Справа № 305/1034/25
Провадження по справі 1-кп/305/302/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2025 Рахівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рахів обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено в ЄРДР 29.03.2025 за № 0000142, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українець, громадянина України, із середньою освітою, не працює, одруженого, на утриманні має 4

неповнолітніх дітей, військовозобов?язаого, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 , 19.03.2025 близько 09:40 хвилини, був запрошений працівниками поліції ПОГ СП Рахівського РВП ГУНІІ в Закарпатській області ОСОБА_8 та ПОГ СП Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 , до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою складання на нього адміністративних матеріалів за ст. 210-1 ч. 3 КУПАП за вчинення ним адміністративного правопорушення, тобто порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період. Надалі 29.03.2025 близько 10:00 години, ОСОБА_4 , знаходячись у службовому автомобілі марки «Renault Duster» з д.н.з. НОМЕР_1 , діючи з єдиним умислом щодо уникнення адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 210-1 ч. 3 КУпАП та не доставки його до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи, що ПОГ СП Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 та ПОГ СП Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 є службовими особами, які виконують функції представника Національної поліції України, висловив останнім словесно пропозицію про намір надання ним неправомірної вигоди у розмірі 100 доларів США за не притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 210-1 ч. 3 КУпАП та не доставки його до ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно будучи попередженим про кримінальну відповідальність за пропозицію неправомірної вигоди службовій особі, громадянин ОСОБА_4 продовжуючи діяти з єдиним умислом щодо уникнення адміністративної відповідальності, діючи умисно, поклав у салоні службового автомобіля марки «Renault Duster» з д.н.з. НОМЕР_1 між водійським та пасажирським передніми сидіннями, грошові кошти у сумі 100 доларів США (одна купюра номіналом 100 доларів США), чим надав неправомірну вигоду за не притягнення до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 210-1 ч. 3 КУпАП, у встановленому законом порядку та не доставки його до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 369 КК України, тобто пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду, надання такої вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Зокрема пояснив, що він на автобусній зупинці курив і до нього підійшли працівники поліції і попросили пред`явити документи. Оскільки він не мав при собі документів, тому вони не змогли перевірити чи часом він не знаходиться у розшуку як ухилянт від військової служби, й вирішили його відвезти до ТЦК для встановлення даних. Тоді він запропонував їм 100 доларів США, щоб його не відвозили у м. Рахів до ТЦК та відспустили.

Свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пояснили кожен окремо, що вони патрулювали у с. Видричка та 19.03.2025 і помітили, що на зупинці громадського транспорту ОСОБА_4 курив сигарету. Під час перевірки його особи було встановлено, що він перебуває у розшуку як особа, що ухиляється від явки до РТЦК та СП, тому було прийнято рішення про його доставку до центру комплектування у м. Рахів, після чого ОСОБА_4 декілька разів пропонував їм дати хабар, а потім будучи в патрульному автомобілі кинув 100 доларову купюру на сидіння автомобіля.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що він зі своєю дружиною йшли з міста і їх зупинили працівники поліції з тим, щоб бути понятими й вони бачили, що біля автомобіля поліції стояв ОСОБА_4 , а всередині автомобіля лежала купюра 100 доларів США, які ОСОБА_4 пропонував поліцейським.

Свідок ОСОБА_9 в ході допиту пояснила, що вона з чоловіком поверталася з міста й бачила біля автомобіля поліцейських ОСОБА_4 , а всередині автомобіля на сидінні лежали 100 доларів, які ОСОБА_4 намагався дати поліцейським, у зв`язку з чим їх запросили бути понятими.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що під час судового розгляду достеменно встановлено, що інкриміноване протиправне діяння було вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 , тому просить суд визнати ОСОБА_4 винуватим та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, його винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення також підтверджується перевіреними в ході судового розгляду даного кримінального правопорушення письмовими доказами, що були зібрані в ході досудового розслідування, які надані прокурором для приєднання до обвинувального акта. Зокрема, беззаперечно вказують на вчинення ОСОБА_4 даного кримінального правопорушення:

- витяг з ЄРДР №0000142 від 29.03.2025, де вказано, що працівники поліції ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 під час патрулювання у с. Видричка виявили громадянина ОСОБА_4 , який перебуває у розшуку ТЦК та СП, який неодноразово пропонував працівникам поліції неправомірну вигоду, після чого здійснив спробу та надав поліції неправомірну грошову винагороду в розмірі 100 доларів США:

- рапорт про отримання повідомлення на номер 102 про надання ОСОБА_4 неправомірної вигоди працівниками поліції;

- протокол огляду місця події від 29.03.2025 зі світлинами, де під час огляду автомобіля «Renault Duster» з н.з. 0868 між водійським та пасажирським сидінням виявлено грошову купюру 100 доларів США, з номером QC25978055 А, які були вилучені та упаковані в спецпакет;

- заява ОСОБА_4 від 29.03.2025, який надав добровільну згоду та не заперечував щодо вилучення його грошей в сумі 100 доларів США;

- протокол про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 29.03.2025 й протоколом перегляду відеозапису від 29.03.2025, де відеокамера в салоні поліцейського автомобіля зафіксувала, як ОСОБА_4 дістав кошти, нахиляється до передніх сидінь автомобіля та кидає між сидіння купюру 100 доларів США;

- постанови заступника начальника СВ Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_10 від 29.03.2025 про визнання речовими доказами відеозапису з нагрудної камери працівників поліції від 29.03.2025 та 100 доларів США з номером QC25978055 А;

- протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.03.2025, де ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , ОСОБА_8 кожен окремо впізнали особу, яка надавала неправомірну вигоду в сумі 100 доларів США працівникам поліції - в ОСОБА_4 ;

- наказ про закріплення дільниць обслуговування за дільничними офіцерами поліції та поліцейськими офіцерами громади сектору превенції Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області від 24.03.2025, посадова інструкція поліцейських громади СП Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області та Доручення від 04.03.2025 "Про проведення профілактичних заходів на території Рахівського РВП..." відповідно до яких діяли працівники поліції під час здійснення ними своїх повноважень 19.03.2025 під час перевірки громадянина ОСОБА_4 ;

- протокол про вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАПП за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період;

- профайл звернення РТЦК та СП до Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області щодо необхідності доставлення ухилянта ОСОБА_4 до РТЦК та СП;

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, і оцінених судом доказів, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_11 в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 369 КК України, як тобто пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду, надання такої вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.

Даними, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , є те, що він що він раніше не судимий, на спеціальному обліку у лікаря психіатра, фтизіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації та мешкання, не одружений, на утриманні має чотирьох малолітніх дітей, за місцем проживання характеризується посередньо. Згідно з досудовою доповіддю, складеною органом пробації ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_4 та ризик небезпеки для суспільства є середнім, тому з врахуванням зібраної інформації на обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню оцінку ризику ймовірного вчинення повторного правопорушення, його виправлення у громаді є можливе.

Обставини, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає його щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно з вимогами статей 65-67 КК України з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання суд враховує, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України, яке належить до категорії нетяжких злочинів, форму й ступінь вини обвинуваченого, його щире каяття, яке полягає у відвертому осуді обвинуваченим своєї протиправної поведінки та готовності нести відповідальність за вчинене, тому суд вважає за необхідне для виправлення та попередження нових злочинів, ОСОБА_4 слід обрати покарання у виді штрафу, оскільки, на думку суду призначення йому покарання у виді обмеження чи позбавлення волі є надто суворим, адже він має на своєму утриманні та вихованні чотирьох малолітніх дітей, є раніше не судимий та має мотивацію до кращих змін у своєму житті.

Крім того, з урахуванням майнового стану ОСОБА_4 , зокрема того, що він наразі не має стабільного доходу та має на утриманні співмешканку й чотирьох малолітніх дітей, в судовому засіданні просив про розстрочку йому сплати штрафу, оскільки санкція статті передбачає штраф у досить великому розмірі, суд вважає за можливе та необхідне сплату ОСОБА_12 розстрочити на дванадцять місяців, відповідно до ч. 4 ст. 53 ЦПК України.

Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (не свавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Тобто, як наслідок, формальні моменти не можуть бути вирішальними, головною є можливість у кожній конкретній справі оцінити основну мету застосування певного заходу та характер впливу на особу, які можуть істотно відрізнятися, навіть, за зовнішньої подібності відповідних примусових заходів, бо Суд стоїть на тій позиції, що незалежно від того, що вчинили злочинці, визнання їх людської гідності передбачає надання їм можливості ресоціалізувати себе за час відбування покарання з перспективою колись стати відповідальним членом вільного суспільства, що, у цій ситуації, при застосуванні саме такого покарання, є можливим.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, в той час, як покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами, зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду, з урахуванням того, що оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого (Постанова ВС від 10 червня 2020 року в справі № 161/7253/18), що власне і має місце, в цій ситуації.

Також, на думку суду, призначена міра покарання надасть можливість обвинуваченому сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчинені ним протиправні діяння у майбутньому, що буде своєю чергою достатньою превентивною мірою, відповідатиме тяжкості вчиненого правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав особи.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільного позову не заявлено.

Витрати на залучення експерта у даному кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався ні під час досудового слідства, ні під час розгляду справи в суді.

Керуючись ст.ст. 368-370, 373, 374, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, й призначити покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн (сімнадцять тисяч гривень), розстрочивши сплату штраф на 12 місяців, сплачуючи щомісячно по 1416, 66 гривні, а останній платіж 1416,74 гривні.

Речовий доказ - одну купюру номіналом 100 доларів США, з серійним номером QC25978035А, яку було упаковано в спецпакет з логотипом НУ №ICRO132959, що передана на зберігання в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», конфіскувати в дохід держави.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі несплати штрафу, тобто несплати його чергового платежу, суд замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді громадських робіт із розрахунку одна година громадських робіт за один установлений законодавством неоподатковуваний мінімум доходів громадян або виправними роботами із розрахунку один місяць виправних робіт за двадцять установлених законодавством неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, але на строк не більше двох років.

На вирок може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку в канцелярії суду.

Суддя: ОСОБА_1