ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/3765/25

Провадження № 11-кп/820/390/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження захисника обвинуваченого за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 361 КК України ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 квітня 2025, у кримінальному провадженні №0004227 від 12.12.2023,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, зокрема обвинуваченому ОСОБА_6 , на період судового провадження, але не більше ніж два місяці з дня проголошення ухвали, тобто до 29 травня 2025 року, включно.

Своє рішення суд обґрунтовував тим, що наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на підставі яких було обрано стосовно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, не відпали, а тому з урахуванням ступеня тяжкості та суспільної небезпеки кримінальних правопорушень, у яких обвинувачується ОСОБА_6 , його особи, прийшов до висновку, що про необхідність у продовженні строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, оскаржувану ухвалу, в частині продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 , змінити та визначити додатково йому розмір застави у розмірі 151 400 грн з покладенням на нього відповідних обов`язків. Зазначає, що повний текст ухвали ним отримано на електронну пошту лише 09.04.2025. Переконаний, що при винесені ухвали місцевий суд порушив вимоги ч.ч. 3,4 ст. 183 КПК України та не встановив розмір застави при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Уважає, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою був зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження та апеляційна скарга підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим з дня отримання копії ухвали.

Положеннями ч.1 ст.117 КПК України визначено, що пропущений, з поважних причин, строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.

Згідно з чинним законодавством поновити процесуальний строк суд може лише з поважних причин.

До поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження належить об`єктивні обставини, що перешкодили поданню апеляційної скарги у визначенні законом строки.

Зважаючи на те, що проголошення повного тексту судового рішення від 01.04.2025 відбулося 03.04.2025, а захисником отримано його лише 09.04.2025, що підтверджується скрін-шотом з електронної пошти, суд визнає пропуск строку, з наведених в апеляційній скарзі підстав, поважними причинами та такими, що об`єктивно не залежали від захисника, а тому він підлягає поновленню.

Відповідно до статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з приписами п. 4 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу.

Згідно зі статтею 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Проте, на переконання колегії суддів зазначених вимог закону місцевий суд, в повній мірі, не дотримався.

Як убачається з виділених матеріалів справи, в провадженні Хмельницького міськрайонного суду знаходиться кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 11.06.2024 за №0004227 від 12.12.2023, по обвинуваченню, зокрема, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 361 КК України.

В ході досудового розслідування ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, термін якого закінчується 04.04.2025.

За змістом ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання, суд своєю ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вирішуючи питання про доцільність продовження тримання під вартою ОСОБА_6 , місцевий суд зазначив, що, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на підставі яких запобіжний захід, останньому, було обрано, не відпали, судове провадження не завершене, зважаючи, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та не зможе запобігти вказаним ризикам, правильно дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 .

Отже, продовжуючи строк тримання під вартою ОСОБА_6 , суд першої інстанції правильно зазначив, що вказані прокурором ризики не зменшились та визнав їх такими, що виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, і на даний час, вони виключають заміну запобіжного заходу.

Разом з тим, з урахуванням особи обвинуваченого та вимог закону колегія суддів вважає за можливе визначити ОСОБА_6 розмір застави.

Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді чи суду.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з положеннями ч.4 ст.183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Водночас, Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях вказував на те, що обґрунтовуючи неможливість обрання інших альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою, суд повинен послатися на ті чи інші конкретні обставини, як цього вимагає пункт 3 статті 5 Конвенції (рішення у справі «Осипенко проти України»)

У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (рішення у справі "Вренчев проти Сербії" п.76).

Автоматична відмова в застосуванні застави без здійснення судового контролю є несумісною з вимогами пункту 3 статті 5 Конвенції (рішення у справі "S.B.C. v. the UK" п.п.23-24).

Беручи до уваги вищевказану практику ЄСПЛ, а також вимоги ст.183 КПК України, яка наділяючи слідчого суддю, суд дискреційними повноваженнями щодо питання стосовно визначення застави, водночас зобов`язує слідчого суддю, суд визначити розмір застави при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого, колегія суддів вважає, що ОСОБА_6 , у даному випадку, можливо визначити заставу.

Згідно з ч.4 ст.182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

При цьому, виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб виключити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

За змістом ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави, зокрема, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків.

Враховуючи ступінь тяжкості інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, інші обставини, передбачені ст.178 КПК України, колегія суддів вважає, що застава у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, здатна забезпечити виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

За таких обставин, виходячи з вимог п.4 ч.3 ст.407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу обвинуваченого слід задовольнити, а ухвалу місцевого суду скасувати, застосувавши до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в порядку, передбаченому ч.3 ст.183 КПК України, а також покладенням на нього відповідних процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 406, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Клопотання захисника ОСОБА_7 задовольнити.

Поновити захиснику ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 квітня 2025.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 квітня 2025 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 361 КК України ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0004227 від 12.12.2023 скасувати і постановити нову.

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до 29 травня 2025, включно, із визначенням застави в розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 151 400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) гривень.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 зобов`язання:

- прибувати до суду за кожною вимогою;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;

- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими, іншими обвинуваченими у даному кримінальному провадженні з приводу обставин кримінального провадження;

- здати на зберігання відповідному органу свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд за межі України, у випадку їх наявності.

У разі невиконання даних обов`язків, застава звертається в дохід держави.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_1 ОСОБА_2