Справа №:753/9658/25
Провадження №: 1-кп/755/1306/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2025 р. колегія суддів Дніпровського районного суду м.Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі: ОСОБА_4 ,

за участю прокурора: ОСОБА_5 ,

за участю захисника: ОСОБА_6 ,

за участю обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0001020 від 29.09.2024 року по обвинуваченню ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.28, ч.2 ст.113 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03.04.2024 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001020 від 29.09.2024 року по обвинуваченню ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.28, ч.2 ст.113 КК України, направлено для розгляду до Дніпровського районного суду міста Києва.

Адвокат ОСОБА_9 - який здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_7 , будучи повідомленим належним чином про день, час та місце підготовчого судового, шляхом направлення SMS - повістки, яка була отримана адвокатом 01.07.2025 року до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив, будь-яких клопотань згідно перевіреної поштової кореспонденції та електронної пошти суду до суду не надходило.

В судовому засіданні було обговорено питання щодо можливості проведення підготовчого судового засідання у відсутність адвоката ОСОБА_9 .

Прокурор в підготовчому судовому засіданні заперечив щодо можливості проведення підготовчого судового засідання у відсутність захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_9 , оскільки кримінальне правопорушення у вченні якого обвинувачуються ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відноситься до особливо тяжкого злочину та відповідно до вимог ч.1 ст.52 КК України участь захисника є обов`язковою, а тому просив суд відкласти дане підготовче судове засідання для повторного виклику адвоката ОСОБА_9 .

Поряд з цим, прокурор заявив письмове клопотання про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою, виходячи з тяжкості злочину, у вчиненні якого вони обвинувачуються та наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, що були враховані при обранні їм запобіжного заходу, наявність яких продовжує існувати, при цьому також зазначив, що заявлене ним клопотання відповідно до вимог КПК України підлягає негайному розгляду, оскільки обвинувачені утримуються під вартою та доставлені до суду.

Адвокат ОСОБА_6 не заперечував щодо відкладення підготовчого судового засідання для повторного виклику адвоката ОСОБА_9 . Разом з тим, між адвокатом ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_7 було вирішено питання про здійснення захисту адвокатом ОСОБА_6 прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 в даному підготовчому судовому засіданні щодо вирішення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим. Що стосується заявленого клопотання прокурором про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , адвокат просив суд відмовити у задоволення даного клопотання посилаючись на те, що підозра, яка була оголошена обвинуваченим є необґрунтованою, при цьому, стороною обвинувачення не надано жодного доказу на підтвердження існування ризиків передбачених ст.177 КПК України, а тому просив суд відмовити в задоволенні клопотання прокурора та застосувати до обвинувачених запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в підготовчому судовому засіданні підтримали думку адвоката ОСОБА_6 та просили суд змінити їм запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, при цьому зазначили, що не мають наміру ухилятись від суду.

Вислухавши клопотання прокурора, думку захисника та обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Так, відповідно до, ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Крім того, як вбачається з положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Разом з тим, при вирішенні питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою та заявлених сторонами клопотань судом також враховано положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику ЄСПЛ, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

При цьому, ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Продовження тримання особи під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).

При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України та враховано судом при вирішенні клопотань учасників судового провадження.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, зокрема: запобігання спробам обвинувачених переховуватися від суду, впливати на потерпілу та свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, продовжити злочинну діяльність.

Так, відповідно до вимог п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з положеннями ч.2 ст.177, ст.197 КПК України, підставою продовження строків тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини, згідно якої «термін «обґрунтована підозра» означає те, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення; вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Наведені в клопотанні обставини, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, та наявні матеріали свідчать про наявність обґрунтованої підозри, зокрема доказів, які об`єктивно пов`язують обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.3 ст.28, ч.2 ст.113 КК України.

Як вбачається з даних обвинувального акту, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , до яких застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обвинувачуються, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.28, ч.2 ст.113 КК України, яке відноситься до особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна.

Враховуючи ступінь тяжкості вищезазначеного злочину, передбаченого ч.3 ст.28, ч.2 ст.113 КК України, який відноситься до особливо тяжкого злочину, суворість, передбаченого законом покарання, особу кожного з обвинувачених, які офіційно не працювали, не навчались, не мають соціальних зв`язків, колегія суддів приходить до висновку, що наявність ризиків, передбачених положеннями ст.177 КПК України, продовжує існувати, а тому з метою запобігти спробам обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ухилитись від суду, перешкодити встановленню істини по справі шляхом впливу на свідків, продовжити злочинну діяльність, а також з метою забезпечення виконання процесуальних рішень, та вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою ще на 60 днів, оскільки судове провадження, з урахуванням визначеного судом обсягу дослідження доказів по справі, неможливо завершити до його спливу.

Крім того, вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суд враховує також положення ч.6 ст.176 КПК України про те, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, що виключає застосування інших видів запобіжних заходів.

Твердження сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України не знайшли свого підтвердження під час вирішення питання про необхідність продовження обвинуваченим строку тримання під вартою, оскільки суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Об`єктивних даних, які б свідчили що вказаний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинувачених, судом на даному етапі не встановлено та стороною захисту не доведено, у зв`язку з чим суд вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

А тому, виходячи з наведеного, суд вважає, що продовження строку тримання під вартою є виправданим, оскільки цього вимагають інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

У зв`язку з наявністю обставин, передбачених ч.4 ст.183 КПК України, підстав для визначення застави обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні немає.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.331, 369 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні про продовження запобіжного заходу щодо обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , у виді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.28, ч.2 ст.113 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто по 14 вересня 2025 року (включно).

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.28, ч.2 ст.113 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто по 14 вересня 2025 року (включно).

У зв`язку з наявністю обставин, передбачених ч.4 ст.183 КПК України, підстав для визначення застави обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні немає.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з моменту оголошення.

Повний текст ухвали буде проголошено 22.07.2025 року о 10 годині 00 хвилин.

Головуючий суддя:

Судді: 1. 2.