Провадження № 1-в/175/277/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2025 року с-ще Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої: судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання відділу № 10 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорська Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Краматорського міського суду Донецької області від 01 лютого 2021 року ОСОБА_3 засуджений за ч. 2 ст. 263 КК України до громадських робіт на строк 140 годин.

Уповноважений орган з питань пробації звернувся до суду з поданням, в якому просить суд вирішити питання щодо звільнення засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

В судове засідання прокурор та представник уповноваженого органу пробації не з`явились, однак від них надійшли заяви про розгляд клопотання за їх відсутності, на задоволенні клопотання наполягають.

В судове засідання засуджений не з`явився, про місце та час розгляду клопотання був повідомлений належним чином, однак його неприбуття в судове засідання не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, в зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали клопотання, вважає можливим звільнити засудженого від відбування призначеного вироком суду покарання з таких підстав.

Відповідно до ч. 1, ч. 3, ч. 4 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: 1) два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі; 2) три роки у разі засудження до покарання у виді обмеження волі; 3) п`ять років у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин; 4) десять років у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років за тяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше десяти років за особливо тяжкий злочин; 5) п`ятнадцять років у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин. Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1 3 частини першої цієї статті, подвоюються. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Згідно з вироком Краматорського міського суду Донецької області від 01 лютого 2021 року ОСОБА_3 засуджений за ч. 2 ст. 263 КК України до громадських робіт на строк 140 годин.

Зазначений вирок суду набрав законної сили 04 березня 2021 року та з 18 березня 2021 року перебуває на виконанні в уповноважених органах з питань пробації.

Згідно з вироком Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 22 жовтня 2022 року ОСОБА_3 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до двох років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років п`яти місяців позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більше суворим остаточно призначено покарання у виді трьох років п`яти місяців позбавлення волі.

Згідно з ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 25 вересня 2024 року кримінальне провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого в скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, закрито у зв`язку зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності. ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності.

Згідно з вироком Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 11 березня 2024 року ОСОБА_3 засуджений за ч. 2 ст. 389 КК України трьох місяців арешту. На підставі ч. 1 ст. 71, п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання у виді громадських робіт за вироком Краматорського міського суду Донецької області від 01 лютого 2021 року, остаточно визначено до відбуття покарання у виді трьох місяців п`ятнадцяти днів арешту. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_3 призначено покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання призначеного покарання, покаранням, що призначене за вироком Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 22 жовтня 2022 року, остаточно визначено до відбуття покарання у виді трьох років п`яти місяців позбавлення волі.

Згідно з ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 28 серпня 2024 року вирок Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 11 березня 2024 року скасовано. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, в зв`язку із закінченням строків давності для притягнення до кримінальної відповідальності. На підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 389 КК України закрито.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 за вироком Краматорського міського суду Донецької області від 01 лютого 2021 року був засуджений до покарання менш суворого, ніж обмеження волі. Зазначений вирок набрав законної сили 04 березня 2021 року і мав би бути виконаний у визначений п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України строк два роки, тобто до 04 березня 2023 року.

Однак, засуджений ОСОБА_3 до закінчення строку, зазначеного у п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України, вчинив нові злочини 10 липня і 16 липня 2021 року, за скоєння яких був засуджений вироком Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 22 жовтня 2022 року. Тобто, виходячи з приписів ч. 4 ст. 80 КК України, перебіг давності виконання обвинувального вироку Краматорського міського суду Донецької області від 01 лютого 2021 року перервався і обчислення давності в цьому випадку почалося з дня вчинення останнього за часом нового злочину, тобто з 16 липня 2021 року, а закінчувався цей строк 16 липня 2023 року.

Крім того, обвинувальний вирок, яким ОСОБА_3 було засуджено за скоєння кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, був скасований, кримінальне провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого в скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, закрито у зв`язку зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності, а ОСОБА_3 був звільнений від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності.

Так, суд враховує, що положення ст. 80 КК України визначають, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано у строк два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі. Зазначена норма кримінального процесуального закону передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання. Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Крім того, у ч. 3 ст. 80 КК України передбачено положення щодо зупинення перебігу строку давності у разі, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання, а строки давності, передбачені п.п. 1 3 ч. 1 цієї статті, подвоюються. Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності. Проте ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми, а саме лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Таким чином, оскільки факт ухилення засудженого ОСОБА_3 від виконання покарання, призначеного за вироком Краматорського міського суду Донецької області від 01 лютого 2021 року, за належною процедурою судом встановлено не було, а тому підстави для зупинення перебігу строку виконання зазначеного вироку відсутні.

Судом встановлено, що наразі сплив визначений приписами ст. 80 КК України строк давності виконання обвинувального вироку Краматорського міського суду Донецької області від 01 лютого 2021 року, факт ухилення засудженого від відбування покарання за належною процедурою не встановлений.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що є достатні підстави для звільнення засудженого від відбування призначеного судом покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку і приходить до висновку, що подання необхідно задовольнити.

Керуючись ст. 80 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Подання відділу № 10 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно засудженого ОСОБА_3 задовольнити.

ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання, призначеного вироком Краматорського міського суду Донецької області від 01 лютого 2021 року, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: