УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001094 від 30.09.2024,

установив:

30.05.2025 за допомогою поштового зв`язку прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва надійшло (вхід № 55738) із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001094 від 30.09.2024.

Обґрунтовуючи клопотання про арешт майна, прокурор ОСОБА_3 зазначив про таке.

Прокурорами Офісу Генерального прокурора здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0001094 від 30.09.2024, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 364 КК України.

За версією органу досудового розслідування встановлено, що оператори «кол-центрів», які функціонують у місті Києві та м. Дніпро, під приводом залучення інвестицій в криптовалюту, шахрайським шляхом отримують грошові кошти, переважно іноземних громадян, після чого останнім повідомляють про відсутність проведеної транзакції та припиняють будь-які контакти з ними.

Крім того встановлено, що працівниками так званих «кол-центрів» здійснюється збір конфіденційної інформації різних іноземних громадян (переважно СНД), для подальшого доступу до їх аккаунтів (в основному на сайтах, які надають державні послуги).

Після отримання таких конфіденційних даних та змінених паролів користувачів, інформації щодо фінансового становища, кредитної історії, тощо працівники таких «кол-центрів» передають цю інформацію іншим співробітникам компанії в месенджері «Telegram», в тому числі які здійснюють таку протиправну діяльність у місті Києві.

Надалі перелічена інформація, що була здобута незаконним шляхом використовується працівниками «кол-центрів» для шахрайського заволодіння грошовими коштами.

Так на цей час встановлено, що один з таких шахрайських «кол-центрів», здійснює щоденне функціонування у м. Київ, Дніпровська набережна, будинок 26ж, приміщення (група приміщень) 51/1 та приміщення 51, де знаходяться об`єкти нежитлової нерухомості квартира.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за адресою: АДРЕСА_1, де знаходяться об`єкти нерухомості, які належать на праві власності: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

У зв`язку з чим, під час досудового розслідування, 28.05.2025 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1, під час якого виявлено та вилучено майно перелік якого зазначено у протоколі обшуку від 28.05.2025.

У зв`язку викладеним, з метою збереження вилученого майна, запобігання можливості його приховування, псування, знищення, перетворення, відчуження у сторони обвинувачення виникла необхідність у накладенні арешту на зазначене майно, що передбачено п. 1 ч. 2 ст. 170 України.

Відповідно до протоколу автоматизованого визначення слідчого судді від 04.06.2025, слідчим суддею визначено ОСОБА_1 05.06.2025 клопотання разом з додатками передано слідчому судді з відділу організаційного забезпечення розгляду кримінальних справ Шевченківського районного суду міста Києва.

Прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. При цьому на електронну адресу суду надійшла заява від прокурора ОСОБА_3 про розгляд справи без його участі, зазначивши, що клопотання підтримує в повному обсязі.

Адвокат ОСОБА_6 у судове засідання також не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Водночас через канцелярію суду надійшли заперечення адвоката ОСОБА_6 , в яких останній вказав що вилучене майно, яке належить орендарю ОСОБА_7 , вилучено безпідставно, а тому просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора. Також просив проводити розгляд справи без його участі.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України під час розгляду справи фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши клопотання та додані на його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Так, детективами Бюро економічної безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001094 від 30.09.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 364 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у зазначеному кримінальному провадженні здійснюється, зокрема прокурорами відділу Офісу Генерального прокурора.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 14.05.2025 у справі № 761/19360/25 надано детективу Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_8 , детективам, які входять слідчої групи у кримінальному провадженні № 0001094, дозвіл на проведення обшуку за місцем знаходження «кол-центру», за адресою: АДРЕСА_1, де знаходяться об`єкти нерухомості, які належать на праві власності: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з метою відшукання та вилучення документів, чорнових записів, блокнотів, флеш носіїв, мобільних телефонів, комп`ютерної техніки, планшетів на яких міститься інформація про діяльність шахрайського «кол-центру».

Відповідно до протоколу обшуку від 28.05.2025 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 14.05.2025 у справі № 761/19360/25 під час проведення обшуку виявлено та вилучено майно на яке прокурор просить накласти арешт.

Звернення прокурора 30.05.2025 з клопотанням про арешт на зазначене тимчасово вилучене майно зумовлено необхідністю збереження речових доказів, оскільки вилучене майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя зазначає, що як у самому клопотанні про арешт майна, так і в долучених до клопотання матеріалів не міститься будь-яких згадок про ймовірну діяльність так званого «кол-центру» за адресою: місто Київ, Дніпровська набережна, будинок 26ж, приміщення (група приміщень) 51, до клопотання прокурора не долучено відповідних документів з матеріалів кримінального провадження, які б вказували на наявність достатніх підстав для обмеження права власності на вилучене майно за вказаною адресою.

Аналіз наданих в розпорядженні слідчого судді матеріалів, свідчить про те, що прокурором не доведено правових підстав для арешту вилученого майна, можливість використання його як доказів у кримінальному провадженні, в межах якого подано клопотання, а так само, розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, та наслідки арешту майна для третіх осіб.

Слід зазначити, як вбачається з протоколу обшуку, майно вилучено 28.05.2025 та під час проведення обшуку - не оглядалось. Станом на дату розгляду клопотання слідчому судді також не надано відповідних матеріалів (протоколи оглядів, постанови про призначення експертиз, висновки експертів тощо), які би вказували, що вилучене майно містить інформацію, яка є доказом фактів та обставин, що встановлюються в межах цього кримінального провадження, у зв`язку з чим не доведено необхідність накладення арешту на майно, з метою збереження речових доказів у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до рішень ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Крім того, як вбачається зі змісту клопотання обшук проводився за адресою: АДРЕСА_1, водночас ухвалою слідчого судді надано дозвіл на проведення обшуку за зазначеною адресою тільки у приміщенні 51.

З огляду на вищенаведене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора про арешт майна, слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 98, 170-173, 309, 395, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001094 від 30.09.2024 - залишити без задоволення.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_9