Справа № 182/4761/25
Провадження № 1-кс/0182/726/2025
У Х В А Л А

Іменем України

01.08.2025 року м. Нікополь

Слідчий суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської обл..

ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ст.. слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.07.2025 за № 0000813 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Придніпровське, Нікопольського району, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, не працевлаштованого, на утриманні малолітніх дітей не має, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, -

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,-

в с т а н о в и в :

31 серпня 2025 р. до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання ст.. слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.07.2025 за № 0000813 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що 29.07.2025 приблизно о 19 год. 50 хв. ОСОБА_5 знаходився біля кафе розташованого по вул. Шевченка 293 в м. Нікополь Дніпропетровській області, де побачив потерпілого гр. ОСОБА_7 , який стояв в приміщенні кафе. У цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел направлений на напад з метою заволодінням майном потерпілого.

У той же день та час, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, в умовах воєнного стану, пішов слідом за потерпілим ОСОБА_7 , наздогнав потерпілого біля будинку АДРЕСА_2 та здійснив напад на потерпілого. ОСОБА_5 з метою заволодіння майном, наніс численні удари кулаками рук по голові, обличчю потерпілого ОСОБА_7 , чим спричинив йому згідно довідки № 1636 від 30.07.2025 легкий струс головного мозку, забійну рану верхньої повіки лівого ока, обширну парка орбітальну гематому лівого ока, обширну гематому правої щоки, закритий перелом кісток носу.

Тим самим ОСОБА_5 застосував насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, умисно, з корисливих мотивів, відкрито шляхом нападу викрав майно потерпілого, а саме:

чоловічу сумку чорного кольору з емблемою сріблявого кольору «С У», у якій були документи, а саме: паспорт на ім`я ОСОБА_7 , пропуск АТ «НЗФ», на ім`я ОСОБА_7 , виписка з військкомату на ім`я ОСОБА_7 , зв`язку ключів, мобільний телефон марки: SAMSUNG моделі: A21S, імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 , синього кольору, в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «ВФ Водафон» НОМЕР_3 та флеш-накопичувач на 8 GB, який був в чохлі книжкою, банківську картку банку АТ «Кредит Дніпро» НОМЕР_4 та банківську картку банку АТ «Монобанк» НОМЕР_5 , та з шиї потерпілого ОСОБА_7 , зірвав срібний ланцюжок.

У подальшому, з місця вчинення злочину ОСОБА_5 , утримуючи при собі викрадене майно втік та розпорядилися ним на власний розсуд.

Дані умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров'я особи, яка зазнала нападу, (розбій), вчинений в умовах воєнного стану.

У ході проведення досудового розслідування кримінального провадження встановлено достатній обсяг обставин, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні вищевказаного злочину.

Вина ОСОБА_5 підтверджуються зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме:

?Протоколом огляду місця події;

?Протокол огляду місця події;

?Протоколом допиту потерпілого;

?Протоколами впізнання особи за фотознімками;

?Показаннями свідків;

?Протоколами впізнання особи за фотознімками;

Враховуючи той факт, що для розгляду в розумні строки даного кримінального провадження в суді необхідно забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення аналогічне тому, у якому підозрюється, виникла необхідність обрати запобіжний захід у відношенні підозрюваного, який попередить настання ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.

ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, а тому у разі визнання його винним у вчинені кримінального правопорушення, йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 8 до 15 років, що може спонукати його переховуватися від органу досудового розслідування та суду, у зв`язку з чим дотримується обов`язкова умова призначення даного запобіжного заходу, передбачена п. 5 ч.2 ст. 183 КПК України, тобто законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

ОСОБА_5 не має постійного джерела доходу, ніде не працює, що свідчить про відсутність у підозрюваного будь-яких стримуючих факторів від вчинення нових злочинів.

Також, ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став та належних висновків для себе не зробив. Зазначене свідчить про його схильність до вчинення нових злочинів.

Крім того, на даний час у Нікопольському міськрайонному суді Дніпропетровської області триває розгляд кількох кримінальних проваджень, у яких ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів проти власності. Зазначене свідчить про його схильність до вчинення нових злочинів. Таким чином, ОСОБА_5 перетворив вчинення нових умисних корисливих злочинів у спосіб свого заробітку. Крім того, відповідно до ухвали Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.12.2019 обвинувачений ОСОБА_5 був оголошений у розшук, що також свідчить про існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховування від органу досудового розслідування та суду.

На теперішній час на розгляді в суді перебувають кримінальні провадження відносно ОСОБА_5 :

- кримінальне провадження № 0000466 за ч. 3 ст. 185, ч. ст. 187 КК України, обвинувальний акт в якому відносно ОСОБА_5 направлено до суду 09.08.2017:

- кримінальне провадження № 0000322 за ч. 2 ст. 289 КК України, обвинувальний акт в якому відносно ОСОБА_5 направлено до суду 21.08.2017;

- кримінальне провадження № 0004835 за ч. 2 ст. 289 КК України, обвинувальний акт в якому відносно ОСОБА_5 направлено до суду 01.02.2018;

- кримінальне провадження № 0000766 за ч. 2 ст. 190 КК України, обвинувальний акт в якому відносно ОСОБА_5 направлено до суду 15.05.2020;

- кримінальне провадження № 0000056 за ч. 2 ст. 190 КК України, обвинувальний акт в якому відносно ОСОБА_5 направлено до суду 04.04.2023.

Таким чином, на розгляді в суді знаходяться 5 кримінальних провадження, де ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів проти власності, в тому числі тяжких злочинів за кожне з яких, у разі доведеності його вини йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Таким чином, загроза від ймовірного покарання за тяжкі злочини вказує на наявність ризику переховуватись від суду.

Крім цього, ОСОБА_5 перебуваючи на свободі може незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, які на теперішні час не допитані в суді, з метою зміни показів останніми, оскільки такі є його знайомими.

Викладене свідчить про наявність ризиків, передбачених п.1, п.3, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризиків - переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Орган досудового розслідування вважає, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів таких як особисте зобов`язання, особиста порука, застава та домашній арешт не забезпечить належне виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, не зможуть запобігти вчиненню ним нових злочинів та не здатні запобігти ризикам, передбаченим пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 Кримінального процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене та те, що для розгляду в розумні строки даного кримінального провадження в суді необхідно забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також те, що наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 може: переховуватися від органів досудового слідства, суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення, аналогічні тим у яких підозрюється, тому виникла необхідність застосувати до підозрюваного запобіжний захід, який забезпечить виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також попередить настання ризиків, передбачених ч.1 ст.177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме тримання під вартою.

Прокурор підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити, оскільки вважає, що є обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення /злочину/, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, а також є ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

Підозрюваний ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання слідчого, просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкають його рідні, а саме рідний дядько.

Адвокат підтримав думку свого підзахисного та також заперечував проти задоволення клопотання слідчого, просив обрати запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту.

Вислухавши прокурора, підозрюваного, адвоката, слідчий суддя враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

При обранні запобіжного заходу, слідчий суддя, суд, як це зазначено у ст. 178 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється;

3) вік та стан здоров`я;

4) міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію;

7) майновий стан;

8) наявність судимостей;

9) дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Як вбачається з наданих копій матеріалів, а саме з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відомості про вчинені кримінальні правопорушення з правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 187 КК України внесені до ЄРДР 09 серпня 2025 за №0000813.

30 липня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення /злочину/, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Таким чином, ОСОБА_5 є підозрюваним у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

При вирішенні питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, однією з підстав є саме обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, яка, власне, випливає зі змісту процесуального рішення повідомлення про підозру.

Наявність обґрунтованої підозри є умовою законності застосування запобіжного заходу.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні та документами наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри щодо вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень підтверджується сукупністю зібраних доказів, зокрема: протоколами огляду предметів; речовими доказами; протоколами допитів свідків; висновком експерта про проведення експертизи зброї та протоколами обшуків.

Вказані докази є вагомими та дають обґрунтовані підстави для підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення /злочину/.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК України).

Так, у клопотанні слідчим заявлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик переховування від органів досудового розслідування та суду; ризик вчинення іншого кримінального правопорушення та ризик незаконно впливати на свідків та потерпілого.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя вважає, що заявлений стороною обвинувачення ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховування від органів досудового розслідування та/або суду) об`єктивно існує, бо підозрюваний, усвідомлюючи тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі строком від 8-ми до 15-ти років, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Щодо ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

На обґрунтування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, слідчим у клопотанні зазначено, що ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став та належних висновків для себе не зробив. Зазначене свідчить про його схильність до вчинення нових злочинів. Відповідно до ухвали Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.12.2019 обвинувачений ОСОБА_5 був оголошений у розшук. На теперішній час на розгляді в суді перебувають кримінальні провадження відносно ОСОБА_5 :

- кримінальне провадження № 0000466 за ч. 3 ст. 185, ч. ст. 187 КК України, обвинувальний акт в якому відносно ОСОБА_5 направлено до суду 09.08.2017:

- кримінальне провадження № 0000322 за ч. 2 ст. 289 КК України, обвинувальний акт в якому відносно ОСОБА_5 направлено до суду 21.08.2017;

- кримінальне провадження № 0004835 за ч. 2 ст. 289 КК України, обвинувальний акт в якому відносно ОСОБА_5 направлено до суду 01.02.2018;

- кримінальне провадження № 0000766 за ч. 2 ст. 190 КК України, обвинувальний акт в якому відносно ОСОБА_5 направлено до суду 15.05.2020;

- кримінальне провадження № 0000056 за ч. 2 ст. 190 КК України, обвинувальний акт в якому відносно ОСОБА_5 направлено до суду 04.04.2023.

Таким чином, на розгляді в суді знаходяться 5 кримінальних провадження де ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів проти власності, в тому числі тяжких злочинів за кожне з яких, у разі доведеності його вини йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Тобто, ОСОБА_5 перетворив вчинення умисних корисливих злочинів у спосіб свого заробітку. Залишаючись на свободі може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення та усвідомлюючи неминучість покарання у виді позбавлення волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, яке є суспільним інтересом.

Зазначена позиція не суперечить принципу презумпції невинуватості, оскільки мова йде про ймовірну можливість особи вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, а не про звинувачення особи у вчиненні кримінальних правопорушень.

Отже, на думку слідчого судді, органом досудового розслідування доведено наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення. Вказаний ризик на даному етапі досудового розслідування існує.

Щодо ризику незаконного впливу на свідків та потерпілого.

Так, ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (незаконний вплив на потерпілого та свідків) об`єктивно існує, бо підозрюваний може незаконно впливати на них з метою зміни показів, так як вони на даний не допитані судом.

З огляду на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного, корисливого злочину, із застосуванням насильства, існування даного ризику не виключається.

Слідчий суддя враховує, що інкримінований ОСОБА_5 злочин належать до категорії особливо тяжких, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 8-ми до 15-ти років; доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 даних кримінального правопорушення; доведення існування ризиків: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків та потерпілого, а також те, що ОСОБА_5 , офіційно не працевлаштований, не одружений, на утриманні нікого не має, згідно ухвали Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.12.2019 року ОСОБА_5 перебуває у розшуку. Крім того, в провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області на розгляді перебувають п`ять кримінальних проваджень стосовно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочинів проти власності, в тому числі і тяжких злочинів, що, на переконання слідчого судді, дає певну характеристику особі підозрюваного. Зважаючи на вищевикладені обставини у сукупності, слідчий суддя переконаний, що стороною обвинувачення доведено необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею не встановлено.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим під час судового розгляду ризикам.

Так, особисте зобов`язання не зможе перешкодити можливості переховування підозрюваним; вчинення ним іншого кримінального правопорушення. Жодних звернень щодо передачі ОСОБА_5 на поруки не надходило. Домашній арешт щодо ОСОБА_5 застосувати також недоцільно.

Отже з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення /злочину/, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також дані про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Зважаючи на відомі обставини кримінального провадження, на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», слідчий суддя приходить до висновку про доведеність обставин, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою.

Що стосується заявленого стороною захисту клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, то слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що відомостей щодо неможливого застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчому судді не надано. Тому, суд вважає за можливе у задоволенні сторони захисту відмовити.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги ч. 3 ст. 183 КПК України, відповідно до яких при постановлені ухвали про застосуваннязапобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті, відповідно до якої слідчий суддя має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючі обставини кримінального правопорушення, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належить визначити 60 днів з моменту затримання.

Керуючись ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

Клопотання ст.. слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.07.2025 за № 0000813 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

У задоволенні клопотання сторони захисту - відмовити.

Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали про тримання під вартою встановити шістдесят днів, тобто ухвала діє до 26 вересня 2025 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1