Справа № 364/471/25
Провадження № 1-кп/364/43/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2025 Володарський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

інші учасники справи - не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Володарського районного суду Київської області в селищі Володарка Білоцерківського району Київської області за обвинувальним актом кримінальне провадження, внесене 17.04.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000089, відносно обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Горобіївка Сквирського району Київської області, громадянина України, освіта професійно-технічна, не працює, одружений, на утриманні малолітніх та/або неповнолітніх дітей не має, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, невійськовозобов`язаний, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- вироком Сквирського районного суду Київської області від 23.04.2025 за частиною першою статті 246 Кримінального кодексу України (далі - КК України) до 1 року пробаційного нагляду;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 249 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Статтею 27 Закону України «Про тваринний світ» передбачено, що у порядку загального використання об`єктів тваринного світу громадянам, у випадках, передбачених законодавством, дозволяється безоплатне любительське і спортивне рибальство для особистого споживання (без права реалізації) у визначених відповідно до законодавства водних об`єктах загального користування у межах встановлених законодавством обсягів безоплатного вилову і за умови додержання встановлених правил рибальства і водокористування. В інших випадках любительське і спортивне рибальство здійснюються на праві спеціального використання об`єктів тваринного світу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України відповідно до цього та інших законів.

Відповідно до підпункту 14 пункту 11 Порядку здійснення любительського і спортивного рибальства, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за № 1126 від 18.07.1998, під час здійснення любительського і спортивного рибальства забороняється лов (добування) водних живих ресурсів: із застосуванням вибухових і отруйних речовин, електроструму, колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї (за винятком гарпунних рушниць для підводного полювання), промислових та інших знарядь лову (добування), виготовлених із сіткоснасних чи інших матеріалів усіх видів і найменувань, способу багріння, спорудження гаток, запруд та спускання води з рибогосподарських водойм.

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 розділу IV Правил любительського та спортивного рибальства, затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19.09.2022 № 700, забороняється добування (вилов) такими знаряддями лову, як сітками та пастками усіх типів та конструкцій, а також іншими сітковими знаряддями лову, за винятком раколовок конструкції «хапка» та підсак, встановлених цими Правилами розмірів.

Окрім того, положеннями підпункту 4 пункту 4 розділу IV Правил любительського та спортивного рибальства, затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19.09.2022 № 700, передбачена заборона добування (вилов) у період нересту, за виключенням добування (вилову) водних біоресурсів на не заборонених органами рибоохорони ділянках рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) гачковими знаряддями лову з кількістю гачків не більше двох на рибалку або спінінгом з однією штучною приманкою з берега.

Наказом Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у місті Києві та Київській області від 26.03.2025 № 94 затверджено Перелік меж нерестовищ на період нересту в 2025 році у межах району діяльності Київського рибоохоронного патруля.

При цьому, визначено тривалість періоду нерестової заборони згідно з чинним законодавством, а саме:

- на Київському та Канівському водосховищах - з 1 квітня до 10 червня;

- у всіх інших річках та їх кореневих водах - з 1 квітня до 20 травня;

- в придаткових водах - з 1 квітня до 30 червня.

Разом з тим встановлено, що на порушення наведених вимог чинного законодавства України 16.04.2025 близько 20 год., точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, обвинувачений ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне зайняття рибним добувним промислом, прибув на став № 7, що розташований в руслі річки Біліївка, правій притоці річки Березянка, лівій притоці річки Рось (кадастровий номер земельної ділянки під водним об`єктом - :02:004:0031), та який знаходиться між селами Петрашівка, Біліївка та Гайворон Білоцерківського району Київської області, де на водному об`єкті, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, посягаючи на суспільні відносини у сфері раціонального використання живих водних біоресурсів, використовуючи заборонені знаряддя лову - рибацькі сітки в кількості трьох штук, в нерестовий заборонений період, здійснив незаконний вилов великої кількості водних живих біоресурсів (риби) таких видів: окунь - 1 шт., сазан - 17 шт., карась сріблястий - 26 шт.

За висновком судової інженерно-екологічної експертизи від 01.05.2025 № СЕ-19/111-25/25994-ФХЕД розмір шкоди, заподіяної внаслідок незаконного вилучення перелічених вище живих водних біоресурсів з природного середовища загальною кількістю 44 екземпляри, становить 107 270 гривень, що є істотною шкодою.

Допитаний у судовому засіданні 27.08.2025 обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 249 КК України, за обставин, правильно, на його думку, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, фактичні обставини справи і зібрані по ньому докази не заперечує, не оспорює, а так само визнає повністю пред`явлений до нього прокурором в інтересах потерпілої сторони цивільний позов, заявлений до стягнення розмір відшкодування завданої ним матеріальної шкоди та надані на його підтвердження докази не заперечує і не оспорює.

По суті обвинувачення та заданих запитань обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що він не працює, не є пенсіонером, оскільки до пенсії йому не вистачає трудового стажу. Раніше, років двадцять тому був тричі судимий, але судимість погашена. На тепер через відсутність грошей займається рибальством, рубав дрова, тому був засуджений у Сквирі, зараз відбуває пробаційний нагляд. Щодо подій у квітні поточного року, то він, дійсно, ловив рибу, сам, знаючи, що сітками неможна, до того ж період нересту, але ловив: приїхав поставив сітки, а наступного дня зняв і був спійманий «дроном», приїхали служби, все добровільно віддав, всі докази, сітки, рибу. Кількість виловленої риби, розмір завданої шкоди не заперечує.

Також обвинувачений просив суд суворо не карати, він чесно кається, висновки зробив, планує влаштуватись на роботу на завод - Шамраївський цукровий завод, але поки у процесі працевлаштування.

Представники потерпілої особи - Володарської селищної ради Білоцерківського району Київської області ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи належно повідомлені; до суду подали клопотання про розгляд справи без їх участі, заявлений прокурором цивільний позов підтримують (а.п. 71, 75).

Представник Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм (цивільного співпозивача) до суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи належно повідомлені, що підтверджено поштовим повідомленням (а.п. 77), їх неявка визнана судом з урахуванням думок присутніх учасників судового провадження такою, що не перешкоджає розгляду справи, враховуючи, що позов подано прокурором.

Заслухавши думки присутніх учасників судового провадження та аналізуючи надані в судовому засіданні показання, суд приходить до висновку, що ці показання є логічними і послідовними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння змісту істотних для даного кримінального провадження обставин вчинення кримінального правопорушення, добровільності і щирості позицій.

Тому, беручи до уваги, що обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, ствердив обставини, викладені в обвинувальному акті, з`ясувавши, що він правильно розуміє зміст фактичних обставин кримінального провадження, що немає сумнівів у добровільності та щирості його позицій, роз`яснивши обмеження права оскаржити визнані ним обставини в апеляційному порядку, заслухавши думки присутніх у судовому засіданні учасників судового провадження, суд на підставі частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) визнав недоцільним досліджувати докази стосовно обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Зважаючи на усе наведене та даючи правову оцінку діям обвинуваченого, суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , незаконного зайняття рибним добувним промислом, що заподіяло істотну шкоду, і кваліфікує такі дії за частиною першою статті 249 КК України.

При цьому, кваліфікуючи дії обвинуваченого як такі, що заподіяли істотну шкоду, суд бере до уваги долучений прокурором до матеріалів судового провадження висновок судової інженерно-екологічної експертизи від 01.05.2025 № СЕ-19/111-25/25994-ФХЕД (а.п. 107-110), яким визначено розмір заподіяної ОСОБА_4 шкоди внаслідок незаконного вилучення згаданих вище живих водних біоресурсів (риби) з природного середовища загальною кількістю 44 екземпляри, що становить 107 270 грн., а також констатовано, що така шкода є істотною за критеріями «вилов риби в період нересту» та «добування великої кількості риби» з посиланням на пункт 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 10.12.2004 № 17 «Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля».

У названій постанові Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що відповідальність за злочин, передбачений статтею 249 КК України, настає лише за умови, що діями винної особи заподіяно істотну шкоду; на те, що шкода є істотною, можуть вказувати, зокрема, такі дані: знищення нерестовищ риби; вилов риби в період нересту, нечисленних її видів або тих, у відтворенні яких є труднощі; добування великої кількості риби, водних тварин чи рослин або риби чи тварин, вилов яких заборонено; тощо.

Питання про призначення обвинуваченому покарання суд вирішує, керуючись вимогами статей 50, 65-67 КК України, роз`ясненнями, викладеними в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (зі змінами), правовими позиціями Верховного Суду.

Так, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, виходячи з принципів справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо розміру призначеного покарання, завданням якого є виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки вищезазначених обставин, що впливають на покарання, а її реалізація становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в межах якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого (постанова Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 21.08.2024 у справі № 127/16102/23).

Досліджуючи дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 згідно з долученими прокурором доказами (а.п. 84-110), судом встановлено, що він є громадянином України, народився 05.03.1956 у селі Горобіївка Сквирського району Київської області (а.п. 85-87), зареєстрований і проживає у місті Сквира Білоцерківського району Київської області, на обліку в лікарів нарколога, психіатра не перебуває (а.п.93), за місцем проживання характеризується Сквирською міською радою як особа, щодо якої компрометуючих даних не надходило (а.п. 94), не перебуває на обліку військовозобов`язаних з огляду на його вік.

Щодо судимості прокурор долучив копію вироку Сквирського районного суду Київської області від 23.04.2025 (справа № 376/643/25), згідно з яким ОСОБА_4 було засуджено за частиною першою статті 246 КК України з призначенням покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік (а.п. 90-92), але на час подання обвинувального акта до суду цей вирок тоді ще не набрав законності сили. За станом на тепер вирок вже набрав законної сили і ОСОБА_4 відбуває призначене судом покарання.

Питання щодо набрання зазначеним вироком суду законної сили судом було перевірено за відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень у порядку повного доступу, передбаченого частиною п`ятою статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» (а.п. 111-114).

Передбачених статтею 67 КК України обставин, що обтяжують обвинуваченому покарання, органом досудового розслідування і судом не встановлено.

До обставин, які згідно зі статтею 66 КК України пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття, про що зазначено в обвинувальному акті та прокурором у судовому засіданні, а також підтверджується наданими обвинуваченим в суді показаннями, ставленням до вчиненого.

Складення досудової доповіді щодо обвинуваченого не доручалося, зважаючи на розгляд кримінального провадження в порядку статті 381 КПК України (ухвала суду від 09.06.2025, а.п. 32-34).

Враховуючи усе викладене та беручи до уваги, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд дійшов до таких висновків.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує вчинення ним кримінального проступку за визначенням статті 12 КК України, відсутність обтяжуючих та наявність однієї пом`якшуючої покарання обставини, бере до уваги особу винного, його спокійний, врівноважений характер, інші характеризуючи його відомості, наведені вище, а також визнання ним повністю своєї вини, надання суду правдивих та послідовних показів, каяття у вчиненому, намір та вчинення кроків до працевлаштування, що, на переконання суду, свідчить, що він може і бажає стати на шлях виправлення, це в свою чергу дозволяє суду призначити покарання, не пов`язане з ізоляцією від суспільства.

З огляду на це та враховуючи і погоджуючись повністю з позицією прокурора, його обґрунтуванням, наданим у судовому засіданні, що не заперечувалось обвинуваченим, тому суд дійшов до висновку про доцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 за частиною першою статті 249 КК України покарання у виді пробаційного нагляду на максимальний строк, передбачений санкцією цієї статті, беручи до увагу особу винного, його судимість у поточному році з призначенням вже аналогічного виду покарання, відсутність на тепер роботи, отримання лише соціальної допомоги, а тому певні ризики, що по потребують нагляду за обвинуваченим і сприяння підтримання його належної поведінки у суспільстві.

Призначення обвинуваченому інших видів покарання суд вважає недоцільним, зокрема, призначення штрафу - через відсутність достатніх фінансових джерел, а покарання у виді обмеження волі - через досягнення обвинуваченим пенсійного віку (частина третя статті 61 КК України).

Разом з тим, враховуючи, що у ході судового розгляду з`ясовано, що обвинувачений засуджений за вчинення іншого кримінального правопорушення згаданим вище вироком суду, тому суд вбачає підстави для застосування положень частини четвертої статті 70 КК України та призначення остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Крім того враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 не становить собою суспільної небезпеки, не ухилявся від викликів до суду без поважних причин, а міра покарання, яка йому призначається, не пов`язана з ізоляцією від суспільства, тому суд за таких обставин вважає обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили недоцільним.

Питання щодо завданої кримінальним правопорушенням шкоди суд вирішує з огляду на поданий одночасно з обвинувальним актом прокурором у названому кримінальному провадженні - начальником Володарського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 в інтересах держави в особі: Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм і Володарської селищної ради Білоцерківського району Київської області, цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням у сфері охорони водних живих ресурсів (а.п. 12-23), прийнятий до розгляду ухвалою суду від 09.06.2025 (а.п. 32-34).

У позові прокурора з посиланням на обставини, встановлені в даному кримінальному провадженні, вказано, що згідно з висновком судової інженерно-екологічної експертизи від 01.05.2025 № СЕ-19/111-25/25994-ФХЕД розмір шкоди, заподіяної внаслідок незаконного вилучення згаданих вище живих водних біоресурсів з природного середовища загальною кількістю 44 екземпляри, становить 107 270 грн.

Обвинуваченим ОСОБА_4 позовні вимоги визнано повністю, заперечення проти заявленої позовної вимоги та розміру відшкодування в обвинуваченого відсутні, докази не оспорює.

За загальним правилом частини першої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), що не суперечить засадам кримінального судочинства (частина п`ята статті 128 КПК України), обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

За положеннями частини другої статті 127, частини першої статті 129 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні; ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Право прокурора подати даний позов було обґрунтовано ним під час звернення до суду з обвинувальним актом та перевірено судом на стадії призначення судового розгляду ухвалою суду від 09.06.2025 з урахуванням приписів частини четвертої статті 25 Закону України «Про прокуратуру» та висновків Верховного Суду, викладених, зокрема, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2024 у справі № 925/1133/18 (а.с. 32-34).

Як встановлено в ході розгляду кримінального провадження, внаслідок злочинних дій обвинуваченого довкіллю було завдано матеріальну шкоду у загальному розмірі 107 270,00 грн., завдання якої та її розмір не заперечувалася в суді учасниками судового провадження, зокрема обвинуваченим (цивільним відповідачам). При цьому суд не має сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання, відтак наведені обставини суд вважає встановленими і доведеними.

Відповідно до припису статті 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності.

Аналогічно приписами статей 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність; застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України; шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відповідно до положень статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства; способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди.

Згідно з частинами першою та другою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками є, зокрема, втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За роз`ясненням, викладеним у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди слід довести такі факти як: неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх цих умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди; відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. При цьому у деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди. Тобто діє презумпція вини завдавача шкоди (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27.06.2018 р. у справі № 364/1080/16-ц).

З огляду на наведене судом встановлено, що матеріальна шкода в розмірі 107 270 грн. заподіяна внаслідок незаконного вилову великої кількості водних живих біоресурсів (риби) у загальній кількості 44 екземпляри неправомірними діями цивільного відповідача - обвинуваченого ОСОБА_4 , винуватість якого у вчиненні зазначених дій доведена у даному судовому провадженні з розгляду кримінального провадження, внесеного 17.04.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000089, за обвинуваченням згаданого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 249 К України. А тому між протиправною поведінкою Відповідача (обвинуваченого) та заподіяною внаслідок порушення водного законодавства шкодою наявний причинно-наслідковий зв`язок.

На підставі пункту 7 частини третьої статті 29 Бюджетного кодексу України джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів є, зокрема, 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 69-1 названого Кодексу до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до бюджетів місцевого самоврядування (крім бюджетів міст Києва та Севастополя) - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.

Отже, шкода, заподіяна порушенням природоохоронного законодавства, відшкодовується шляхом перерахування коштів на єдиний розподільчий казначейський рахунок відповідної місцевої ради, на адміністративній території якої скоєно правопорушення, на користь зведеного бюджету, із якого місцевим органом Державної казначейської служби України в подальшому розподіляються конкретні суми коштів до державного, обласного та місцевого бюджетів у зазначеному вище співвідношенні (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27.06.2018 р. у справі № 364/1080/16-ц).

Зважаючи на усе наведене та доведеність винуватості обвинуваченого (цивільного відповідача) у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, завдання ним внаслідок неправомірних дій шкоди довкіллю, встановивши наявність причинного зв`язку між діями обвинуваченого (цивільного відповідача) та завданою шкодою, тому суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю.

Судовий збір з обвинуваченого, який несе цивільну відповідальність згідно з поданим цивільним позовом у кримінальному провадженні, не стягується (постанова Верховного Суду від 23.01.2019 у справі № 187/291/17).

Питання щодо речових доказів та процесуальних витрат суд вирішує за вимогами статей 100, 124 КПК України згідно з наданими прокурором доказами (а.п. 96-105).

Водночас суд вбачає підстави для скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Сквирського районного суду Київської області від 18.04.2025 (а.п. 98-100), керуючись частиною четвертою статті 174 КПК України, а також підстави для застосування спеціальної конфіскації відносно майна, що було використано як засоби/знаряддя вчинення кримінального правопорушення (стаття 96-1, пункт 4 частини першої статті 96-2 КК України).

Керуючись частиною першою статті 249 КК України, статтями 100, 124, 127, 129, 174, 369-371, 373, 374, 392-395, 532 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 249 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком 3 (три) роки.

На підставі частин першої, четвертої статті 70 Кримінального кодексу України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Сквирського районного суду Київської області від 23.04.2025 (справа № 376/643/25), більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді пробаційного нагляду строком 3 (три) роки.

На підставі пунктів 1-3 частини другої, пункту 4 частини третьої статті 59-1 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

У разі ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду засуджений може бути притягнений до кримінальної відповідальності (стаття 389 КК України, стаття 493 Кримінально-виконавчого кодексу України).

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь держави процесуальні витрати за проведення судової інженерно-екологічної експертизи у розмірі 7 131 (сім тисяч сто тридцять одна) грн. 20 (двадцять) коп.

Цивільний позов прокурора - начальника Володарського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 в інтересах держави в особі Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм і Володарської селищної ради Білоцерківського району Київської області до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням у сфері охорони водних живих ресурсів, - задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь Державного бюджету України, обласного бюджету Київської області, місцевого бюджету Володарської селищної ради Білоцерківського району Київської області шкоду, заподіяну внаслідок незаконного вилову водних біоресурсів у розмірі 107 270 (сто сім тисяч двісті сімдесят) грн. 00 коп. на рахунок: UA0010792; отримувач: ГУК у Київській області/Володарська селищна рада; ЄДРПОУ отримувача: 37955989; банк отримувача: Казначейство України; код платежу: 24062100 «грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності».

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Сквирського районного суду Київської області від 18.04.2025 (справа № 376/1130/25, провадження № 1-кс/376/194/2025), а саме: сітки в кількості 3 шт., розмірами вічок 60 мм, 60 мм та 70 мм, кожна довжиною по 60 м, які знаходяться у поліпропіленовому мішку та які передані для зберігання в камеру схову речових доказів при Відділі поліції № 1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області.

У порядку застосування спеціальної конфіскації на підставі статті 96-1, пункту 4 частини першої статті 96-2 КК України майно, що було використано як засоби/знаряддя вчинення кримінального правопорушення, а саме: сітки в кількості 3 шт., розмірами вічок 60 мм, 60 мм та 70 мм, кожна довжиною по 60 м, які знаходяться у поліпропіленовому мішку та які передані для зберігання в камеру схову речових доказів при Відділі поліції № 1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, - передати в дохід держави.

Речові докази у кримінальному провадженні, внесеному 17.04.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000089, а саме:

- риба, а саме: окунь звичайний Perca fluviatilis в кількості 1 шт., сазан Cyprinus caprio - 17 шт. та карась сріблястий Carassius gibelio - 26 шт., що передано на зберігання під розписку працівнику Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у місті Києві та Київській області ОСОБА_7 , - залишити названому Агентству;

- копії протоколу огляду місця події від 16.04.2025, роз`яснення з Інституту рибного господарства НААН України та розрахунок матеріальної шкоди, які знаходяться у спецпакеті № 4113202, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження, - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Копії цього вироку негайно після проголошення вручити прокурору ОСОБА_3 , обвинуваченому ОСОБА_4 та надіслати до Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм і до Володарської селищної ради Білоцерківського району Київської області.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Володарський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Згідно з частиною другою статті 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1