Справа № 643/7330/25
Провадження № 1-кс/643/2489/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2025 м. Харків

Слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника скарги ОСОБА_3 в режимі відеоконференції, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 від 09.04.2025 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0007209 від 09.09.2024, -

встановив:

12.05.2025 до слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова надійшла скарга ОСОБА_3 , в якій заявник просить скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 від 09.04.2025 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0007209 від 09.09.2024, зобов`язати слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 залучити ОСОБА_3 до кримінального провадження № 0007209 від 09.09.2024 як потерпілого та призначити судово-медичну експертизу.

В обґрунтування скарги зазначив, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0007209 від 09.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України.

20.03.2025 ОСОБА_3 звернувся до слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, із заявою про залучення його в якості потерпілого, а також інших питань у кримінальному провадженні № 0007209 від 09.09.2024.

09.04.2025 слідчим Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, винесено постанову про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 від 20.03.2025.

Ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова від 12.05.2025 скаргу прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі, витребувано матеріали кримінального провадження.

14.05.2025 витребовувані матеріали кримінального провадження надійшли через канцелярію суду разом з клопотанням слідчого про розгляд справи за його відсутності, у якому слідчий також просив в задоволенні скарги відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні ОСОБА_3 зазначив, що кримінальним правопорушенням йому було завдано фізичної та майнової шкоди. Фізична шкода, на його думку, полягає в тому, що внаслідок неправомірних дій по відношенню до нього у нього розпочалася гіпертонічна хвороба. При цьому пояснив, що експертних досліджень даної обставини в кримінальному провадженні не проводилося. Майнова шкода, на думку заявника, полягає в тому, що ним не отримано належних йому сум оплати за військову службу, починаючи з квітня 2022 року, які як він вважає повинні були становити 250-300 тис. грн. Відтак заявник скаргу підтримав в повному обсязі та просив задоволити.

Слідчий суддя, заслухавши заявника, розглянувши матеріали скарги, дослідивши витребувані матеріали кримінального провадження, надавши оцінку доказам, встановив наступні обставини та прийшов до наступних висновків.

Зі змісту скарги та доданих до неї документів вбачається, що у провадженні слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження № 0007209 від 09.09.2024.

20.03.2025 ОСОБА_3 звернувся до слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, із заявою про залучення його в якості потерпілого, а також інших питань у кримінальному провадженні № 0007209 від 09.09.2024.

09.04.2025 слідчим Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, винесено постанову про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 від 20.03.2025.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 9 КПК України передбачає, що слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно з ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим, може бути оскаржене рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим.

Старший слідчий у своїй постанові від 09.04.2025 про відмову у задоволенні клопотання покликався на те, що в кримінальному провадженні не встановлено факту завдання ОСОБА_3 кримінальним правопорушенням фізичної, майнової або моральної шкоди, що у відповідності до ч. 5 ст. 55 КПК України унеможливлює визнання його потерпілим.

Перевірка наявності чи відсутності фактичних і правових підстав для набуття особою становища потерпілої у кримінальному провадженні здійснюється слідчим або прокурором відповідно до вимог КПК України з постановленням за її наслідками відповідного процесуального рішення.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Нормами статті 23 КПК України врегламентовано, що суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи, що у постанові від 09.04.2025 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим слідчий вказав обставини та проведені ним умовиводи, за яких він дійшов своїх висновків, сама постанова складена з врахуванням положень ч. 5 ст. 110 КПК України, слідчий суддя вважає, що в цій частині скарга є необґрунтованою, постанова слідчого такою, що не підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Згідно з положеннями глави 19 КПК України, усі питання, пов`язані із здійсненням кримінального провадження, вирішує слідчий, в провадженні якого таке знаходиться та/або процесуальний прокурор.

Відповідно до норми ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Чинним КПК України не передбачена можливість визнання або невизнання особи потерпілою у кримінальному провадженні слідчим суддею, так само як до повноважень слідчого судді не віднесено право зобов`язувати слідчого визнати особу потерпілою у кримінальному провадженні, в зв`язку з чим скарга у цій частині задоволенню не підлягає, що не позбавляє останнього можливості, у випадку прийняття слідчим рішення про відмову у визнанні потерпілим, оскаржувати таке рішення.

Таким чином, в цій частині вимоги скарга задоволенню не підлягає.

Що стосується вимоги про призначення судово-медичної експертизи, слідчий суддя вбачає за доцільне зазначити наступне.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 242 КПК України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

В силу приписів статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено судом з призначенням відповідної судової експертизи.

У п. 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Дульський проти України» (заява № 61679/00) від 01.06.2006, зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.

Більше того, згідно ч.2 ст.242 КПК України, слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи лише щодо: 1) встановлення причин смерті; 2) встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень; 3) визначення психічного стану підозрюваного за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності; 4) встановлення віку особи, якщо це необхідно для вирішення питання про можливість притягнення її до кримінальної відповідальності, а іншим способом неможливо отримати ці відомості; 6) визначення розміру матеріальних збитків, якщо потерпілий не може їх визначити та не надав документ, що підтверджує розмір такої шкоди, розміру шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяного кримінальним правопорушенням.

Отже призначення судово-медичної експертизи для встановлення ступеню тяжкості захворювання не входить в коло обов`язкових питань для експертного дослідження згідно норм кримінально-процесуального закону.

Призначення експертизи з інших питань, її необхідність та доцільність в кожному окремому випадку оцінюються в рамках конкретного кримінального провадження, виходячи із загальних засад кримінального провадження, враховуючи принцип економії процесуального ресурсу Держави.

Статтями 243, 244 КПК України передбачено, що експерт може бути залучений слідчим суддею за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених ст.244 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.244 КПК України сторона захисту має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про проведення експертизи у разі, якщо:

1) для вирішення питань, що мають істотне значення для кримінального провадження, необхідне залучення експерта, проте сторона обвинувачення не залучила його або для вирішення залученим стороною обвинувачення експертом поставлені запитання, що не дозволяють дати повний та належний висновок з питань, для з`ясування яких необхідне проведення експертизи, або існують достатні підстави вважати, що залучений стороною обвинувачення експерт внаслідок відсутності у нього необхідних знань, упередженості чи з інших причин надасть або надав неповний чи неправильний висновок;

2) сторона захисту не може залучити експерта самостійно через відсутність коштів чи з інших об`єктивних причин.

Як було встановлено у судовому засіданні, клопотання від 20.03.2025 в частині призначення судово-психіатричної експертизи ОСОБА_3 на даний час слідчим не вирішено.

З врахуванням наведеного, підстави для вирішення цього питання саме слідчим суддею відсутні.

За таких обставин, виходячи із загальних засад кримінального провадження, з метою виконання його завдань та застосування належної правової процедури, слідчий суддя доходить до висновку, що подана скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 22, 26, 110, 243, 244, 284, 303 - 307, 376 КПК України, -

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 від 09.04.2025 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0007209 від 09.09.2024 - відмовити.

Матеріали кримінального провадження № 0007209 від 09.09.2024 повернути до Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 19.05.2025 о 09:40.

Слідчий суддя ОСОБА_1