УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_10 від 17.04.2025 про закриття кримінального провадження № 0004847 від 18.12.2024, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 звернулися до Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою, в якій просили скасувати постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві (далі - ТУ ДБР у м. Києві) ОСОБА_10 від 17.04.2025 про закриття кримінального провадження № 0004847 від 18.12.20241, у зв`язку з її необґрунтованістю та безпідставністю.

У судове засідання скаржники не з`явилися, у прохальній частині скарги просили здійснювати розгляд за їх відсутності.

Слідчий ТУ ДБР у м. Києві у судове засідання не з`явився, направив на адресу суду матеріали кримінального провадження № 0004847 від 18.12.2024, просив у задоволенні скарги відмовити.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає можливим розглянути скаргу у його відсутність.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали скарги, долучені до неї документи, матеріали кримінального провадження № 0004847 від 18.12.2024, дійшов до наступного висновку.

Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Кримінальне провадження закривається слідчим, дізнавачем, прокурором з підстав, передбачених ст. 284 КПК України, зокрема, у разі, коли встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст.284 КПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 284 КК України, слідчий, дізнавач приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4-1, 9, 9-1 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

У будь-якому випадку воно може бути закрите лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК України порядку. Враховуючи те, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, при розгляді скарги на постанову про закриття провадження, слід з`ясувати питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження (Розділ 3 Листа ВССУ від 12 січня 2017 року № 9-49/0/4-17 «Узагальнення про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування»).

Згідно зі ст. 110 КПК України постанова слідчого має бути мотивована, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Однак вказані вимоги процесуального закону слідчим при закритті провадження дотримані не були.

Так, з матеріалів долучених до скарги встановлено, що кримінальне провадження № 0004847 зареєстроване на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києві від 29.11.2024 у справі № 761/43922/24, якою зобов`язано внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості на підставі заяви ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Згідно витягу з ЄРДР вказані відомості внесені 18.12.2024 за № 0004847 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України

Постановою старшого слідчого ТУ ДБР у м. Києві ОСОБА_10 від 17.04.2025 вказане кримінальне провадження закрито за відсутністю в діянні службових осіб Шевченківського УП складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

У той же час, у рішенні від 17.04.2025 слідчий не зазначив жодної проведеної ним під час досудового розслідування дії, спрямованої на перевірку доводів заяви ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Положенням ч. 1 ст. 92 КПК України встановлено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України збирання доказів стороною обвинувачення здійснюється шляхом проведення сукупності дій, якими є слідчі та негласні слідчі дії, отримання висновків експертів, витребування документів, проведення інших процесуальних дій.

Суд звертає увагу слідчого на те, що саме орган досудового розслідування має здійснювати всі необхідні процесуальні та слідчі (розшукові) дії для отримання доказів та встановлення істини у даному кримінальному провадженні та прийняти кінцеве рішення за наслідками його розслідування, відповідно до вимог ст. 283 КПК України.

З наданих слідчому судді матеріалів кримінального провадження вбачається, що у продовж строку досудового розслідування, слідчий здійснив одну дію у кримінальному провадженні - допитав двох свідків.

При цьому, в матеріалах кримінального провадження наявне доручення оперативному підрозділу на проведення слідчих (розшукових) дій (у порядку п. 3 ч. 2 ст. 40 КПК України) від 03.04.2025, згідно якого доручено оперативним співробітникам Київського міського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України допитати ОСОБА_3 як свідка у кримінальному провадженні щодо обставин, викладених у заяві від 13.11.2024.

На виконання вказаного доручення старшим оперуповноваженим КМУ ДВБ НП України складено рапорт від 11.04.2025, в якому він зазначив, що ОСОБА_3 запрошувалася до КМУ ДВБ НП України, проте, на телефонний дзвінок остання зазначила, що надавати покази у якості свідка не згодна, оскільки вважає себе потерпілою.

Варте уваги те, що крім ОСОБА_3 , відносно якої надано доручення на проведення допиту, відомості внесені на підставі колективної заяви також ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , проте слідчий прийшов до висновку про необхідність допиту тільки ОСОБА_3 .

Відтак, слідчий суддя звертає увагу слідчого на формальний характер досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, оскільки матеріали кримінального провадження не містять жодних відомостей, які свідчили б про проведення слідчим всього обсягу необхідних слідчих та процесуальних дій.

З урахуванням викладеного, оскаржувана постанова про закриття провадження не може вважатись законною та підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 9, 91-93, 110, 283, 284, 303-307 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Скаргу - задовольнити.

Постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_10 від 17.04.2025 про закриття кримінального провадження № 0004847 від 18.12.2024 - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1