УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа номер 145/630/21

Провадження номер 1-в/145/4/2025

"02" липня 2025 р. селище Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 Тиврівського районного суду Вінницької області клопотання Тульчинського районного відділу філії Державної установи Центр пробації у Вінницькій області про звільнення від призначеного покарання згідно ч. 2 ст. 74 КК України засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Вінниця Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, засудженого вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 21 вересня 2022 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 3 роки та покладенням обов`язків, передбачених до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В.о. начальника Тульчинського районного відділу філії Державної установи Центр пробації у Вінницькій області ОСОБА_5 звернулася до Тиврівського районного суду Вінницької області з клопотанням про вирішення питання про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із скасуванням кримінальної відповідальності за вчинення крадіжки, якщо вартість майна менше двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, засудженого ОСОБА_4 .

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_4 засуджений вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 21 вересня 2022 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 3 роки та відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України на нього покладено наступні обов`язки:періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Вирок набрав законної сили 22.10.2022.

Згідно вироку ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжки), заподіявши потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 1050 гривень, потерпілому ОСОБА_8 - на загальну суму 1329,8 гривень, потерпілій ОСОБА_9 - на загальну суму 1744,48 гривень, потерпілому ОСОБА_10 -на загальну суму 553,00 грн.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року (набув чинності 09.08.2024) збільшено до 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян межі застосування Кодексу України про адміністративні правопорушення за викрадення чужого майна, у зв`язку з чим діяння, вчинене ОСОБА_4 підпадає під ознаки адміністративного правопорушення. У зв`язку з цим просить вирішити питання щодо звільнення ОСОБА_4 від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

В судове засідання представник Тульчинського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_5 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлена в установленому законом порядку. В матеріалах справи наявна заява, в якій вона просить розгляд клопотання провести без її участі, клопотання підтримує.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи наявна заява останнього, в якій він просить клопотання розглянути у його відсутності та задоволити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав заявлене клопотання в повному обсязі та просив його задоволити.

Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає судового розгляду.

Дослідивши клопотання органу пробації, заслухавши думку прокурора, з`ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_4 підлягає звільненню від призначеного йому покарання враховуючи наступне.

Пунктом 13 частини 1 статті 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд відповідно до ч. 2 ст. 539 цього Кодексу має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2, 3 ст. 74 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Положеннями ч. 1, 6 ст. 3 КК України визначено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права, при цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886-IX (далі Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібним викраденням чужого майна, за яку настає відповідальність за ст.51 КУпАП.

У цьому контексті суд вважає Закон №3886-ІХ таким, що вносить зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року та дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» з 1 січня 2021 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено в розмірі 2270 грн.

За змістом вищезазначених норм, зміни до законодавства, внесені Законом №3886-IX, призвели до часткової декриміналізації діянь, зокрема передбачених ст. 185 КК України, оскільки скасовують кримінальну відповідальність у разі заподіяння внаслідок правопорушення меншої матеріальної шкоди у вигляді вартості викраденого майна, ніж встановлено верхньою межею санкції ч. 2 ст. 51 КУпАП в розмірі 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме в 2021 році 2270 грн.

Так, за змістом вироку Тиврівського районного суду Вінницької області від 21 вересня 2022 року, правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, було вчинене ОСОБА_4 протягом 2021 року, а вартість викраденого майна за 4 епізодами становила: 1050 гривень, 1329,8 гривень, 1744,48 гривень, 553,00 грн., та є меншими від 2270 грн., визначених Законом №3886-IX.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частиною 1 статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, зважаючи на те, що Закон №3886-IX поліпшує становище засудженого, оскільки усуває караність вчиненого ним діяння, суд вважає вказаний закон таким, що має зворотну дію у часі та підлягає застосуванню у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 74 КК України.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

З огляду на викладене, враховуючи релевантну щодо обставин кримінального провадження практику Верховного Суду (позиція, викладена у Постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 22.08.2024 у справі №567/507/23, та Постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 7 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21), оскільки ОСОБА_4 засуджено за діяння, караність якого законом усунена, клопотання Тульчинського районного відділу філії Державної установи Центр пробації у Вінницькій області про звільнення від призначеного покарання згідно ч. 2 ст. 74 КК України підлягає задоволенню, а засуджений ОСОБА_4 звільненню від покарання на підставі ч. 2 ст.74 КК України.

Враховуючи викладене, керуючись ч. 2 ст. 74 КК України, ст. 369-372, 537, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання Тульчинського районного відділу філії Державної установи Центр пробації у Вінницькій області про звільнення від призначеного покарання згідно ч. 2 ст. 74 КК України засудженого ОСОБА_4 задовольнити.

Засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Вінниця Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, засудженого вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 21 вересня 2022 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 3 роки, звільнити від призначеного покарання у зв`язку із усуненням караності діяння.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Тиврівський районний суд Вінницької області.

Суддя: ОСОБА_1