ВІТОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2720/19
Провадження №1-в/477/4/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року Вітовський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого по справі судді - ОСОБА_1

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

представника органу пробації - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві подання районного відділу №2 Філії державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_5 про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.ч.2,3 ст.74 КК України, ОСОБА_6 , засудженого вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 09 грудня 2019 року за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України до трьох років позбавлення волі та звільненого від відбування показання з іспитовим строком два роки та обов`язками, передбаченими ч.1 ст. 76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ВСТАНОВИВ:

03.12.2024 року до Жовтневого районного суду надійшло подання Філії державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях Миколаївський районний відділ №2 (далі орган пробації) про вирішення питання про звільнення ОСОБА_6 від покарання за епізодом крадіжки від 06.06.2018 року, призначеного йому вироком Жовтневого районного суду від 09.12.2019 року.

В обґрунтування заявленого подання спеціаліст органу пробації ОСОБА_7 зазначила, що ОСОБА_6 був засуджений вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 28.11.2018 року за ч.3 ст..185 КК України до покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі з іспитовим строком два роки та застосуванням ст.76 КК України.

Вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 9 грудня 2019 року ОСОБА_6 засуджено за ст. 185 ч.3 КК України за злочин, скоєний до постановлення попереднього вироку, тобто до 28.11.2018 року, а саме крадіжку з проникненням у житлове приміщення з вартістю викраденого майна 429,36 грн., із застосуванням ст. 70 ч.4 КК України та призначенням покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75 ,76 КК України на строк 2 роки.

Орган пробації посилається на Закон України від 09.08.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України що до посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року, яким змінено поняття вартості викраденого майна для визначення кримінальної карності крадіжки як складу злочину, передбаченого ст. 185 КК України, що призвело до часткової декриміналізації умисних діянь, виражених в умисному викрадені чужого майна.

Таким чином, орган пробації вважає, що суд має вирішити питання про звільнення ОСОБА_6 від покарання за епізодом крадіжки, скоєним 06.06.2018 року, з проникненням до житлового приміщення та викраденням майна на суму 429,63 грн., відповідно до вироку суду від 09.12.2019 року.

Засуджений ОСОБА_6 до судового засідання не з`явився, про причини не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю або обізнаності щодо заявленого службою пробації подання матеріали не містять.

Представник органу пробації в суді підтримав подання та просив про звільнення ОСОБА_6 від покарання, призначеного за епізодом крадіжки від 06.06.2018 року, скоєної з проникненням у житлове приміщення, так як іспитовий строк за вироком суду сплив, засуджений до органу пробації не з`являється, а на розгляді у суду перебуває ще декілька кримінальних проваджень щодо ОСОБА_6 .

У судовому засіданні прокурор не заперечував проти задоволення подання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративне правопорушення та деяких інших Законів щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна, та врегулювання деяких інших видів діяльності правоохоронних органів», який 09 серпня 2024 року набув чинності, та зазначив, що починаючи з вказаної дати майновим критерієм відмежування дрібної крадіжки, за яку передбачено адміністративну відповідальність, від крадіжки як кримінального правопорушення є два оподатковуваних мінімуми доходів громадян та складає 3028 грн. Так як за зазначеним епізодом крадіжки вартість викраденого майна не перевищує суму 3028 грн., то відповідно до зазначеного Закону вказана крадіжка є дрібною, а тому відповідальність за викрадення вказаного майна має бути адміністративною.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, зміст особової справи ОСОБА_6 та подання органу пробації суд встановив наступне.

Дії обвинуваченого кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), скоєне повторно, за епізодом від 06.06.2018 року як скоєне з проникненням до житлового будинку.

Матеріали кримінального провадження, за яким засуджено ОСОБА_6 , № 0000647 від 11.06.2018 року не містять даних про відшкодування збитку, заподіяного потерпілим крадіжкою.

При вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час судового розгляду справи повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також, що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України. Суду слід звернути увагу на те, що ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.

Згідно з п. 1 ч. 2 та ч. 8 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності кримінальне провадження закривається. Закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

У судовому засіданні встановлено, що засуджений ОСОБА_8 не просив про його звільнення, про подання клопотання органом пробації не знає. Місце його перебування суду невідоме. Кримінальні провадження, які перебувають на розгляді у Вітовському районному суді Миколаївської області відносно ОСОБА_8 зупинені у зв`язку з його розшуком. Іспитовий строк за вироком суду відносно ОСОБА_8 від 9 грудня 2019 року закінчився 9 грудня 2021 року, однак, засудженого не звільнено від відбування покарання у зв`язку з вчиненням ним інших кримінальних правопорушень у період іспитового строку за вироком від 9.12.2019 року, тобто за 2 роки до набрання чинності Законом, на який посилається орган пробації.

Відповідно до змісту ст.65 КК України, яка регулює загальні засади призначення покарання, судом призначається покарання за скоєння особою кримінального правопорушення, передбаченого певною статтею кримінального кодексу, незалежно від кількості епізодів. Покарання засудженому ОСОБА_6 призначене за ст.185 ч.3 КК України, з урахуванням кількості епізодів крадіжок, які ним вчинені.

Станом на день звернення 03.12.2024 року органу пробації з поданням про звільнення від покарання за епізодом кражіки від 06.06.2018 року за вироком від 09.12.2019 року, іспитовий строк закінчився у 2021 році.

Крім того, прокурор, підтримуючи подання органу пробаціїї про звільнення від покарання ОСОБА_6 за одним із епізодів крадіжки, не бере до уваги кваліфікуючі ознаки за зазначеним вироком, такі як проникнення до житлового приміщення, що у випадку «декриміналізації» має бути окремим складом кримінального правопорушення за яким потерпілий має право або ініціювати нове провадження, або погодити зміну кваліфікації скоєного кримінального правопорушення за окремим епізодом.

Таким чином, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для застосування положень Закону України від 09.08.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року, «яким змінено поняття вартості викраденого майна для визначення кримінальної карності крадіжки як складу злочину передбаченого ст. 185 КК України що призвело до часткової декриміналізації умисних діянь, виражених в умисному викрадені чужого майна» та відсутності підстав до задоволення подання органу пробацїі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 5, 284, 369-372, 392 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання районного відділу №2 Філії державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях Миколаївський про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.ч.2,3 ст.74 КК України, ОСОБА_6 , засудженого вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 09 грудня 2019 року за ч.3 ст.185 КК України - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження та може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1