Справа №295/6307/25
УХВАЛА

19.05.2025 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

представника заявника ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Військової частини НОМЕР_1 на постанову старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_4 від 21.02.2025 про закриття кримінального провадження №0001716 від 10.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Командир військової частини НОМЕР_1 звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просить скасувати постанову старшого слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_4 від 21.02.2025 про закриття кримінального провадження №0001716 від 10.05.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. В обґрунтування скарги зазначає, що 21.02.2025 слідчим була винесена постанова про закриття кримінального провадження №0001716 від 10.05.2024, при цьому в основу рішення було покладено свідоцтво про хворобу №6587 від 22.10.2024, в якому було зазначено про непридатність ОСОБА_5 до військової служби з виключенням з військового обліку. На переконання заявника, постанова про закриття кримінального провадження була прийнята слідчим передчасно та невмотивовано, без повного і неупередженого дослідження всіх наявних доказів і обставин, а тому є незаконною та підлягає скасуванню.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, вважає досудове розслідування проведено об`єктивно, а постанову законною та обґрунтованою.

Слідчий суддя, дослідивши письмові матеріали скарги, оглянувши матеріали кримінального провадження №0001716 вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положенням ч. 2 ст. 9 КПК України передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Статтею 25 КПК України встановлено, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі "Михалкова та інші проти України" розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана "гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції", що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Судом встановлено, що в провадженні другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому перебувало кримінальне провадження №0001716 від 10.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Таке кримінальне провадження внесено до ЄРДР за фактом самовільного залишення військової частини військовослужбовцем ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою старшого слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_4 від 21.02.2025 кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення.

Також судом встановлено, що досудове розслідування розпочато на підставі матеріалів військової частини НОМЕР_1 , згідно з якими військовослужбовець військової служби за мобілізацією, який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану, близько 08 год. 00 хв. 17.04.2024 самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) та ухиляється від проходження військової служби по теперішній час.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29.03.2022 №33 солдат ОСОБА_5 зарахований до списків особового складу та на усі види забезпечення у військовій частині НОМЕР_1 та призначений на посаду стрільця-помічника гранатометника десантно-штурмового відділення десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 . Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 18.04.2024 №109 солдат ОСОБА_5 вважається таким, що 17.04.2024 не прибув на ранкове шикування до військової частини НОМЕР_1 .

Допитаний в якості свідка ОСОБА_5 зазначив, що 19.03.2022 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за призовом під час мобілізації, після чого був направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 . У подальшому, 29.03.2022 був призначений на посаду стрільця-помічника гранатометника десантно-штурмового відділення десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 . Під час проходження військової служби приймав участь в бойових діях, після чого внаслідок отриманих контузій стан здоров`я значно погіршився, у зв`язку з чим неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні в різних медичних закладах. Про перебування на стаціонарному лікуванні повідомляв командирів та медичну роту військової частини, скидаючи їм підтверджуючі документи в месенджерах. Водночас, весною 2024 року йому стало відомо, що його подали в списки як такого, що самовільно залишив військову частину. Будучи не згодним з вказаним рішенням до військової частини після лікування не прибув. Водночас, після проходження ВЛК згідно свідоцтва про хворобу №6587 від 22.10.2024 визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. Вказані документи надано до військової частини НОМЕР_1 .

Як зазначено у постанові, відповідно до свідоцтва про хворобу № 6587 від 22.10.2024 гарнізонної ВЛК військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_5 , визнаний непридатним до військової служби із виключенням з військового обліку.

Таким чином, під час здійснення досудового розслідування слідчим встановлено, що ОСОБА_5 є непридатним до військової служби, з виключенням з військового обліку, а отже, не може бути суб`єктом вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, що підтверджується довідкою військово-лікарської комісії.

Під час вивчення матеріалів кримінального провадження слідчим суддею було встановлено, що слідчий прийшов до помилкового висновку, що ОСОБА_5 не може бути суб`єктом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 401 КК України визначено, що військовими кримінальними правопорушеннями визнаються передбачені цим розділом (XIX) кримінальні правопорушення проти встановленого законодавством порядку несення або проходження військової служби, вчинені військовослужбовцями, а також військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів.

Згідно з ч. 5 ст. 407 КК України самовільне залишення військової частини або місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинені в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці, вчинене особами, зазначеними в частинах першій або другій цієї статті караються позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років.

З матеріалів службового розслідування та копій документів що до нього долучені, фактичних обставин справи, встановлено, що солдат ОСОБА_5 зарахований до списків особового складу і проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 29.03.2022 (наказ № 33 від 29.03.2022), 01.10.2024 зарахований у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 (наказ № 221 від 01.10.2022), тобто є військовослужбовцем згідно положень ч. 9 ст. 1 та частин 1 і 3 ст. 24 Закону № 2232-ХІІ.(к/п а.с.24)

На переконання слідчого судді, слідчим не враховано, що станом на 17.04.2024 року ОСОБА_5 являвся військовослужбовцем та проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 і не був виключений зі списків особового складу у порядку, встановленому Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008.

Слідчий суддя вважає, що посилання слідчого на свідоцтво про хворобу № 6587 є необґрунтованим, оскільки ОСОБА_5 визнано непридатним до військової служби 22.10.2024, а факт самовільного залишення військової частини військовослужбовцем відбувся 17.04.2024 року. При цьому, слідчий не дав оцінку матеріалам проведеного службового розслідування військової частини НОМЕР_1 за фактом самовільного залишення частини військовослужбовцем ОСОБА_5 17.04.2024 року та не дав оцінку діям останнього, в повній мірі не перевірив обстави події.

Таким чином, слідчим під час винесення постанови про закриття кримінального провадження було не повно досліджено обставини кримінального провадження та не надано належної правової оцінки зібраним доказам.

Тобто, всупереч ч. 2 ст. 93 КПК України, слідчим не в повному обсязі зібрано, перевірено та оцінено докази з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, а тому оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження винесена передчасно і підлягає скасуванню.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінки доказів, які стосуються цього провадження, у сукупності, а закриття кримінального провадження органом досудового розслідування за відсутності повного, неупередженого, ефективного досудового розслідування є неприпустимим.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчий без проведення необхідного обсягу слідчих дій, оцінки доказів та їх перевірки, зробив передчасний висновок про наявність підстав для закриття кримінального провадження.

Таким чином, слідчий суддя погоджується з доводами, наведеними у скарзі, а тому прийняте рішення про закриття кримінального провадження слід вважати передчасним і таким, що підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити.

Постанову старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_4 від 21.02.2025 про закриття кримінального провадження №0001716 від 10.05.2024 - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1