Справа № 202/2709/25
Провадження № 1-кп/202/1106/2025
УХВАЛА

Іменем України

29 квітня 2025 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

за участю:

прокурора (в режимі ВКЗ) ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника (в режимі ВКЗ) ОСОБА_5 ,

захисника (в режимі ВКЗ) ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпра кримінальне провадження №0009344 від 05.03.2025 року у відношенні,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка Сумської області, громадянина України, раніше не судимого, неодруженого, з середньо-спеціальною освітою, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, який проходить військову службу на посаді стрільця 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0009344 від 05.03.2025 року у відношенні ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

20 квітня 2025 року до суду надійшла угода про визнання винуватості від 31.03.2025 року, між прокурором та обвинуваченим в рамках даного кримінального провадження.

Даною угодою визначено наслідки її укладення та затвердження, у відповідності до приписів статті 473 КПК України, а також наслідки її невиконання.

У підготовчому судовому засіданні, прокурор підтримав угоду про визнання винуватості та просив її затвердити.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав укладену угоду та пояснив, що фактично її було складено та підписано ним без участі захисника ОСОБА_7 , при цьому не зміг точно вказати за яких обставин ним було укладено договір про надання правової допомоги з захисником ОСОБА_6 , який вступив у справу вже після складання та підписання ним угоди.

Захисник ОСОБА_8 не заперечував проти затвердження угоди.

Захисник ОСОБА_6 , також не заперечив проти угоди.

Заслухавши учасників судового засідання, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди вимогам процесуального законодавства, з`ясувавши в обвинувачуваної розуміння нею її процесуальних прав, добровільності та обставин, які стали наслідками підписання угоди про визнання винуватості, суд приходить до висновку, що в затвердженні вказаної угоди необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора. Угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Згідно ч. 1 ст. 472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода обвинуваченого на його призначення.

Відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 474 КПК України суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Для з`ясування добровільності укладення угоди у разі необхідності суд має право витребовувати документи, у тому числі скарги підозрюваного чи обвинуваченого, подані ним під час кримінального провадження, та рішення за наслідками їх розгляду, а також викликати в судове засідання осіб та опитувати їх. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweer v. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

У відповідності до угоди про визнання винуватості, солдат ОСОБА_4 , 05.03.2025, об 11:25 годин, перебуваючи на території тимчасового розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 , солдат ОСОБА_4 , отримав бойове розпорядження командира НОМЕР_2 окремого стрілецького батальйону НОМЕР_3 окремої механізованої ІНФОРМАЦІЯ_2 (командира військової частини НОМЕР_1 ) майора ОСОБА_9 № 36/БР від 05.03.2025, доведене заступником командира батальйону з психологічної підтримки персоналу НОМЕР_2 окремого стрілецького батальйону НОМЕР_3 окремої механізованої ІНФОРМАЦІЯ_2 (командира військової частини НОМЕР_1 ) майором ОСОБА_10 , згідно якого, окрім іншого, військовослужбовцю ОСОБА_4 необхідно було 05.03.2025 до 12:00 годин за визначеним у розпорядженні маршрутом заступити на позицію ПВ «ПОЛЕ 3» та діяти згідно розпоряджень командира роти та виконувати бойові завдання з метою недопущення прориву противника в напрямку н.п. «Іванівка-Мирне», «Іванівка-Колодязі» Донецької області.

Отримавши зазначене бойове розпорядження прямого начальника, солдат ОСОБА_4 злякався виконувати покладені на нього обов`язки військової служби.

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на підрив установленого в Збройних Силах України порядку підлеглості і принципу єдиноначальності, солдат ОСОБА_4 підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, 05.03.2025, об 11:25 годин, перебуваючи на території тимчасового розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 , відкрито відмовився виконати бойове розпорядження командира НОМЕР_2 окремого стрілецького батальйону НОМЕР_3 окремої механізованої ІНФОРМАЦІЯ_2 (командира військової частини НОМЕР_1 ) майора ОСОБА_9 № 36/БР від 05.03.2025, доведеного заступником командира батальйону з психологічної підтримки персоналу НОМЕР_2 окремого стрілецького батальйону НОМЕР_3 окремої механізованої ІНФОРМАЦІЯ_2 (командира військової частини НОМЕР_1 ) майором ОСОБА_10 , згідно якого, окрім іншого, військовослужбовцю ОСОБА_4 необхідно було 05.03.2025 до 12:00 годин за визначеним у розпорядженні маршрутом заступити на позицію ПВ «ПОЛЕ 3» та діяти згідно розпоряджень командира роти та виконувати бойові завдання з метою недопущення прориву противника в напрямку н.п. «Іванівка-Мирне», «Іванівка-Колодязі» Донецької області, чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України на зазначеній ділянці оборони.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Складеною 31 березня 2025 року угодою про визнання винуватості ОСОБА_4 , прокурором враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинувачену, беззастережне визнання своєї винуватості, та обставин які пом`якшують та обтяжують покарання, узгоджено покарання за ч. 4 ст. 402 КК України з урахуванням положень ст. ст., 62, 69 КК України у виді тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, строком на 1 рік 6 місяців.

Аналізуючи встановлені судом обставини та підстави укладання угоди, у даному випадку суд вбачає порушення самої мети інституту угоди, який зазначений у главі 35 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 хоч і визнає фактичні обставини вчинення злочину і згоден на визначене йому покарання угодою, втім затвердження даної угоди не відповідатиме інтересам суспільства, враховуючи кваліфікацію діяння в якому обвинувачується ОСОБА_4 , який вчинив злочин будучи військовослужбовцем підриваючи авторитет армії і обороноздатність, будучи обізнаним та усвідомлюючи факт збройної агресії РФ проти України, в період дії воєнного стану, який продовжено до теперішнього часу, що у свою чергу може викликати сумніви у стороннього спостерігача в об`єктивності і законності затвердження такої угоди та здійснення правосуддя загалом та може привести до утворення суспільного резонансу та спонукання інших військовослужбовців до аналогічних дій.

Разом з тим судом приймається до уваги і те, що під час складання та підписання даної угоди було дотримано порядку її укладання, оскільки під час судового розгляду було встановлено, що під час її підписання обвинуваченим фактично не був присутній захисник ОСОБА_5 , що ставить під сумнів її правомірність, а також дійсність усвідомлення ОСОБА_4 наслідків її укладання.

При цьому, не залишається і поза увагою суду те, що згідно поданого до суду обвинувального акту у ньому взагалі було зазначено про відсутність обставин які пом`якшують і обтяжують покарання, а вже при надходженні угоди про визнання винуватості у ній вказано про їх наявність.

Таким чином, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, зважаючи на вказані обставини та враховуючи, що ухвалення вироку на підставі вказаної угоди за викладеними обставинами вчинення кримінального правопорушення, призведе до невідповідності інтересам суспільства, і за наявності вказаних сумнівів її укладання, вважає необхідним відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314-317, 469, 474 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

В затвердженні угоди про визнання винуватості від 31 березня 2025 року, укладену між прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0009344 від 05.03.2025 року з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Кримінальне провадження №0009344 від 05.03.2025 року у відношенні ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України повернути прокурору.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1