вважає її достатньою для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 177, 183, 196, 197, 199, 331 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 28 днів в межах строку досудового розслідування, тобто до 14.05.2025 включно, в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Строк тримання під вартою рахувати з 13 год. 20 хв. 17.04.2025.

Строк дії ухвали до 14.05.2025 включно.

Розмір застави визначити в сумі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 121120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на р/р UA0006674 в ДКСУ м. Київ, МФО 820172,, отримувач ТУДСА України в Харківській області, призначення платежу: застава згідно КПК України по справі № 641/197/25, ОСОБА_5 (Комінтернівський районний суд м. Харкова), до сплину терміну тримання під вартою.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатись з місця свого проживання в м. Харкові без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання та/ або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади за наявності паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово суддю Комінтернівського районного суду м. Харкова.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

Застава, не звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Копію ухвали надіслати учасникам судового провадження та керівнику Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, для виконання.

Зобов`язати старшого слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 негайно повідомити близького родича (матір) підозрюваного ОСОБА_5 про тримання під вартою останнього.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_5 в той же строк, але з моменту вручення копії ухвали суду.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали підписано та оголошено 18.04.2025 о 15.00 в приміщенні Комінтернівського районного суд м.Харкова в залі судових засідань № 5.

Cлідчий суддя ОСОБА_1