КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/3781/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 30 квітня 2025 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Донецьк, Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 161, ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 161, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 436-2, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 436-2, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 436-2, ч. 2 ст. 111 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 30 квітня 2025 року задоволено клопотання слідчого слідчого управління Головного управління СБ України у місті Києві та Київській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 , про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000560 від 26 липня 2024 року відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та обрано підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до частини 6 статті 193 КПК України після затримання підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і не пізніше як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя за участю підозрюваного повинен розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Контроль за виконанням ухвали покладено на слідчого слідчого управління Головного управління СБ України у місті Києві та Київській області ОСОБА_9 та прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 .

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу.

На обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою.

Слідчий суддя належним чином не дослідив письмові докази, якими підтверджується підозра, і не звернув увагу на те, що повідомлення про підозру є необґрунтованим. Органом досудового розслідування не доведено існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Слідчий суддя не надав належної оцінки доводам сторони захисту щодо порушення порядку повідомлення про підозру.

В матеріалах кримінального провадження № 0000608 від 21.07.2023 року, в рамках якого й було складене повідомлення про підозру ОСОБА_7 , та з якого виділено кримінальне провадження №0000560 від 26.07.2024 року, відсутня інформація, згідно якої було б достатньо підстав вважати, що ОСОБА_7 перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, але разом із тим повідомлення про підозру ОСОБА_7 без належних на те підстав опубліковано в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, тобто повідомлення про підозру вручене з порушенням порядку вручення повідомлень, визначеного Главою 11 КПК України.

Орган досудового розслідування на час вручення повідомлення про підозру, а саме 13.03.2024 року мав знати, що підозрюваний не знаходиться за місцем реєстрації в Україні, а на законних підставах перебуває за межами України, то у відповідності до вимог ст. 276-279, ч. 7 ст. 135 КПК України мав направити/вручити повідомлення про підозру та виклики згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а за відсутності такого - за допомогою дипломатичного (консульського) представництва.

Оскільки зазначені вимоги кримінального процесуального законодавства органом досудового розслідування не виконані, вбачається, що ОСОБА_7 не набув статус підозрюваного у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку, а тому вирішення питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно нього є безпідставним.

Слідчий суддя не надав належної оцінки тому, що твердження слідчого в клопотанні про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України не підтверджується матеріалами. Недоведеність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, виключає можливість застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя не звернув уваги на те, що органом досудового розслідування не доведено належними доказами факт того, що підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Матеріали клопотання не містять жодних доказів фактичного оголошення підозрюваного в розшук, звернення до компетентного органу з приводу здійснення міжнародного розшуку підозрюваного та виконання постанови слідчого від 30.03.2024 про оголошення міжнародного розшуку, що свідчить про те, що матеріали клопотання не містять доказів вжиття комплексу належних розшукових, інформаційно-довідкових та інших заходів, спрямованих на отримання інформації про особу або встановлення її місцезнаходження, в тому числі з метою її арешту та екстрадиції, а не тільки винесення постанови про оголошення міжнародного розшуку.

Також апелянт зазначає, що слідчим суддею не враховано той факт, що під час подання та розгляду клопотання досудове розслідування кримінального провадження №0000560 від 26.07.2024 року відповідно до постанови від 26.07.2024 року зупинено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК, тобто у зв`язку із оголошенням у розшук підозрюваного

Чинним кримінально процесуальним законодавством не передбачено здійснення досудового розслідування у зупиненому кримінальному провадженні, оскільки, після зупинення досудового розслідування проведення слідчих (розшукових) дій не допускається, крім тих, які спрямовані на встановлення місцезнаходження підозрюваного.

Слідчий суддя при розгляді справи не врахував того, що такий винятковий запобіжний захід як тримання під вартою не викликаний об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.

Доводи сторони обвинувачення, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, про наявність яких зазначено прокурором, не підтверджуються наданими стороною обвинувачення матеріалами.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, вважаючи оскаржувану ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали провадження і перевіривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, що слідчими Слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області, під час досудового розслідуванняв межах кримінального провадження № 000560 від 26 липня 2024 року встановлено, що починаючи з лютого 2014 року російські релігійні центри вчиняють дії, спрямовані на шкоду інформаційній безпеці України, та надають допомогу російській федерації в проведенні підривної діяльності проти України.

Відповідно до матеріалів клопотання, громадянин України ОСОБА_7 , дії якого координувались представниками держави-агресора (координатори - голова синодального відділу із взаємин церкви з суспільством та ЗМІ московського патріархату, головний редактор пропагандистського журналу «Фома» ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які є громадянами рф), вирішив створити злочинну організацію з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів.

Основною метою створення злочинної організації, ОСОБА_7 визначив вчинення дій, спрямованих на шкоду інформаційній безпеці України, та надання допомоги російській федерації в проведенні підривної діяльності проти України шляхом проведення інформаційно-психологічних спеціальних операцій з метою розпалювання міжрелігійної ворожнечі та ненависті, дестабілізації релігійної ситуації та формування негативного іміджу України на міжнародній арені шляхом поширення в українських та іноземних ЗМІ фейкових меседжів про масові гоніння вірян УПЦ МП.

Злочинна організація створена під виглядом т.зв. «медійного релігійного блоку», до складу якого увійшли три організовані злочинні групи, які забезпечили роботу наступних медійних ресурсів:

- «Інформаційне агентство «Перший Козацький», головний редактор - ОСОБА_12 . Платформа охоплює спільноту в соціальних мережах, телеграм-канал, YouTube-канал;

- «Спілка православних журналістів», керівники - ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Інформаційний ресурс на системній основі використовується для публікації викривленої інформації щодо процесу юридичного переходу УПЦ до ПЦУ, а також дублюється на інших ресурсах підконтрольних УПЦ та РПЦ, в т.ч. не федеральних каналах росії;

- «Миряни», керівник - ОСОБА_15 . На вказаному медіа-ресурсі висвітлюються типові провокативні наративи російських ЗМІ з метою маніпулювання суспільною свідомістю та в подальшому використовуються, як інформаційна основа для пропагандистських статей, які поширювалися за єдиним задумом російськими провладними медіа-структурами в рамках проведення інформаційно-психологічних спеціальних операцій в Україні.

Задля ефективного функціонування злочинної організації, ОСОБА_7 визначив себе як керівника.

Встановлено, що ОСОБА_7 , використовує групи (закриті) в соціальній мережі Telegram для надання вказівок основним членам злочинної організації.

При цьому, ОСОБА_7 за допомогою керівника «Спілки православних журналістів» ОСОБА_13 розробив план злочинної діяльності, який, зокрема, полягав у створенні трьох окремих злочинних груп, об`єднаних спільним злочинним умислом, залученні до зазначеної протиправної діяльності необхідної кількості учасників злочинної організації, розподілі функцій та ролей кожного, вжиття заходів конспірації, стратегію підривної діяльності в інформаційній сфері, силового та юридичного прикриття злочинної діяльності.

З метою ефективного функціонування стійкого злочинного об`єднання, ОСОБА_7 вирішив залучити до його складу осіб, з якими підтримував тісні, довірливі відносини, зокрема, ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , яким довів до відома злочинний план та визначивши роль організаторів відокремлених підрозділів (організованих злочинних груп), які входять до складу злочинної організації, роль активних учасників злочинної організації та безпосередніх виконавців вчинюваних злочинів.

При цьому, ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , усвідомлюючи протиправність даної пропозиції, добровільно і свідомо надали згоду, увійшовши до складу злочинної організації.

Вказані члени злочинної організації безпосередньо приймають участь у формуванні стратегії вчинення дій, спрямованих на шкоду інформаційній безпеці України, та наданні допомоги російській федерації в проведенні підривної діяльності проти України, юридичного і силового забезпечення цих процесів.

У подальшому, з метою реалізації злочинного плану виникла необхідність залучення більшої кількості осіб до злочинної діяльності. З цією метою, ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , в різний період часу підшукали ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , яким запропонували взяти участь у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, на що останні погодились, тим самим, добровільно і свідомо увійшли до складу злочинної організації, надавши свою згоду на спільну злочинну діяльність.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється органом досудового розслідування у розпалюванні релігійної ворожнечі та ненависті вчиненому організованою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 161 КК України; створенні злочинної організації, керівництві такою організацією, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України; розпалюванні релігійної ворожнечі та ненависті вчиненому злочинною організацією, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 161 КК України; запереченні збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в 2014 році, у складі злочинної організації, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 436-2 КК України; виготовленні та поширенні матеріалів, у яких міститься виправдовування та заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в 2014 році, у складі злочинної організації, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 436-2 КК України; виготовленні та поширенні матеріалів, у яких міститься глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату в 2014 році, представників збройних формувань Російської Федерації, у складі злочинної організації, з використанням засобів масової інформації, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 436-2 КК України; державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, інформаційній безпеці України, а саме: наданні іноземній державі, іноземній організації та їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

13 березня 2024 року органом досудового розслідування було складено повідомлення про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, громадянину України, уродженцю м. Донецьк Донецької області, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимому, яке було вручено у відповідності до вимог ст. 111, ст. 278 КПК України, у спосіб, передбачений КПК України.

Викликаний належним чином, 18.03.2024 року, 19.03.2024 року та 20.03.2024 року ОСОБА_7 на допит в якості підозрюваного не з`явився та не повідомив поважних причин свого неприбуття.

Разом з тим, враховуючи, що встановити фактичне місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_7 не виявилося за можливе, 30.03.2024 ОСОБА_7 оголошено у міжнародний розшук.

23.12.2024 слідчий слідчого управління Головного управління СБ України у місті Києві та Київській області ОСОБА_9 , за погодженням прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000560 від 26 липня 2024 року відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 161, ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 161, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 436-2, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 436-2, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 436-2, ч. 2 ст. 111 КК України.

У клопотанні поставлене питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою, у зв`язку із існуванням ризиків: переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та/або суду; здійснення впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення.

30.04.2025 ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва задоволено вказане клопотання слдічого та обрано підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до частини 6 статті 193 КПК України після затримання підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і не пізніше як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя за участю підозрюваного повинен розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

З ухвали слідчого судді вбачається, що наведені в клопотанні доводи перевірялись судом першої інстанції при розгляді клопотання. При цьому, була вислухана думка прокурорів та захисника, з`ясовані обставини, які мають значення для вирішення питання про обрання запобіжного заходу, в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

Чинним кримінальним процесуальним законом України передбачено спеціальну процедуру вирішення питання, коли особа, щодо якої ставиться питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Зокрема, відповідно до частини шостої статті 193 КПК України, слідчий суддя може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного за наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, та за наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 слідчий суддя встановив обставини того, що обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_7 та причетність підозрюваного до вчиненого, свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження, у їх сукупності.

Крім того, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим слідчий суддя зазначив наступне.

Так, в ході судового розгляду клопотання знайшли своє підтвердження ризики переховування від органів досудового розслідування, у якому він підозрюється, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на довічний термін, не з`являвся на виклики до органу досудового розслідування, тривалий час перебуває у розшуку, оскільки переховується від органів слідства та суду за межами України.

Крім того, слідчий суддя вважав доведеним ризики незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою перешкоджання надання останніми повних та достовірних показань щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини та враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_7 його майновий та сімейний стан, обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному вразі визнання ОСОБА_7 винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, тому з урахуванням наявних ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність обрання підозрюваній ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відтак, викладені в клопотанні фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_7 злочинів, додані до клопотання матеріали, зокрема текст повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 161, ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 161, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 436-2, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 436-2, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 436-2, ч. 2 ст. 111 КК України, на даному етапі досудового розслідування, на думку колегії суддів, свідчать про обґрунтованість вказаних вище висновків слідчого судді.

Як вбачається із матеріалів справи, постановою слідчого в ОВС 3 відділу слідчого управління ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_9 від 30.03.2024 ОСОБА_7 оголошено у державний, міждержавний та міжнародний розшук /т. 2 а.с. 99-101/. При цьому всупереч твердженням апеляната даною постановою, визначено порядок її виконнання.

За наведених обставин, органом досудового розслідування та слідчим суддею в повній мірі дотримано вимог ч. 6 ст. 193 КПК України.

Посилання апелянта на необґрунтованість підозри ОСОБА_7 , не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки спростовуються матеріалами провадження.

Крім того, колегія суддів зауважує на тому, що на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 161, ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 161, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 436-2, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 436-2, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 436-2, ч. 2 ст. 111 КК України, потребують перевірки та оцінки, у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні, під час подальшого досудового розслідування.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Не знайшли свого підтвердження і доводи апелянта, що в матеріалах кримінального провадження № 0000608 від 21.07.2023 року, в рамках якого й було складене повідомлення про підозру ОСОБА_7 , та з якого виділено кримінальне провадження №0000560 від 26.07.2024 року, відсутня інформація, згідно якої було б достатньо підстав вважати, що ОСОБА_7 перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, але разом із тим повідомлення про підозру ОСОБА_7 без належних на те підстав опубліковано в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, тобто повідомлення про підозру вручене з порушенням порядку вручення повідомлень, визначено Главою 11 КПК України, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 135 КПК передбачено можливість публікації повістки в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, а не лише вразі перебування особи на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором.

При цьому, з матеріалів, які обгрунтовують клопотання вбачається, що у ході проведення слідчих (розшукових) дій встановити місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_7 не вбачається за можливе, оскільки останній, переховується від органів слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності та його точне місце знаходження невідоме.

Крім того, колегія суддів не погоджується із твердженнями апелянта, що слідчим суддею не враховано той факт, що під час подання та розгляду клопотання досудове розслідування кримінального провадження №0000560 від 26.07.2024 року відповідно до постанови від 26.07.2024 року зупинено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК, тобто у зв`язку із оголошенням у розшук підозрюваного

Чинним кримінально процесуальним законодавством не передбачено здійснення досудового розслідування у зупиненому кримінальному провадженні, оскільки, після зупинення досудового розслідування проведення слідчих (розшукових) дій не допускається, крім тих, які спрямовані на встановлення місцезнаходження підозрюваного.

Проте, згідно ч. 5 ст. 280 КПК України після зупинення досудового розслідування проведення слідчих (розшукових) дій не допускається, крім тих, які спрямовані на встановлення місцезнаходження підозрюваного, тоді як слідчий звернувся до слідчого судді із клопотанням про обрання запобіжного заходу, що не є слідчою (розшуковою) дією, перелік яких визначений у Главі 20та 21 КПК України.

Інші доводи викладені в апеляційній скарзі захисника не спростовують висновків слідчого судді щодо наявності підстав для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу. При цьому, слід зазначити, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваної особи в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України не є остаточним застосуванням стосовно особи запобіжного заходу, натомість, за своєю правовою природою не призводить до негайного взяття особи під варту, а виступає підставою для затримання й доставки цієї особи до місця кримінального провадження.

Відповідно до положень вищевказаної ч. 6 ст. 193 КПК України, у разі обрання стосовно підозрюваної особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за її відсутності, після затримання такої особи та не пізніш як через 48 годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю такої особи розглядає питання про застосування стосовно неї обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Зважаючи на викладене, в сукупності з обставинами провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, задовольняючи вказане клопотання слідчого, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, запобіжний захід обрав правомірно, а тому доводи апелянта стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Відтак, оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою і вмотивованою, оскільки постановлена згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалена на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає - безпідставними, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення її без задоволення.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

постановила:

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 30 квітня 2025 року - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4