УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" серпня 2025 р. с-ще Тиврів 145/848/25

1-кс/145/384/2025

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартоювідносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Витава Тиврівського району Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , одруженого, на утриманні має одну неповнолітню дитину, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 5 ст.407 КК України, відомості про які внесено до ЄРДР 19.06.2025 за №0000059,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ ВП № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_7 звернувся до суду із клопотанням у якому зазначає, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 36 від 05.02.2024 військовослужбовця військової служби за мобілізацією, на особливий період матроса ОСОБА_6 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №175 від 21.06.2025 матрос ОСОБА_6 21.06.2025 прибув до військової частини НОМЕР_2 та був облікований як тимчасово прикомандирований.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ та організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні уведено воєнний стан із 05:30 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє по цей час.

Матрос ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, окрім іншого, зобов`язаний свято та непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно та чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, удосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог статутів Збройних Сил України, берегти державне майно, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь.

Згідно зі ст. ст. 3-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, окрім іншого, військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватись Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Відповідно до вимог ст. 3 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» протидію незаконному обігу психотропних речовин здійснюють, окрім іншого, Національна поліція, Офіс Генерального прокурора.

Статтею 6 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» передбачено, окрім іншого, що відповідно до цього Закону, міжнародних договорів України на території України встановлюються заходи контролю за обігом наркотичних засобів, що передбачають визначення основних умов, вимог, правил і системи заходів, пов`язаних із обігом наркотичних засобів в Україні, ліцензування відповідних видів діяльності з обігу наркотичних засобів, запровадження системи дозволів у сфері обігу наркотичних засобів та контролю за дотриманням дозвільних документів, застосування заборон та обмежень щодо обігу окремих наркотичних засобів, відпуск фізичним особам наркотичних засобів лише за рецептом лікаря та відповідно до медичних показань, встановлення обмежень, пов`язаних з виконанням окремих видів діяльності (робіт, професій, служби) у сфері обігу наркотичних засобів, запровадження відповідальності за порушення законодавства про наркотичні засоби, інші заходи, передбачені цим Законом та міжнародними договорами України.

Також, згідно зі ст. 12 указаного вище Закону, окрім іншого, обіг наркотичних засобів включених до таблиць II і III Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000, допускається для використання у медичній практиці за призначенням лікаря, а також у цілях, передбачених ст. ст. 19, 20 та 23 цього Закону.

Статтею 25 цього ж Закону передбачено, окрім іншого, що зберігання наркотичних засобів у спеціально обладнаних приміщеннях здійснюється суб`єктами господарювання за наявності в них ліцензії на цей вид діяльності. Зберігання наркотичних засобів у будь-яких кількостях в цілях, не передбачених цим Законом, забороняється.

Згідно з Законом України «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», наказу Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 № 188 з наступними змінами «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», до невеликих розмірів канабісу відноситься маса до 5 г, великі розміри від 500 г до 2500 г, особливо великі розміри 2500 г і більше.

Водночас, у порушення зазначених вище норм законодавства України, матрос ОСОБА_6 , вчинив кримінальні правопорушення за наступних обставин.

Так, матрос ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, достовірно знаючи, що канабіс є наркотичним засобом, вільний обіг якого обмежено, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, пов`язаних із порушенням правил обігу наркотичних засобів, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, перебуваючи в м. Гнівань Вінницького району Вінницької області, (точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено) виявив дикорослі рослини коноплі та діючи умисно, з метою власного вживання, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», зірвав вказані дикорослі рослини коноплі, які помістив до пакету, що був при ньому, тим самим незаконно придбав наркотичний засіб канабіс, для власних потреб, без мети збуту.

Надалі, матрос ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії, діючи умисно, реалізуючи протиправність своїх дій, з метою подальшого незаконного виготовлення та зберігання, переніс даний канабіс на територію домоволодіння за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , для подальшого висихання, тим самим вчинив незаконне виготовлення наркотичного засобу, без мети збуту.

У подальшому, матрос ОСОБА_6 , розуміючи, що канабіс є забороненим для обігу наркотичним засобом, діючи умисно, розуміючи протиправність своїх дій, вищевказаний канабіс помістив на зберігання на горищі свого житлового будинку, тим самим здійснюючи його незаконне зберігання, без мети збуту, до моменту його вилучення працівниками поліції 19.06.2025 під час невідкладного обшуку.

Відповідно до висновків експерта за результатами проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів, надана на експертизу речовина рослинного походження, є канабісом. Канабіс відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено. Загальна маса канабісу (у перерахунку на висушену речовину) становить 24,6 г.

Крім того, 22.06.2025 військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 матрос ОСОБА_6 , будучи облікованим як тимчасово прикомандированим до військової частини НОМЕР_2 , діючи з прямим умислом, із особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 , що розташована в населеному пункті АДРЕСА_1 , та проводив час на власний розсуд за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_2 матрос військової служби за мобілізацією ОСОБА_6 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами указаної військової частини правоохоронні органи або органи військового управління про свою належність до військової служби, а також учинене ним самовільне залишення військової частини, не повідомляв та проводив час на власний розсуд.

ОСОБА_6 04.08.2025 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309 КК України, тобто незаконне виготовлення, придбання, зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту; ч. 5 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, вчинене тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану.

04.08.2025 ОСОБА_6 затримано за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 1 ст. 309 КК України відповідно до ст. 615 КПК України.

Просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_8 та прокурор ОСОБА_3 підтримали дане клопотання і просили його задоволити. При цьому повідомили, що підозрюваний повторно самовільно залишив військову частину, а тому є всі підстави не визначати йому заставу.

Підозрюваний ОСОБА_6 просив відмовити у задоволенні клопотання та обрати інший запобіжний захід. Вказав, що дійсно двічі самовільно залишав військову частину, водночас вдруге вчинив кримінальне правопорушення через те, що його мати останніх 4 роки хворіє на серцево-судинні захворювання та їй потрібен догляд.

Захисник ОСОБА_9 просив частково задоволити клопотання, визначивши розмір застави - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі, відповідно до ст. 178 КПК України.

Під час вирішення питання про наявність підстав для задоволення клопотання, суд приймає до уваги, що згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд звертає увагу, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

Слідчий суддя при вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання враховує у своїй сукупності доведеність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованого злочину, тяжкість можливого покарання, наявність ризиків на які вказує прокурор.

Так, перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з того, що «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин (справа «Нечипорук і Йонкало проти України»).

У ході розгляду клопотання, яке відповідає вимогам ст. 184 КПК України, встановлено, що 04.08.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 1 ст. 309 КК України (а.с.55-60).

Обґрунтованість підозри підтверджується долученими до клопотання про обрання запобіжного заходу доказами: протоколом обшуку домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_6 , під час якого виявлено та вилучено наркотичні засоби (а.с.15-18); протоколом допиту свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (а.с.22-25, 26-28), які в своїх показах вказали, що вони були присутні в якості понятих під час обшуку домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_6 , під час якого було виявлено та вилучено наркотичні засоби, та які, зі слів ОСОБА_6 , останній зберігав без мети збуту; висновками судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/102-25/13918- НЗПРАП від 24.06.2025 (а.с.32-38, 39-46, 47-54), відповідно до яких виявлена та вилучена під час обшуку домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_6 речовина рослинного походження, є наркотичним засобом канабісом, обіг якого обмежено; рапортом старшого дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_12 про виявлені кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 309, ч. 5 ст. 407 КК України; витягом наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 178 від 23.06.2025 про те, що матрос ОСОБА_6 22.06.2025 самовільно залишив розташування військової частини (а.с.81) та іншими зібраними доказами у кримінальному провадженні.

Також слідчий суддя вважає наявними та доведеними ризики, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

п. 1 - ОСОБА_6 повторно підозрюється у самовільному залишенні військової часини, оскільки 27.12.2024 йому оголошено про підозру за ч. 5 ст. 407 КК України, тобто він обізнаний, що за вказане кримінальне правопорушення передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, а тому він може в будь-який момент без зайвих труднощів покинути місце свого проживання, усвідомлюючи загрозу застосування реальної міри покарання у разі визнання його винним судом;

п. 3 - за відсутності жодного контролю, вільно пересуваючись ОСОБА_6 , з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані правопорушення може впливати на свідків у кримінальному провадженні, з метою зміни ними показань, дачі неправдивих показань або відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування та його результати.

п. 4 - ОСОБА_6 має необхідні та достатні знання, що стосуються проведення досудового розслідування у кримінальних провадженнях, тактикою проведення слідчих дій та може перешкоджати встановленню істини у провадженні, узгоджувати свої показання з показаннями інших осіб, які є свідками, надавати цим особам поради з врахуванням відомих йому обставин кримінального провадження, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, з метою створення собі алібі щодо його непричетності до вчинення інкримінованих йому правопорушень, тим самим перешкоджаючи кримінальному провадженню.

п. 5 - може продовжити вчинити інші кримінальні правопорушення, зважаючи на те, що ОСОБА_6 на даний час не має офіційного та стабільного джерела доходів, у нього відсутні стійкі соціальні зв`язки, оскільки з дружиною проживають окремо, після можливого самовільного залишення військової частини підозрюється у скоєнні ще одного злочину пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів.

Приймаючи рішення, слідчий суддя виходить з того, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України є проступком, та за яке передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років.

Суд вважає, що суворість покарання сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного ОСОБА_6 переховуватися від суду у співставленні до особи підозрюваного та інших обставин справи.

Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти.

При вирішенні даного клопотання відповідно до приписів ст. 178 КПК України, слідчий суддя установив, що ОСОБА_6 на даний час не має офіційного та стабільного джерела доходів, з дружиною проживають окремо, раніше останньому вже повідомлялося органом досудового розслідування про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, однак останній висновків не зробив та підозрюється у скоєнні аналогічного злочину та наркозлочину, відтак у нього відсутні стійкі соціальні зв`язки та фактори стримуючого характеру, які на нього могли б впливати та запобігати вчиненню протиправних дій у подальшому. Також суд враховує ту обставину, що стан здоров`я та вік підозрюваного ОСОБА_6 дозволяють утримувати його під вартою.

Вирішуючи питання щодо застосування інших більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного суд вважає, що наразі, такі підстави відсутні, отож з урахуванням особи підозрюваного, тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, в яких він підозрюється, стадії кримінального провадження, незважаючи на існування презумпції невинуватості, суд зазначає, що інший більш м`який запобіжний захід не спроможний запобігти вказаним вище ризикам, існування яких доведено та забезпечити виконання підозрюваним належної процесуальної поведінки.

Отже, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Абзацом 8 ч. 5 ст. 183 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи вказані положення кримінального процесуального законодавства слідчий суддя вважає недоцільним визначати розмір застави підозрюваному ОСОБА_6 .

Керуючись ст. 176-178, 182-184, 186, 187, 193-194, 196,197 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Витава Тиврівського району Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк в межах досудового розслідування, але не більше шістдесяти днів, тобто до 02 жовтня 2025 року (включно).

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним ОСОБА_6 - з моменту вручення копії ухвали.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1