Справа № 717/2036/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2025 селище Кельменці

Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000134 від 07.07.2025 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Нелипівці Кельменецького району Чернівецької області та проживає по АДРЕСА_1 , освіта базова загальна середня, не одруженого, не працюючого, раніше судимого вироком Кельменецького районного суду Чернівецької області від 15.01.2025 року за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

за ч. 2 ст.289 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за ч.4 ст.185 КК України, під час іспитового строку, встановленого судом, 19.06.2025 року приблизно о 2 годині 00 хвилин по вул. Н.Яремчука,10 в селі Нелипівці Дністровського району Чернівецької області, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, повторно вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом мопедом марки «Defiant» модель Arteco 50QT», який належав потерпілій ОСОБА_5 .

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин. Обвинувачений ОСОБА_3 будучи раніше судимим згідно вироку Кельменецького районного суду Чернівецької області за ч.4 ст. 185 КК України від 15.01.2025 року до покарання у виді 5 (п`яти ) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного йому основного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки, 19.06.2025 року приблизно о 2 годині, перебував в будинку за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 . Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 мав борги, він вирішив незаконно заволодіти транспортним засобом мопедом, який знаходився в господарстві за його місцем проживання та належав його сестрі потерпілій ОСОБА_5 та передати даний мопед за борги. З цією метою ОСОБА_3 підійшов до навісу, під яким зберігався мопед марки «Defiant» модель Arteco 50QT», який належав потерпілій ОСОБА_5 , виштовхав даний мопед з господарства та поштовхав його на територію, якою користувався місцевий житель ОСОБА_7 та якому наступного дня від передав вказаний вище мопед за свої борги в розмірі 800 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненому визнав повністю та дав суду показання про те, що 19.06.2025 року приблизно о 2 -3 годині він перебував в будинку за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 . Він мав борги за товари, придбані в місцевому магазині, тому він вирішив розрахуватись за них мопедом, який зберігався в господарстві за його місцем проживання та належав його сестрі потерпілій ОСОБА_5 . Приблизно о 2-3 годині 19.06.2025 року він підійшов до навісу, під яким зберігався мопед червоного кольору, виштовхав даний мопед з господарства та поштовхав його на територію, якою користувався місцевий житель ОСОБА_7 та якому наступного дня від передав вказаний вище мопед за власні борги в розмірі 800 гривень, так як цей чоловік є власником продуктової крамниці. Раніше він їздив цим мопедом, але цього разу його сестра не дозволяла йому брати належний її мопед. Через 10 днів сестра виявила зникнення мопеда та заявила в поліцію. Він не подумав про наслідки такого свого вчинку, про що дуже шкодує, розкаюється у вчиненому.

Потерпіла ОСОБА_5 дала суду показання, що в неї у власності є мопед марки «Defiant» модель Arteco 50QT», який вони з колишнім чоловіком придбали у 2018 році. Обвинувачений ОСОБА_3 є її рідним братом і в неї з ним постійно виникають конфлікти, тому що він продає речі з їхнього господарства. Вона бачила, що мопед, який зберігався під навісом по АДРЕСА_1 , зник і здогадувалася, що його міг викрасти брат, але після чергової суперечки, коли він її ображав на її день народження, погрожував її, вона вирішила звернутися в поліції з приводу зникнення мопеда. Вона погоджується з оцінкою мопеда в розмірі 8175 грн, мопед був у справному стані, зберігався під навісом, але вона ним не користувалася. Також вона не дозволяла брату користуватися цим мопедом, хоча раніше були випадки, коли він брав мопед без її дозволу. Після викрадення її повернули мопед у тому стані, який був до викрадення, тому матеріальних претензій до обвинуваченого ОСОБА_3 вона не має. Але вона хоче щоб він був покараний і щоб йому призначили позбавлення волі, тому що він не вперше вчиняє подібне.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються. Сумнівів в достовірності та щирості показань обвинуваченого немає, а тому судовий розгляд був обмежений його допитом, допитом потерпілої, дослідженням висновку експерта та документів, які характеризують особу обвинуваченого. Таким чином, вина обвинуваченого у вчиненому стверджується його показаннями та вказаними вище доказами.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 289 КК України, оскільки в ході судового розгляду було встановлено, що він вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом повторно.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до тяжких злочинів; особу обвинуваченого, який посередньо характеризується за місцем проживання, обставини, що обтяжують покарання рецидив злочинів, обставини, що пом`якшують покарання - щире розкаяння у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.

Враховуючи обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, суд вважає, ОСОБА_3 слід призначити покарання за ч.2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі з конфіскацією майна.

Відповідно до ч.3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Суд вважає, що остаточне покарання за сукупністю вироків ОСОБА_3 слід призначити на підставі ч.1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за даним вироком невідбутої частини основного покарання у виді 5 (п`яти) років, призначеного за вироком Кельменецького районного суду Чернівецької області від 15.01.2025 року у виді позбавлення волі з конфіскацією майна.

Суд вважає, що дане покарання обвинуваченому з врахування вказаних вище обставин, буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, тобто таке покарання відповідатиме цілям, які передбачені ч.2 ст.50 та ч.2 ст.65 КК України.

Також суд вважає, що відсутні підстави для звільнення ОСОБА_3 від відбування основного покарання на підстав ст. ст.75 КК України, оскільки він вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку, встановленого вироком суду.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7 у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК України. Частиною 2 статті 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Відповідно до п.5) ч.9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. При цьому: гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю).

Суд вважає, що речові докази по справі необхідно повернути потерпілому.

Також стосовно заяви прокурора про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою до набрання вироком законної сили, слід зазначити, що відповідно до п)1 ч. 4 ст.374 КПК України у резолютивній частині вироку, у разі визнання особи виправданою, зазначаються, крім іншого, рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Відповідно до п 2) ч. 4 ст.374 КПК України у резолютивній частині вироку, у разі визнання особи винуватою, зазначаються, крім іншого, рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою продовжити, змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Отже, враховуючи ст. 331 КПК України та імперативну норму ч.4 ст.176 КПК України, під час судового розгляду лише за клопотанням прокурора, суд ухвалою може продовжити, змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу, і відповідно до п 2) ч. 4 ст.374 КПК України у резолютивній частині вироку, у разі визнання особи винуватою, зазначити, крім іншого, рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, одним з яких є запобіжний захід.

Чинним КПК України не передбачено можливість при ухваленні вироку обрання або зміну запобіжного заходу судом до набрання обвинувальним вироком законної сили без дотримання порядку, передбаченого главою 18 цього Кодексу. Крім того відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Відповідно до ч.1 ст. 535 КПК України судове рішення, що набрало законної сили, якщо інше не передбачено цим Кодексом, звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції. Таким чином, обрання запобіжного заходу вироком суду могло б мати місце лише при можливості негайного виконання вироку суду в частині обрання запобіжного заходу. Чинним КПК України не передбачено негайне виконання вироку суду в частині обрання запобіжного заходу, на відміну від ухвали слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу, яка відповідно до ст. 205 КПК України підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Враховуючи дані обставини та вимоги КПК України, суд вважає неможливе зміну або обрання з ініціативи суду без дотримання порядку, передбаченого главою 18 цього Кодексу, на стадії ухвалення вироку стосовного обвинуваченого будь якого запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили та обрання або зміну такого запобіжного заходу за усним клопотанням сторони обвинувачення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 369-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти ) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Остаточне покарання за сукупністю вироків ОСОБА_3 призначити на підставі ч.1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за даним вироком невідбутої частини основного покарання у виді 5 (п`яти) років, призначеного за вироком Кельменецького районного суду Чернівецької області від 15.01.2025 року у виді 5 (п`яти ) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

До набрання даним вироком законної сили залишити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Стягнути із засудженого ОСОБА_3 на користь держави судові витрати на залучення експерта в розмірі 1782 (однієї тисячі сімсот вісімдесят дві ) гривні 80 ( вісімдесят) копійок .

Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту затримання ОСОБА_3 з метою виконання даного вироку.

Зарахувати відповідно до ч.7 ст. 72 КК України домашній арешт в даному кримінальному проваджені ОСОБА_3 у період з 31.07.2025 року по день набрання даним вироком законної сили у строк покарання за правилами, передбаченими в частині першій статті 72 КК України, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Речові докази по справі: мопед марки «Defiant» модель Arteco 50QT» повернути потерпілій ОСОБА_5 .

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. Апеляційна скарга на вирок суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду через Кельменецький районний суд. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1