КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №756/4219/25 Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/3283/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 28 березня 2025 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ліда, Гродненської області, Республіки Білорусь, українця, громадянина України, з повною вищою освітою, працюючого заступником директора ПП ТОВ «Автобат», одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 28 березня 2025 року задоволено частково клопотання слідчого, подане в рамках кримінального провадження, внесеного 26.03.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000772, про застосування запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 (шістдесят) днів запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, починаючи з моменту затримання - 26.03.2025.

Альтернативний запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді застави - не визначався.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, а останнім днем строку дії ухвали є 24.05.2025.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить, скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у повному обсязі у задоволенні клопотання слідчого, подане в рамках кримінального провадження, внесеного 26.03.2025 до ЄДРДР за №0000772, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною та необгрунтованою, постановлена з порушенням кримінального процесуального закону, з огляду на що вона підлягає скасуванню.

Апелянт вказує на те, що слідчим суддею під час розгляду клопотання не було враховано, що твердження про скоєння ОСОБА_7 хуліганства із застосуванням предмету спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень не були доведені, формально досліджено твердження про існування ризиків заявлених стороною обвинувачення, тобто допущено неповноту судового розгляду і неправильно застосовано процесуальний закон.

У судовому засіданні з розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_7 прокурор участі не брав. Натомість слідча ОСОБА_9 , хоча її участь не передбачена, однак вона була допущена слідчим суддею, що є грубим порушенням чинного КПК, виказувала свою позицію щодо встановлених обставин.

Відповідно до довідки від 21.05.2024, виданої Державною установою «Інститут отоларингології ім. проф. О.С. Коломійченка Національної академії медичних наук України» Лабораторія клінічної аудіології вестибулології пацієнт ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має поєднане порушення периферичного і центрального відділу вестибулярного аналізатора 2- 3 ст., яке проявляється порушенням стато-кінетичної рівноваги 2-3 ст., спонтанним ністагмом вліво гіпорефлексією ністагменної реакції, більше справа, з вираженою сенсорною і вегетативною реакціями, більше зліва (подразнення лівого лабіринту). Ремітуючий тип перебігу. Стадія субкомпенсації низького рівня 3 ст.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, що у провадженні СВ Оболонського УП ГУНП в місті Києві перебуває кримінальне провадження №0000772 від 26.03.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 26.03.2025, близько 14:35 год., ОСОБА_7 , перебував за адресою: м. Київ, вул. Йорданська, 1, де побачив ОСОБА_10 , який рухався біля 2-го парадного вказаного будинку.

У цей момент у ОСОБА_7 виник умисел, спрямований на вчинення хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю із застосуванням предмету, схожого на пристрій для відстрілу патронів споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, який ОСОБА_7 зберігав при собі.

ОСОБА_7 у той же день та час, перебуваючи у публічному місці за вказаною вище адресою, реалізуючи свій умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, усвідомлюючи, що такі діяння є суспільно-небезпечними, зневажливо ставлячись та ігноруючи норми моралі та етики, прагнучі продемонструвати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінку в суспільстві, за відсутності будь-якого конфлікту здійснив не менше 4-ох пострілів предметом, схожим на пристрій для відстрілу патронів споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії у напрямку ОСОБА_10 .

ОСОБА_10 внаслідок вказаних злочинних дій ОСОБА_7 зазнав наскрізного кульового поранення м`яких тканин лобно-бровної ділянки голови та спинки носу, дефекту м`яких тканин вилицевої ділянки зліва.

27.03.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

28.03.2025 слідча СВ Оболонського УП ГУНП в місті Києві ОСОБА_9 , за погодженням прокурора Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 , звернулась до слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва з клопотанням в рамках кримінального провадження, внесеного 26.03.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000772, про застосування запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

На обґрунтування вимог поданого клопотання слідча вказала, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у грубому порушенні громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю (хуліганстві), із застосуванням предмету, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Також слідча послалася на те, що підставою звернення з клопотанням про обрання запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_7 , відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, є встановлення під час досудового розслідування наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість ОСОБА_7 переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, іншим чином перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування та судового розгляду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

У зв`язку з чим у клопотанні слідча просила застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

28.03.2025 ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва задоволено частково вказане клопотання слідчої та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 (шістдесят) днів запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, починаючи з моменту затримання - 26.03.2025, строком дії ухвали до 24.05.2025.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК Українипідставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК Українита практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК Українитримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

При апеляційному перегляді ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримано не в повній мірі.

Приймаючи рішення, слідчий суддя дослідивши у судовому засіданні надані органом досудового розслідування докази, прийшов до висновку про те, що вони є такими, що обґрунтовують підозру ОСОБА_7 в інкримінованому злочині, тобто можливості того, що ОСОБА_7 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України - грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю (хуліганстві), із застосуванням предмету, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, встановлювати конкретну кваліфікацію діяння, за яке особа має нести кримінальну відповідальність, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою судом перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення. Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень доведена прокурором та сумнівів не викликає.

Також слідчим суддею встановлено, з пояснень прокурора в судовому засіданні, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обґрунтовують наявність підстав для застосування запобіжного заходу ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, а саме можливість ОСОБА_7 переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, іншим чином перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування та судового розгляду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Досліджуючи матеріали клопотання, надані докази, пояснення прокурора, беручи до уваги позицію підозрюваного в судовому засіданні, а також його особистість, слідчий суддя погодився з тим, що на даний час наявні ризики того, що ОСОБА_7 може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду та незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Між тим, на думку слідчого судді, відсутні ризики, передбачені п. 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки на його обґрунтування не було наведено жодних пояснень та не надано відповідних доказів. Ризик щодо перешкоджанню кримінального провадження іншим чином, на думку суду, може полягати лише в діях, які не охоплені п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, але прокурором такі дії навіть не були наведені в судому засіданні для їх оцінки.

Наведені, на думку слідчого судді, обставини свідчать, що у судовому засіданні прокурор довів обставини, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину, як і обставини, передбачених п. 2, 3 тобто існування ризиків та наявність достатніх підстав для застосування запобіжного заходу як - тримання під вартою (п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), який є винятковим запобіжним заходом, і що інший більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобіганню встановлених у судовому засіданні ризиків. Оскільки встановлені у судовому засіданні обставини свідчать про те, що застосування до підозрюваного ОСОБА_7 лише такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою є, наразі, необхідним для запобігання встановленим у судовому засіданні ризикам, які усунути застосуванням іншого, більш м`якого, запобіжного заходу, який є цілком обґрунтованим, відповідним особі підозрюваного, а також меті запобіжного заходу.

Разом з тим, встановивши зазначені обставини, суд не навів в ухвалі достатніх даних, які б свідчили, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та відповідно, не обґрунтував належним чином наявність обставин застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (Буров проти України п. 51).

Суд першої інстанції вірно встановив, що існують ризики заявлені у клопотанні слідчого, проте вони мають незначний ступінь небезпеки, про що свідчать ті обставини, що ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, одружений, має постійне місце проживання. А також колегія суддів приймає до уваги, заяву потерпілого ОСОБА_10 , з якої вбачається, що він не має притензій до підозрюваного ОСОБА_7 , готовий з ним примиритися та просить його до кримінальної відповідальності не притягувати, що на переконання колегії суддів свідчить про зменшення імовірності настання ризиків, зазначених слідчим у клопотанні.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя обмежився лише посиланням на законодавчі норми кримінального процесуального закону та застосував підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, належним чином не обґрунтувавши прийняте рішення щодо конкретного кримінального провадження та особи підозрюваного.

Слідчому судді, суду необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у справі «Белевитський проти Росії», пункти 111 - 112 рішення від 1 березня 2007 року).

Ризик утечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні узи, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (Becciev v. Moldova п. 58).

Хоча національний суд має певну свобод розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (Суомінен проти Фінляндії п. 36).

Отже, з урахуванням вказаних обставин, рішення про застосування, щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є невмотивованим.

Колегія суддів, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, вважає, що сукупність матеріалів судової справи, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Для обґрунтованої підозри повинні бути факти або інформація, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин (Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88; Котій проти України п. 42; Влох проти Польщі п. 108; Erdagoz v. Turkey п. 51; Cebotari v. Moldova п. 48).

Також, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для обмеження свободи особи має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

На думку колегії суддів, слідчий суддя місцевого суду під час розгляду клопотання слідчого не в повній мірі дотримався підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки не визначив мету та цілі, які стоять за ним, а тому колегія суддів вважає, що в сукупності із встановленими конкретними обставинами кримінального провадження, особи підозрюваного ОСОБА_7 та практики Європейського суду з прав людини, оскільки обставин необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає, крім того при здійсненні вибору між залишенням під вартою та звільненням презумпція залишається за звільненням ("Bykov v. Russia" п. 61).

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.

З урахуванням викладеного, ухвала слідчого судді місцевого суду, як така, що постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону України, підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали, якою клопотання слідчої СВ Оболонського УП ГУНП в місті Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, задовольнити частково та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 24 травня 2025 року включно,крім випадків надання медичної допомоги чи повітряної тривоги, з покладенням на нього додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, який на думку колегії суддів, в повній мірі забезпечить запобігання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а тому апеляційна скарга сторони захисту підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 194, 196, 197, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

постановила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , -задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 28 березня 2025 року, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчої СВ Оболонського УП ГУНП в місті Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 , в рамках кримінального провадження, внесеного 26.03.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000772, про застосування запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, - задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 24 травня 2025 року включно,крім випадків надання медичної допомоги чи повітряної тривоги.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК Українипокласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою;

- не відлучатися цілодобово із місця свого проживання, а саме: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим, прокурором, слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим, прокурором, слідчим суддею, судом;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Строк дії даної ухвали встановити строком до 24.05.2025 року включно.

Негайно доставити ОСОБА_7 до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де звільнити його з-під варти.

Роз`яснити ОСОБА_7 що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати на виконання до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_7 .

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік підозрюваного ОСОБА_7 і повідомити про це слідчу СВ Оболонського УП ГУНП в місті Києві ОСОБА_9 , та прокурора Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 .

Виконання ухвали покласти на слідчу СВ Оболонського УП ГУНП в місті Києві ОСОБА_9 ,

Контроль за виконанням ухвали покласти прокурора Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 .

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4