Справа № 215/4194/25
ВИРОК
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області , громадянина України, з середньо-технічною освітою, не одруженого, не має на утриманні малолітніх(неповнолітніх) дітей, не працюючого, не є особою з інвалідністю, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,
Сторони кримінального провадження: прокурор Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , захисник обвинуваченого ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 , малолітній потерпілий ОСОБА_6 , законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_7 ,
Органом досудового розслідування встановлені наступні обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, а саме: 30.04.2025 близько о 15:00 годині, малолітній потерпілий ОСОБА_6 разом зі своїм неповнолітнім братом ОСОБА_8 , знаходився за місцем мешкання свого знайомого ОСОБА_9 , а саме в квартирі АДРЕСА_3 .
У вказаній квартирі також перебувала матір їх знайомого - ОСОБА_10 та вітчим - ОСОБА_3 .
Перебуваючи на кухні вищезазначеної квартири ОСОБА_3 помітив у ОСОБА_6 , належний малолітньому мобільний телефон марки «Motorola» моделі «G24» кольору Matte Charcoal, з ідентифікаторами IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , із оперативною пам`яттю 4 GB, з вбудованою пам`яттю 128 GB, та у нього раптово виник прямий умисел направлений на незаконне заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), а саме вищезазначеним мобільним телефоном.
Реалізуючи свій раптово виниклий прямий умисел, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не маючи наміру в подальшому повертати майно, а також користуючись довірливими відносинами до нього зі сторони ОСОБА_6 , під приводом здійснити телефонний дзвінок, попросив у останнього мобільний телефон марки «Motorola» моделі «G24» кольору Matte Charcoal, з ідентифікаторами IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , із оперативною пам`яттю 4 GB, з вбудованою пам`яттю 128 GB.
ОСОБА_6 виходячи з довіри до ОСОБА_3 , а також помилкової переконаності у правдивості та добросовісності дій останнього, погодився на прохання ОСОБА_3 та передав належний йому, зазначений вище мобільний телефон.
Після чого, ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати свій прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, отримавши від ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Motorola» моделі «G24» кольору Matte Charcoal, з ідентифікаторами IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , із оперативною пам`яттю 4 GB, з вбудованою пам`яттю 128 GB, та утримуючи його в руках, розуміючи, що малолітній потерпілий та інші особи не спостерігають за його діями, залишив квартиру АДРЕСА_3 , обернувши викрадене майно на свою користь та розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.
Своїми умисними діями, ОСОБА_3 спричинив малолітньому потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 3816,67 гривень.
Умисні дії ОСОБА_3 , кваліфіковані як кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.190 КК України, за ознаками заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).
Таким чином, ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні кримінального поступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, а саме - заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).
Зазначені обставини, які встановлені органом досудового розслідування, не оспорюються учасниками судового провадження, які надали згоду щодо розгляду обвинувального акта за їх відсутності, а обвинувачений, в присутності захисника, беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку. Обвинуваченому роз`яснені обмеження на апеляційне оскарження вироку. Малолітній потерпілий ОСОБА_6 в присутності законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_7 надали згоду щодо розгляду обвинувального акту за їх відсутності та згоду на розгляд обвинувального акту в спрощеному провадженні, тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 382 КПК України, суд вважає необхідним розглянути обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів, замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин, та обмежується зазначенням встановлених органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, із ухваленням вироку.
Аналізуючи в сукупності надані прокурором та перевірені судом докази, які узгоджуються між собою, суд за вказаних обставин вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 , а його дії вірно кваліфікованими за ч.1 ст.190 КК України, за ознаками заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).
Відповідно до ст. 65 КК України, суд при призначенні обвинуваченому виду і міри покарання, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, конкретні обставини кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, ніде не працює, за медичною допомогою до лікаря - психіатра та до лікаря-нарколога не звертався, не одружений, не має на утриманні малолітніх (неповнолітніх) дітей, за місцем мешкання характеризується задовільно
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Враховуючи особу обвинуваченого, характер скоєного кримінального проступку, суд приходить до висновку про те, що мірою необхідною для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень має бути кримінальне покарання у виді обмеження волі та вважає можливим звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, відповідно до ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України.
Крім того, ч.3 ст.76 КК України, передбачено право суду покласти додаткові обов`язки на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням.
Згідно п.2 ч.3 ст.76 КК України, на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, суд може додатково покласти обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
У відповідності до вимог ч. 4 ст.76 КК України, нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання.
Так, з урахуванням викладених норм права, суд вважає необхідним додатково покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, що передбачено п.2 ч.3 ст.76 КК України.
Суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 ст. 69 КК України про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.
Процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судових експертиз підлягають стягненню з обвинуваченого в порядку ст. 122, 124 КПК України.
Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог статті 100 КПК України .
Цивільний позов не заявлено.
Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374,375,376, 381-382, 394 КПК України суд,-
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі з випробуванням на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, а також не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази:
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до положень ч.1 ст. 394 КПК України - вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя