ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9666/25
провадження № 1-кп/753/1731/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" травня 2025 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000253 від 12.03.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дзензелівка Маньківського району Черкаської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 , та який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва 14 травня 2025 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000253 від 12.03.2025, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Висунуте обвинувачення суд вважає доведеним, та відповідно до якого ОСОБА_4 будучи 01 травня 2024 року засудженим Дарницьким районним судом міста Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу у розмірі 17 000 грн та 29 липня 2024 року засудженим Дарницьким районним судом міста Києва за ч. 1 ст. 309 КК України з призначенням покарання у виді обмеження волі на строк один рік, вчинив новий умисний злочин у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів за таких обставин.

Так, 12 березня 2025 року, приблизно о 12 год. 20 хв., перебував за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , та у цей час у нього виник протиправний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.

Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, ОСОБА_4 , використовуючи мобільний додаток «Телеграм», який був встановлений на належному йому мобільному телефоні, з невстановленою органом досудового розслідування особою, домовився щодо придбання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP. Продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, ОСОБА_4 , перерахував грошові кошти в сумі 427 грн на попередньо повідомлений йому номер рахунку, після чого отримав координати місцезнаходження «закладки» - схованки з психотропною речовиною.

Надалі, 12 березня 2025 року, приблизно о 14 год. 50 хв., ОСОБА_4 , прибув за адресою: м. Київ, вул. Колекторна, у лісосмузі на відкритій ділянці місцевості під листям виявив згорток клейкої стрічки синього кольору в середині із прозорим полімерним пакетом з пазовим замком, в якому знаходилась кристалоподібна речовина світлого кольору, що містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. Підібравши виявлений ним полімерний пакет з психотропною речовиною, ОСОБА_4 помістив його до лівої кишені куртки, у яку він був одягнений, тим самим придбав та розпочав зберігати психотропну речовину для власного вживання, без мети збуту.

Після цього, ОСОБА_4 почав покидати місця виявлення схованки з психотропною речовиною, однак того ж дня, за адресою: м. Київ, вул. Братців Тарасівців, 12/37, був затриманий працівниками поліції за підозрою у зберіганні психотропної речовини.

У подальшому, у ході особистого обшуку ОСОБА_4 було виявлено та вилучено прозорий полімерний пакет з пазовим замком, всередині з кристалоподібною речовиною, що містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 0,435 г, яку ОСОБА_4 умисно, незаконно, протиправно, всупереч вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори», «Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом», затвердженого постановою КМУ від 03.06.2009 № 589, придбав та зберігав, протягом року після засудження за цією ж статтею, для власного вживання, без мети збуту.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини, без мети збуту, протягом року після засудження за ст. 309 КК України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе за ч. 2 ст. 309 КК України визнав повністю та показав, що дійсно 12 березня 2025 року, приблизно о 12 год. 20 хв., перебував за місцем свого проживання та використовуючи мобільний додаток «Телеграм», який був встановлений на належному йому мобільному телефоні, з невстановленою органом досудового розслідування особою, домовився щодо придбання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP. Продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, перерахував грошові кошти в сумі 427 грн на попередньо повідомлений йому номер рахунку, після чого отримав координати місцезнаходження «закладки» - схованки з психотропною речовиною. Надалі, 12 березня 2025 року, приблизно о 14 год. 50 хв., прибув за адресою: м. Київ, вул. Колекторна, у лісосмузі на відкритій ділянці місцевості під листям виявив згорток клейкої стрічки синього кольору в середині із прозорим полімерним пакетом з пазовим замком, в якому знаходилась кристалоподібна речовина світлого кольору, що містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. Підібравши виявлений ним полімерний пакет з психотропною речовиною, помістив його до лівої кишені куртки, у яку він був одягнений, тим самим придбав та розпочав зберігати психотропну речовину для власного вживання, без мети збуту. Після цього, почав покидати місця виявлення схованки з психотропною речовиною, однак того ж дня був затриманий працівниками поліції за підозрою у зберіганні психотропної речовини. Про вчинене щиро шкодує.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Судовий розгляд проводився відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження, відповідно й обвинуваченому, який надав суду ствердну згоду із запропонованим порядком.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Також відповідно до п. 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» рекомендується, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.

Отже, за згодою учасників судового провадження, а саме обвинуваченого, який не оспорює фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що він правильно розуміє зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності його позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, та матеріалів щодо речових доказів тощо.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю підтверджується його показаннями, в яких він не оспорював вчинення кримінального правопорушення за викладених у обвинувальному акті обставин, щирим каяттям у вчиненому тощо.

Отже, щодо кримінально-правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 , то суд вважає її правильною та кваліфікує його дії як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту, протягом року після засудження за ст. 309 КК України, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжкого злочину, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до вчиненого (вину визнав, розкаявся), особу обвинуваченого, а саме: раніше судимий, молодого віку, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, з середньо-спеціальною освітою, працював не офіційно, має постійне місце проживання.

Обставина, яка пом`якшує покарання, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Ці обставини були вказані й в обвинувальному акті, з наявністю яких суд погоджується.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Остаточно покарання судом буде визначено за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України.

Запобіжний захід під час досудового розслідування та судового розгляду у цьому кримінальному провадженні не обирався.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні підлягають стягненню з обвинуваченого.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення та керуючись ч. 3 ст. 349, статтями 100, 368-371, 373, 374 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попередніми вироками Дарницького районного суду м. Києва від 04 березня 2025 року та від 05 липня 2024 року, та остаточно ОСОБА_4 визначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років два місяці.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України вирок, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, виконувати самостійно.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення, із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день тримання під вартою, а саме один день 12 березня 2025 року.

Строк відбування покарання рахувати з дня проголошення цього вироку.

Запобіжний захід під час досудового розслідування та судового розгляду у цьому кримінальному провадженні не обирався.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у провадженні, а саме за проведення експертизи матеріалів, речовин і виробів (висновок експерта від 18 березня 2025 року № СЕ-19/111-25/15435-НЗПРАП) у розмірі 3 183,60 грн.

Після набрання вироком законної сили речові докази у провадженні, а саме: мобільний телефон повернутий обвинуваченому під зберігальну розписку, залишити останньому як власнику за належністю; психотропну речовину PVP, масою 0,435 г, передану на зберігання до камери схову речових доказів Дарницького УП ГУНП у м. Києві (квитанція № 224834), знищити.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1