Провадження по справі № 1-кп/522/1196/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

здійснивши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі судовий розгляд у кримінальному провадженні за № 0000258 від 15.05.2023 на підставі обвинувального акту стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , яка не є депутатом ради будь- якого рівня, раніше не судима -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_3

інших учасників:

перекладача ОСОБА_6 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 111-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 у вересні місяці 2022 року, керуючись корисливим мотивом, за грошову винагороду, прийняла пропозицію ОСОБИ №1, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, щодо участі у проведенні у селі Станіслав Херсонського району Херсонської області, незаконного референдуму щодо входження Херсонської області до складу Російської Федерації.

Так, ОСОБА_3 , у період з 23.09.2022 по 27.09.2022, діючи за попередньою змовою з ОСОБОЮ №1 та іншими невстановленими особами (щодо яких здійснюється досудове розслідування), діючи із прямим умислом, усвідомлюючи свою протиправну діяльність та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, в порушення Конституції України, Закону України «Про всеукраїнський референдум», Закону України «Про правовий режим воєнного стану», прийняла участь у проведенні незаконного референдуму та у період з 23-27 вересня 2022 з урною для бюлетенів та наданими їй бюлетенями, у супроводі озброєних військових рф здійснила подворовий обхід жителів с. Станіслав, Херсонського району Херсонської області з метою їх залучення до голосування щодо входження Херсонської області у склад РФ. Під час проведення референдуму ОСОБА_3 активно пропонувала мешканцям с. Станіслав проголосувати шляхом поставлення відповідних відміток у бюлетені, вела облік громадян по списку, які проголосували під час проведення незаконного референдуму, а також активно закликала осіб, які не хотіли приймати участь у голосуванні шляхом висловлювання закликів про позитивні зміни у їх житті під керівництвом російської влади.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 111-1 КК України не визнала, зазначила, що прийняла участь у проведенні незаконного референдуму на тимчасово окупованій території так як боялась за своє життя. Їй відомо, що мешканку сусіднього села розстріляли, так як вона не слухала російську владу.

Пояснила, що приймала участь у референдумі за наступними обставинами.

Так, після окопування російськими солдатами с. Станіслав Херсонського району Херсонської області її та інших мешканців села (кого саме ОСОБА_3 не знає) ОСОБА_7 (яку посаду остання займала ОСОБА_3 не знає) зібрала в приміщенні сільської ради та повідомила про їх участь у референдумі (з яких питань, ОСОБА_3 вже не пам`ятає). Їм надали списки мешканців села та скриньки. По селу вона ходила з ОСОБА_8 та ще однією жінкою, яку вона не знає.

Хто рахував бюлетні ОСОБА_3 не знає.

Через деякий термін їй якась жінка принесла 40000 рублів, проте ОСОБА_3 вважала, що це гроші, які вона напередодні просила у ОСОБА_9 (який при окупаційній владі, він був старостою) для ремонту будівлі та на ліки.

ОСОБА_3 повідомила, що їй не було відомо, що існували закони щодо заборони колабораційної діяльності, так як на той момент не було жодного зв`язку з українською територією (радіо, ТВ тощо).

Свідчення свідків не визнає, вважає їх хибними.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 пояснила, що до реферундуму особисто із ОСОБА_3 знайома не була. В перший день референдуму до її будинку приїхала ОСОБА_3 , ОСОБА_11 , чоловік із скринькою та військові солдати рф. Водій залишився в автомобілі.

ОСОБА_3 приймала участь в перший день у псевдореферендумі в с. Станіслав Херсонського району Херсонської області (в 20 числах вересня 2022 року). ОСОБА_3 тримала бюлетені, ОСОБА_11 списки мешканців, а ще один хлопець скриньку для голосування.

Той день, для ОСОБА_3 та ОСОБА_11 був наче святом. Вони були гарно вдягнені, начепурені та мали зачіски. Не було вражень, що ОСОБА_3 діяла під примусом воєнних солдатів рф. ОСОБА_3 закликала голосувати за окупантів, наголошувала, що в Криму вдало відбувся референдум і у кримчан все добре, так і у мешканців їх села все буде добре після референдуму, тільки треба трошки зачекати.

ОСОБА_10 була вимушена прийняти участь у голосуванні, адже біля ОСОБА_3 та ОСОБА_11 стояв чоловік з автоматом.

Після проведення референдуму свідок не бачилась та не спілкувалась з обвинуваченою ОСОБА_3 .

Допитана в якості свідка ОСОБА_12 повідомила суду, що особисто зі ОСОБА_3 до референдуму не була знайома, проте неодноразово бачила її у селі.

Біля 20 чисел вересня 2022 року до її будинку прийшли троє ОСОБА_3 з бюлетенями, ОСОБА_13 та воєнний. Вони запитали, чи буде свідок та її чоловік голосувати, проте варіантів у них не було, адже біля ОСОБА_3 та ОСОБА_14 стояв російський солдат із зброєю. Свідок боялась. ОСОБА_3 повідомила, що треба проголосувати, надаючи їм бюлетень. Поведінка у обвинуваченої на той час була радісною, ОСОБА_3 вела себе впевнено, раділа «русскому миру».

Свідку відомо, що ОСОБА_3 зверталась за гуманітарною допомогою вже коли повернулась українська влада.

ОСОБА_3 дуже скандальна людина і весь час доказувала свою правоту.

Відповідаючи на запитання учасників процесу свідок ОСОБА_12 повідомила, що вона з малолітньою дитиною перебувала 9 місяців в окупації. Кожного разу вона боялась навіть ходити до магазину. Ховались у підвалах. Тому вона не могла радіти владі окупантів.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 повідомив суду, що з ОСОБА_3 познайомився на вулиці, коли остання із ОСОБА_11 проводили псевдореферендум.

Так, у день референдуму до його будинку підійшли ОСОБА_3 і ОСОБА_11 з російськими воєнними та наголосили, що йому треба проголосувати. Списки виборців тримала ОСОБА_11 . Свідок відмовився голосувати, після чого ОСОБА_3 з метою погроз наголосила, що він повинен проголосувати, а на відмову тричі наказала ОСОБА_11 записати його та його родичів до списку «відмовників». ОСОБА_3 розуміла, що в нього будуть неприємності, проте продовжувала заставляти його голосувати. Після чого до нього підійшли військові рф та сказали: «Жди гостей». У ОСОБА_11 були списки виборців, а у ОСОБА_3 скринька для голосування.

ОСОБА_3 та ОСОБА_11 під час референдуму перебували у дуже гарному настрої. Були відсутні ознаки примушування їх до участі у референдумі.

Воєнні солдати приймали участь у референдумі з метою залякування, адже ОСОБА_16 та ОСОБА_17 заставили голосувати.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 повідомила суду, що знає обвинувачену ОСОБА_3 як мешканку села. Раніше свідок мешкала в с. Станіслав Білозерського району Херсонської області.

Організатор референдуму ОСОБА_19 збирала усіх приймати участь у референдумі. Там була і ОСОБА_3 , а також ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 . Потім всіх поділили на три групи по три особи для обходу території. Озброєнні люди були, але вони примусу не здійснювали, для чого вони там були, свідку не відомо. Референдум проводився два дні, чи була ОСОБА_3 на другий день голосування, свідок не пам`ятає.

Потім її привезли на машині в м. Херсон, де вона розписалась і отримала грошові кошти за участь у референдумі. Чи отримували інші учасники референдуму грошові кошти, свідок точно не знає.

Мобільний зв`язок в селі майже не працював. Населення евакуйовувалось самостійним шляхом, або в сторону Росії, або в сторону України. З ліками були проблеми, ціни були дуже високі. З української сторони тільки по карткам видавали гроші, з російської по 20000 рублів.

Військові рф нікого не вбивали із цивільних. Свідок ОСОБА_18 не виїхала із села, адже в неї не було грошей.

ОСОБА_18 повідомила, що їй не було відомо, що існували закони щодо заборони колабораційної діяльності, так як на той момент інтернет не робив, ТВ не було.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_23 повідомив суду, що ОСОБА_3 до референдуму знав як мешканку с. Станіслав. Під час проедення так званого «псевдо референдуму» до двору підійшло 4 особи двоє озброєних військових, а також ОСОБА_3 та ОСОБА_11 , яка тримала розпечатаний на компьютері список з адресами та переліком осіб та запитала, де донька свідка та теща. Отримавши відповідь, що донька відсутня, а теща хворіє, ОСОБА_3 , тримаючи скриньку сказала, що він зобов`язаний проголосувати. Поряд стояли воєнні, тому свідок ОСОБА_23 не став відмовлятися та проголосував. ОСОБА_3 та ОСОБА_11 не бачили, яку відмітку у бюлетені поставив свідок ОСОБА_23 . Все це відбувалось біля воріт будинку, у двір вони не заходили. Його ніхто не питав, чи хоче він голосувати, йому сказали, що він зобов`язаний це зробити, а так як біля них стояли воєнні солдати, ОСОБА_23 боявся їх не послухати. Де була виборча дільниця, свідок не знає, можливо, вона могла бути у сільській раді.

Свідок вважає, що ОСОБА_3 та ОСОБА_11 на той час не перебували під тиском, вони були в бадьорому настрої, розмовляли російською мовою, говорили, що треба проголосувати. Потім вони пішли далі по вулиці.

Свідок працював в селі майстром газової дільниці, обслуговував всі дома з газом, тому ОСОБА_3 знав добре в обличчя, конфліктів раніше між ними не було.

Свідок ОСОБА_24 повідомила суду, що знає ОСОБА_3 як односельчанку. У вересні 2022 року до її будинку підійшли троє цивільних, а саме ОСОБА_3 , ще одна жінка та чоловік, який тримав прозору не опечатану скриньку, з ними був також один військовий солдат рф. ОСОБА_3 тримала списки, та відмічала голосуючих. Свідок запитала, чи їх виселять, якщо вона не проголосує, ОСОБА_3 повідомила, що нікого виселяти не будуть, а військовий сказав, що їм вже потрібно було визначитись з вибором. Ніхто в неї не запитував, чи хоче вона голосувати, потім вони забрали бюлетень та пішли далі. За отримання бюлетеня свідок ОСОБА_24 свій підпис не ставила.

Допитана в якості свідка ОСОБА_25 повідомила, що опитування населення проводилось за згодою громадян. За участь у референдумі платили грошові кошти, її (свідка ОСОБА_25 ) гроші забрала ОСОБА_7 .

Про відповідальність за участь у референдумі вона не знала. ОСОБА_3 свідок знала, так як обвинувачена привозила до неї на лікування дитину. Свідок не бачила ОСОБА_3 на референдумі. ОСОБА_3 пенсію не отримувала. Обставини, які склалися, а саме те, що держава їх кинула на призволяще, примушували їх брати участь в референдумі. У ОСОБА_3 не було можливості забезпечувати себе медикаментами, вона була дуже хвора інсульт, підвищений тиск, хвороба щитовидної залози.

Іванкова збирала їх на інструктаж перед референдумом та пояснювала, що вони не повинні нікого заставляти голосувати, запитати про бажання проголосувати та йти далі. Російських солдатів до них преставляли для захисту членів референдуму від населення, у разі обурення.

Зв`язку з українською стороною в селі взагалі не було.

Допит свідків суд здійснював безпосередньо, з дотриманням вимог ст. 352, 353, 356 КПК, забезпечивши стороні захисту можливість здійснення перехресного допиту свідків сторони обвинувачення, за наслідком чого надає їм належну оцінку в сукупності з іншими дослідженими доказами у провадженні за правилами ст. 94 КПК України.

Крім того, висновки суд обґрунтовує не лише показаннями обвинуваченої та свідків, а й дослідженими письмовими доказами у провадженні, які були зібрані стороною обвинувачення під час досудового розслідування.

Так, суд дослідив письмові докази у кримінальному провадженні, надані стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_3 в інкримінованому їй злочині, а саме:

- постанова від 15.05.2023 про виділення з матеріалів досудового розслідування за № 0000265 матеріали досудового розслідування за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 111-1 КК України та зареєструвати в ЄРДР за № 0000258;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімком від 01.02.2023, відповідно до якого ОСОБА_26 опізнала ОСОБА_3 , яка була одним із членів виборчої комісії, а також особисто брала участь при проведенні референдуму в с. Станіслав в період окупації, а саме безпосередньо носила урну, здійснювала подворовий обхід мешканців села з метою участі у голосуванні на референдумі;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімком від 01.02.2023, відповідно до якого ОСОБА_18 опізнала ОСОБА_3 як члена виборчої комісії при проведенні референдуму в с. Станіслав, яка в період окупації безпосередньо здійснювала подворовий обхід мешканців з метою участі у голосуванні на референдумі;

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімком від 01.02.2023, відповідно до якого ОСОБА_27 опізнала ОСОБА_3 як особу, яка під час проведення незаконного референдуму була членом комісії, здійснювала подворовий обхід мешканців с. Станіслав з метою їх залучення до голосування на незаконному референдумі;

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімком від 01.02.2023, відповідно до якого ОСОБА_10 опізнала ОСОБА_3 , яка здійснювала подворовий обхід мешканців с. Станіслав з метою їх залучення до голосування на незаконному референдумі. Ця особа носила бюлетені, скриньки для голосування;

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімком від 01.02.2023, відповідно до якого ОСОБА_28 опізнав ОСОБА_3 , яка була членом комісії і активним учасником незаконного референдуму;

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімком від 01.02.2023, відповідно до якого ОСОБА_29 опізнав ОСОБА_3 , яка з іншими особами здійснювала подворовий обхід мешканців с. Станіслав з метою їх залучення до голосування на незаконному референдумі. Ця особа носила бюлетені, скриньки для голосування;

-протокол огляду від 14.02.2023, а саме списку членів ДВК №427 с. Станислав Херсонського району Херсонської області кримінального провадження (у т.ч. ОСОБА_3 );

-протокол огляду від 02.02.2023, у тому числі таблички з написом Участковая избирательная комиссия №427 адрес: АДРЕСА_2 (сельский совет) та наявним списком осіб, так званих членів відповідної виборчої дільниці (у т.ч. ОСОБА_3 );

-громадська характеристика начальника Станіславської сільської військової адміністрації на ОСОБА_3 , яка зарекомендувала себе з негативної сторони. Зі слів жителів села пропагувала політику окупаційної влади. Скарг від сусідів та мешканців села стосовно ОСОБА_3 не надходило;

-довідка КП «Херсонський обласний заклад з надання психіатричної допомоги», від 10.02.2023, відповідно до якої згідно перевірки ОСОБА_3 на диспансерному обліку у лікаря психіатра/нарколога не перебуває;

-відповідь на запит від 23.02.2023 АЗПСМ, відповідно до якого ОСОБА_3 зверталась з приводу гіпертонічної хвороби, транзиторної ішемічної атаки та зоба. Діагноз: ішемічна атака;

-довідка заступника начальника головного відділу начальника 3 відділу ГВЗНД Управління СБ України в Херсонській області від 14.02.2023, відповідно до якого вбачається, що ОСОБА_3 не зверталась до Управління щодо вчинення стосовно неї кримінальних правопорушень, зокрема представниками окупаційної влади, військовослужбовцями рф і збройних формувань;

-відповідь т.в.о. ГУНП в Херсонській області від 03.03.2023, відповідно до якої ОСОБА_3 із зверненнями до ГУНП про вчинення стосовно неї кримінальних правопорушень, зокрема представниками окупаційної влади, військовослужбовцями рф чи учасниками контрольованих ними незаконних збройних формувань не зверталась, в інформаційно комунакаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» жодного повідомлення про вчинення стосовно неї кримінальних правопорушень не зареєстровано;

-ухвала Центрального районного суду м. Миколаєва від 08.05.2023 щодо обрання стосовно ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою;

-ухвала Центрального районного суду м. Миколаєва від 18.05.2023 про накладення арешту на майно ОСОБА_3 , а саме: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 4.48 га, що знаходиться за адресою: Херсонська область, Херсонський район (колишній Білозерський), Станіславська сільська рада.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні викладені вище докази вчинення ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 111-1 КК України, суд, керуючись законом, оцінив їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності та приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй злочину.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Європейський Суд з прав людини наголошує, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. вищенаведене рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Ретельно дослідивши й зіставивши зібрані у кримінальному провадженні докази, надавши їм оцінку з точки зору належності, допустимості і достовірності, суд прийшов до висновку, що вони в їх сукупності та взаємозв`язку є достатніми для ухвалення обвинувального вироку стосовно обвинуваченої ОСОБА_3 .

Колабораційна діяльність (ст. 111-1 КК України) це злочин проти основ національної безпеки України, тобто посягання здійснюється на національну безпеку.

Суб`єктивна сторона кримінальних правопорушень характеризується прямим або непрямим умислом.

У складів кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 111-1 КК важливе значення має добровільність

Лише самого факту добровільного зайняття громадянином України однієї із таких посад достатньо для кваліфікації відповідних дій за частиною 5 ст. 111-1 КК України. Адже суспільна небезпечність їх є очевидною: особа допомагає агресору створити вертикаль незаконних органів влади. Саме така вертикаль є основою функціонування державного механізму загалом.

Державою-агресором за загальним визначенням є країна, яка першою застосовує збройну силу проти іншої країни, тобто тим самим вчиняє агресію.

Державою-агресором може бути визнана не лише одна країна, а група країн, в т.ч. пов`язаних між собою угодами про військову допомогу.

При кваліфікації злочинів за ст. 111-1 КК державою-агресором наразі вважається російська федерація. При цьому враховуються, зокрема, постанова Верховної Ради України від 27.01.2015 № 129-VIII[2], Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022[3], затверджений Законом України № 2102-IX від 24.02.2022.

З`ясування питання про те, яка територія в ст. 111-1 КК розуміється тимчасово окупованою, є важливим для визначення дії цієї статті як кримінального закону у просторі та в часі.

Очевидно, що законодавець мав на увазі в цій статті не лише ті території, які тимчасово окупувала держава-агресор в 2022 р. Йдеться і про тимчасово окуповані раніше території територію Автономної Республіки Крим та окупованих районів у Донецькій та Луганській областях. При цьому враховуються ст. 3 Закону № 1207-VII[4], Закон № 2268-VIII[5] та Указ Президента № 32/2019[6].

Щодо складу злочину участь в організації та проведенні незаконних виборів та/або референдумів на тимчасово окупованій території, то йдеться про участь в органах, що проводять незаконні вибори, референдуми виборчих комісіях чи інших аналогічних органах, інша участь в проведенні виборів, наприклад, в якості кандидата, спостерігача від кандидата.

Так, незважаючи на невизнання обвинуваченою ОСОБА_3 вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст.111-1 КК України, її провина у вчиненому підтверджується як особистими показаннями обвинуваченої ОСОБА_3 , яка підтвердила факт своєї участі у незаконному референдумі, так і показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , допитаних в судовому засіданні, які також підтвердили незаконні дії обвинуваченої ОСОБА_3 . Так, свідки зазначили, що обвинувачена в присутності інших учасників комісії робила подворовий обхід мешканців села, надавала бюлетні та отримувала голоси від виборців.

Доводи обвинуваченої про те, що вказані дії вона здійснювала під тиском військових рф, стороною захисту не доведено, адже жоден свідок не зазначив, про існування в селі будь яких відомостей за вказаним фактом, навіть чуток. Натомість в судовому засіданні свідки зазначили, що вони вважають, що ОСОБА_3 добровільно приймала участь у проведенні незаконного референдуму, про що свідчила її поведінка, спокійний моральний стан насамперед під час проведення референдуму, тощо. Крім того, відповідно до свідчень свідка ОСОБА_18 , яка також приймала участь у проведенні псевдореферендуму, вбачається що ОСОБА_3 та свідок добровільно приймали участь в референдумі. Після чого свідок отримала в м. Херсоні грошову винагороду за прийняття участі в проведенні незаконного референдуму. Одночасно свідок зазначила, що російські солдати були присутні під час виборів з метою захисту членів комісії від можливих незаконних дій мешканців села.

Крім того, жоден свідок не зазначив, щодо існування в їх селі або в іншому селі під час окупації випадків побиття, погроз з боку військових рф у разі відмови від участі у проведенні псевдореферендуму.

Крім того, участь ОСОБА_3 у проведенні незаконного референдуму в Херсонській області також підтверджується протоколами пред`явлення особи для впізнання від -01.02.2023 відповідно до яких кожен свідок окремо, опізнав ОСОБА_3 . Вказували її прізвище та ініціали з зазначенням конкретних незаконних дій вона здійснювала в окремих випадків під час проведення псевдореферендуму, на підставі викладено суд не вбачає підстави вважати вказані процесуальні документи недопустимими.

Про своє постійне, тривале мешкання в с. Станіслав Херсонського (Белозерського) району Херсонської області також зазначила обвинувачена в судовому засіданні під час допиту, при цьому обвинувачена не спростовувала свого зображення в протоколах пред`явлення особи для впізнання чи знайомства із особами, які її опізнали в ході проведення досудового розслідування та в ході судового розгляду обвинувального акту стосовно неї.

Участь ОСОБА_3 також підтверджується протоколом огляду від 14.02.2023, а саме списка членів ДВК №427 с. Станислав Херсонського району Херсонської області кримінального провадження (у т.ч. ОСОБА_3 ); протоколом огляду від 02.02.2023 у тому числі таблички з написом Участковая избирательная комиссия №427 адрес: Херсонская область, Белозерский район, с. Станислав, ул. Свободы», 15 (сельский совет) та наявним списком осіб так званих членів відповідної виборчої дільниці (у т.ч. ОСОБА_3 );

Таким чином в ході досудового розслідування встановлено, зібрано достатньо доказів та доведено стороною обвинувачення в ході розгляду обвинувального акту стосовно ОСОБА_3 її вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 111-1 КК України, а саме що громадянка України, мешканка Херсонської області ОСОБА_3 восени 2022 року за попередньою змовою групою осіб, добровільно приймала участь у проведенні незаконного референдуму на тимчасово окупованій території, а саме в с. Станіслав Херсонського (Белозерського) району Херсонської області.

Натомість, в ході досудового розслідування та в ході судового розгляду обвинувального стороною обвинувачення доведено та не спростовано стороною захисту, що обвинувачена ОСОБА_3 добровільно приймала участь у проведенні восени 2022 року референдуму. Будь яких відомостей, що обвинувачена ОСОБА_3 діяла під будь яким примусом, стороною захисту до суду не надано.

Крім того, доводи сторони захисту, що ОСОБА_3 вимушена була піти на співпрацю з окупаційною владою під примусом тягарем обставин,- є голослівними та не підтверджуються жодними доказами. Так, в матеріалах кримінального провадження, відсутні докази, які свідчать про те, що стосовно ОСОБА_3 застосовувався примус для схилення її надавати допомогу окупаційній владі. Не надано їх учасниками процесу під час судового розгляду обвинувального акту стосовно ОСОБА_3 .

Так, відповідно до довідки заступника начальника головного відділу начальника 3 відділу ГВЗНД Управління СБ України в Херсонській області від 14.02.2023 вбачається, що ОСОБА_3 не зверталась до Управління щодо вчинення стосовно неї кримінальних правопорушень, зокрема представниками окупаційної влади, військовослужбовцями рф ч збройних формувань.

Згідно відповіді т.в.о. начальника ГУНП в Херсонській області від 03.03.2023, вбачається, що ОСОБА_3 із зверненнями до ГУНП про вчинення стосовно неї кримінальних правопорушень, зокрема представниками окупаційної влади, військовослужбовцями рф чи учасниками контрольованих ними незаконних збройних формувань не звертались, в інформаційно комунакаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» жодного повідомлення про вчинення стосовно неї. Кримінальних правопорушень не зареєстровано.

Таким чином, не зважаючи на той факт, що обвинувачена свою вину в судовому засіданні не визнала, провина ОСОБА_3 підтверджується об`єктивною сукупністю доказів, зібраних у кримінальному провадженні в ході досудового розслідування, наданих стороною обвинувачення та перевірених в ході судового розгляду.

Свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 повідомили обставини участі ОСОБА_3 у незаконному референдумі в с. Станіслав. Зазначили, що ОСОБА_3 спільно з іншими членами комісії здійснювала подворовий обхід будинків в селі, носила скриньку з бюлетенями. ОСОБА_3 була в спокійному моральному стані, участь у референдумі приймала добровільно, без будь якого примусу, військові були на боці членів референдуму, тобто ніякої загрози її життю не було. Деякі свідки ( ОСОБА_10 та ОСОБА_12 ) вказували, що ОСОБА_3 була в піднесеному, святковому настрої, закликала жителів села до участі в псевдореферендумі, агітувала голосувати за вступ до рф, пояснюючи, що в її складі буде краще життя. Крім того, свідок ОСОБА_15 пояснив, що ОСОБА_3 погрожувала йому за відмову від участі у псевдореферендумі. Свідок ОСОБА_18 повідомила суду, що отримувала грошові кошти за участь у псефдореферендумі.

Аналізуючи викладене, вбачається, що на протязі судового розгляду обвинувального акту стосовно ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 111-1 КК України, обвинувачена, усвідомлюючи свою провину у вчиненні злочинів, з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин та з метою затягування розгляду обвинувального акту в «розумні строки», обрала форму захисту у виді невизнання своєї вини, підтверджуючи при цьому свою участь у проведенні незаконного референдуму на тимчасово окупованій території України, проте вигадуючи оправдання своїм незаконним діям.

Судом з метою захисту прав сторін кримінального провадження здійснені усі кримінально процесуальні дії для встановлення істини у справі, у тому числі: допитано усіх свідків, зазначених стороною обвинувачення, досліджено письмові докази у кримінальному провадженні, надані стороною обвинувачення.

Проте, жодний досліджуваний доказ не свідчить про невинуватість обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 111-1 КК України, повністю доведена.

З урахуванням викладеного, дії обвинуваченої ОСОБА_3 містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 111-1 КК України, за кваліфікуючими ознаками: колабораційна діяльність, а саме - участь громадянина України у проведенні незаконного референдуму на тимчасово окупованій території, вчинена за попередньою змовою групою осіб.

Обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченої, - не встановлено.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченої, не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченій суд, відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, який відповідно до вимог ст.12 КК України є тяжким злочином, об`єктом якого стали суспільні відносини, пов`язані зі збройною агресією росії та національною безпекою України, особу винної, яка раніше не судима, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, яка у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягалася, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання ОСОБА_3 обставин, з метою її перевиховання та упередження вчинення злочинів в подальшому, суд вважає, що обвинуваченій необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах, встановлених санкцією ч.5 ст.111-1 КК України, з додатковим покаранням у виді позбавлення права обіймати будь-які посади в органах державної влади на певний строк з конфіскацією всього майна належного обвинуваченій ОСОБА_3 .

Призначаючи обвинуваченій покарання суд враховує, що згідно ч. 1 ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого і що згідно ст. 111-1 КК України конфіскація особистого майна відноситься до додаткового альтернативного виду покарання.

Також, з огляду на вчинення ОСОБА_3 суспільно-небезпечного кримінального правопорушення у сфері злочинів проти основ Національної безпеки України, та відсутність обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, суд, при призначенні покарання ОСОБА_3 , не вбачає підстав для застосування положень ст. 69, 75 КК України.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Таким чином, з урахуванням матеріалів справи та особи обвинуваченої, суд, враховуючи обставини справи, які не лише характеризують особу винної і вчинений нею злочин, а й дають змогу суду переконатися, що ОСОБА_3 як особа, відповідно до своїх моральних якостей і втраченого почуття обов`язку перед державою та суспільством не заслуговує на довіру та не може виправитися без застосування до неї саме покарання у виді позбавлення волі на певний строк, так як серед суспільства є тим індивідом, який несе особливу небезпеку для оточуючих, а також для інтересів держави, а тому суд вважає, що необхідним та достатнім покаранням для її виправлення буде покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю з конфіскацією особистого майна. Саме таке покарання, на думку суду, буде сприяти виправленню ОСОБА_3 .

Призначення вказаного покарання також буде відповідати загальним засадам кримінального провадження, тяжкості вчиненого, обставинам кримінального правопорушення, особі обвинуваченої, а також не тільки меті покарання, передбаченого ст. 50 КК України, а й меті правосуддя, невід`ємною частиною якого є справедливість та верховенство права

По справі цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Речові докази, - відсутні.

Керуючись ст. 366, 367, 368, 369, 370, 371, 373, 374,375, 376, 395, 532, ч.15 ст. 615 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч.5 ст.111-1 КК України та призначити їй покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах влади та займатись діяльністю, пов`язаною з виборчим процесом на строк 10 (десять) років з конфіскацією особистого майна.

Строк відбування покарання обвинуваченій ОСОБА_3 рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_3 залишити без змін у виді тримання під вартою, після чого скасувати, а обвинувачену направити в місця виконання покарань.

Зарахувати ОСОБА_3 у строк відбуття покарання час попереднього ув`язнення за даним кримінальним провадженням з 08.05.2023 по час набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, відповідно до ст. 72 КК України.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 18.05.2023 на майно ОСОБА_3 , а саме: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 4.48 га, що знаходиться за адресою: Херсонська область, Херсонський район (колишній Білозерський), Станіславська сільська рада,- залишити в силі для забезпечення виконання вироку.

Майно ОСОБА_3 , а саме: житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 4.48 га, що знаходиться за адресою: Херсонська область, Херсонський район (колишній Білозерський), Станіславська сільська рада,- конфіскувати в дохід держави.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити захиснику і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_30