Справа № 461/6485/25
Провадження № 1-кс/461/5068/25
УХВАЛА

15.08.2025 м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,-

в с т а н о в и в:

слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Львівської обласної прокуратури ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді із клопотанням, в якому просить накласти арешт на майно, вилучене 12.08.2025 в ході обшуку у кабінеті «38 м» викладача ОСОБА_5 , який знаходиться у Північному кампусі «Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені С.З. Гжицького», що за адресою: Львівська обл., м. Дубляни, вул. Володимира Великого, 1, а саме на: строковий трудовий договір 159 з науково-педагогічним працівником ОСОБА_5 .

В обґрунтування внесеного клопотання покликається на те, що слідчим управлінням ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000099 від 13.05.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.368, ч.3 ст.369-2 КК України.

В ході досудового розслідування, встановлено, що службові особи Північного кампусу «Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені С.З. Гжицького», діючи за попередньою змовою групою осіб, одержують неправомірну вигоду за зарахування на навчання у ввірений їм навчальний заклад, від осіб, які досягли призовного віку, що підлягають мобілізації, з метою оформлення їм відстрочки від призову на військову службу. Встановлено, що ОСОБА_6 , який перебуває у довірливих відносинах з викладачем вище вказаного навчального закладу ОСОБА_5 , вимагає у ОСОБА_7 неправомірну вигоду у розмірі 1000 доларів США за поступлення на навчання до Північного кампусу «Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені С.З. Гжицького». У свою чергу ОСОБА_5 перебуває у довірливих відносинах з деканом факультету механіки, енергетики та інформаційних технологій Північного кампусу «Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені С.З. Гжицького» ОСОБА_8 , на факультет якого, за грошову винагороду має поступити на навчання ОСОБА_7 ..

Окрім цього, встановлено, що у вище вказаному університеті облік військово-облікових документів абітурієнтів здійснює ОСОБА_9 , який перебуває на посаді завідувача кабінету навчальної кафедри машинобудування. Для поступлення у вказаний університет, до пакету документів абітурієнта на подачу, зокрема, має входити витяг з інформаційної системи «Оберіг», такий витяг ОСОБА_10 , ОСОБА_6 підроблений з метою зміни статусу «Порушення правил військового обліку» на «Уточнюється», для подальшої подачі ОСОБА_9 . Окрім цього, як встановлено у ході досудового розслідування, ОСОБА_9 приймав завідомо підроблені витяги з інформаційної системи «Резерв+», які мають надаватися з пакетом документів для поступлення на навчання, і інших абітурієнтів чоловічої статі віком від 25-ти років.

12.08.2025 на підставі ухвали Галицького районного суду м. Львова, проведено обшук у кабінеті «38 м» викладача ОСОБА_5 , який знаходиться у Північному кампусі «Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені С.З. Гжицького», що за адресою Львівська обл., м. Дубляни, вул. Володимира Великого, 1, в ході якого виявлено та вилучено строковий трудовий договір 159 з науково-педагогічним працівником ОСОБА_5 .

Зважаючи на те, що вищезазначений документ, який був вилучений, має критерії речових доказів, 12.08.2025 слідчим винесено постанову про визнання його речовим доказом та прилучення до матеріалів кримінального провадження.

Вищезазначений документ зберіг на собі сліди кримінального правопорушення та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Враховуючи наведене, з метою збереження речових доказів, просить клопотання задоволити.

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явилися, просять здійснювати розгляд клопотання без їх участі.

Представник Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені С.З. Гжицького адвокат ОСОБА_11 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання без його участі, щодо задоволення клопотання заперечує.

Згідно ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання, вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання, а також здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить із наступного.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням ГУНП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 13.05.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000099, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.368, ч.3 ст.369-2 КК України.

Як вбачається із долученого до клопотання протоколу обшуку від 12.08.2025, старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_12 в період часу з 16 год. 40 хв. до 17 год. 43 хв. 12.08.2025, на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова, провів обшук у кабінеті «38 м» викладача ОСОБА_5 , який знаходиться у Північному кампусі «Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені С.З. Гжицького», що за адресою: Львівська область, м. Дубляни, вул. Володимира Великого, буд.1, в ході якого виявлено та вилучено: строковий трудовий договір 159 з науково-педагогічним працівником ОСОБА_5 .

Постановою слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 від 12.08.2025, вищезазначений вилучений в ході проведення обшуку документ визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Статтею 131 КПК України, передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.132 КПК України , заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому законом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Пунктом 1 ч.2 ст.170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

За приписами ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Згідно вимог ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

В силу ст.41 Конституції України, ст.1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Всупереч ч.3, ч.5 ст.132; ст.ст.170, 171, 173 КПК України, слідчим не доведено наявність достатніх підстав вважати, що строковий трудовий договір 159 з науково-педагогічним працівником ОСОБА_5 , на який слідчий просить накласти арешт, відповідає критеріям ст.98 КПК України, а також що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні виправдовують на теперішній час такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в даному клопотанні, оскільки правові підстави до арешту майна відсутні.

Враховуючи наведене, у задоволенні клопотання слідчого необхідно відмовити.

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст.ст.2, 7, 98, 131, 132, 170-173, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

у задоволенні клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно відмовити.

Зобов`язати слідчих СУ ГУНП у Львівській області, які входять до складу слідчої групи у кримінальному провадженні, внесеному 13.05.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000099, вилучене 12.08.2025 в ході проведення обшуку у вказаному кримінальному провадженні майно, а саме: строковий трудовий договір 159 з науково-педагогічним працівником ОСОБА_5 , - повернути ОСОБА_5 .

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Копія ухвали негайно після її постановлення вручається слідчому, прокурору, а також присутнім під час оголошення ухвали: фізичній або юридичній особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт . У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Повний текст ухвали складений 19.08.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1