Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

20 травня 2025 року м. Рівне

Справа № 570/3105/24

Провадження № 11-кп/4815/297/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000392 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_6 на вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 19 листопада 2024 року стосовно

ОСОБА_5 , котрий народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Тумень Дубровицького району Рівненської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 Кримінального кодексу України (далі КК),

у с т а н о в и л а :

Вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 19 листопада 2024 року ОСОБА_5 визнано винним та засуджено за ч.1 ст. 369 КК на 2 роки позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили обрано ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою - взято під варту в залі суду.

Згідно з вироком суду, 29 травня 2024 року, близько 12 год. 00 хв, ОСОБА_5 , під час складання адміністративного протоколу за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, поліцейськими сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області, знаходячись по вул. Молодіжна, поблизу будинку №46, смт Квасилів, Рівненського району Рівненської області, діючи умисно, переслідуючи мету уникнути відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у сфері Дорожнього руху, висловив усну пропозицію службовій особі інспектору СРПП ВП №1 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 та поліцейському СРПП ВП №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_9 , надати неправомірну вигоду у виді коштів у сумі 5000 грн за не вчинення поліцейськими СРПП Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з використанням наданого їм службового становища відносно нього процесуальних дій, а саме не складання адміністративного протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_6 , посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, просить вказаний вирок змінити, призначити покарання у виді штрафу.

На обґрунтування заявлених вимог зазначив, що місцевий суд, призначаючи ОСОБА_5 покарання, належним чином не врахував особу обвинуваченого та обставини провадження.

Вказав про наявність обставин, що пом`якшують покарання визнання вини обвинуваченим, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних обставин, а саме втрата рідного брата, який загинув під час виконання бойового завдання.

Окрім того, ОСОБА_5 раніше не судимий, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, щиро розкаявся у вчиненому, разом зі своїм братом у 2022 році вступив до лав Збройних сил України, перебував на військовій службі на сході в зоні ведення бойових дій, а після загибелі брата, 08.09.2023 був звільнений з військової служби.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_4 про безпідставність апеляційних вимог та залишення вироку без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить таких висновків.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК, за викладених у вироку обставин, є правильним, відповідає фактичним обставинам цього провадження і підтверджений наявними у справі доказами, що в апеляційній скарзі не оспорюється.

Згідно з приписами ч.1 ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно за ст. 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість. Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та міри покарання з погляду суду, а відмінність у такій оцінці принципового характеру.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.1 Постанови від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Разом з тим, місцевий суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 369 КК, не дотримався вказаних вимог закону про кримінальну відповідальність.

На переконання колегії суддів, призначене місцевим судом ОСОБА_5 покарання, не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок тяжкості.

Так, санкція ч.1 ст. 369 КК передбачає покарання у виді штрафу або - обмеження волі або - позбавлення волі.

Як убачається з оскаржуваного вироку, місцевий суд, призначаючи найсуворіше покарання, передбачене санкцією вказаної норми, покликався на те, що обвинувачений ОСОБА_5 систематично порушує правила дорожнього руху, за що неодноразово притягався до адміністративної відповідальності - за ч.ч.1, 2, 3 ст. 130, ч.5 ст. 126 КУпАП, і стягнення за вказаними постановами на цей час не виконані.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності не має преюдиційного значення у цьому кримінальному провадженні, а може розглядатись лише як характеризуюча особу обвинуваченого обставина.

Як пояснила сторона захисту під час апеляційного розгляду, ОСОБА_5 не мав змоги сплатити призначені штрафи, оскільки з 19 листопада 2024 року перебуває під вартою у слідчому ізоляторі.

Також колегія суддів враховує ступінь тяжкості цього кримінального правопорушення, яке, у відповідності до ст. 12 КК, є нетяжким злочином, відсутність тяжких наслідків від нього, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання, колегія суддів визнає визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття.

Окрім того, колегія суддів бере до уваги, що ОСОБА_5 після початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України добровільно вступив до лав ЗСУ та перебував на військовій службі в зоні ведення бойових дій, що також визнає як обставину, яка пом`якшує покарання.

Поряд з цим, апеляційним судом враховуються дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягався, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відсутні відомості щодо його негативної характеристики за місцем проживання, він з 02.01.2024 є членом громадської організації «Довіра Рівненщини», яка здійснює діяльність щодо допомоги військовослужбовцям, де характеризується позитивно.

Викладені обставини, у своїй сукупності, свідчать про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства та призначення йому мінімального покарання, передбаченого санкцією інкримінованого йому злочину.

Також, зважаючи на те, що колегія суддів дійшла висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу, тому обраний місцевим судом запобіжний захід у виді тримання під вартою слід скасувати та звільнити ОСОБА_5 з-під варти.

З огляду на викладене, враховуючи приписи ст. 408 КПК, вказаний вирок підлягає зміні в частині призначеного покарання, а апеляційна скарга захисника задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407- 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 19 листопада 2024 року стосовно ОСОБА_5 в частині призначеного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_5 засудженим за ч.1 ст. 369 КК до покарання у виді штрафу в сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Звільнити ОСОБА_5 з-під варти.

В решті вирок місцевого суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_5 у той самий строк з моменту отримання її копії

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3