ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 688/3251/25

Провадження № 11-сс/820/411/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001251, за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 липня 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду від 30 липня 2025 року задоволено клопотання слідчого СВ Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001251, до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України,

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя м. Вінниця, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, раніше неодноразово судимого,

та застосовано до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою до 26 вересня 2025 року включно.

Дію ухвали постановлено рахувати по 26 вересня 2025 року.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просив скасувати ухвалу слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду від 30 липня 2025 року та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_6 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою у виді особистого зобов`язання або домашнього арешту.

Уважав, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та постановлена з порушенням норм КПК.

Зазначав, що оскаржуване рішення не відповідає повноті судового розгляду, висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам клопотання про застосування запобіжного заходу.

Стверджував, що органами досудового розслідування не надані переконливі докази на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

На думку сторони захисту, слідчим суддею безпідставно не визначено розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу.

Зауважував, що стороною обвинувачення не надано жодного переконливого доказу на підтвердження існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Зазначав, що судом не взято до уваги характеризуючі матеріали на ОСОБА_6 , а саме: його вік, майновий та сімейний стан.

Ураховуючи вищезазначене, вважав, що до ОСОБА_6 може бути застосований більш м`який запобіжний захід із визначенням розміру застави.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту судового рішення та доводів апеляційної скарги; в режимі відеоконференції підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів; заперечення прокурора ОСОБА_5 щодо апеляційної скарги сторони захисту; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Відповідно до положень ст.ст.177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду; знищити або сховати будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

Згідно з ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Пунктом 4 частини 2 статті 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Органами досудового розслідування встановлено, що: « ОСОБА_6 під час відбування покарання за вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 20.03.2023 року в ДУ «Шепетівська виправна колонія №98», 05 липня 2025 року порушив режим відбування покарання, шляхом невиконання законних вимог чергового помічника начальника ДУ «Шепетівська виправна колонія №98» ОСОБА_9 , який неодноразово в усній формі пропонував засудженому ОСОБА_6 пройти до своєї камери та припинити правопорушення, однак засуджений діючи умисно, завдав ОСОБА_9 ліктем лівої руки один удар в обличчя нижньої щелепи справа та долонею правої руки в обличчя, заподіявши останньому сильного фізичного болю».

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та прокурор при розгляді клопотання вказували про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 цього кримінального правопорушення. Наведене свідчить про існування ризику, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, а відтак, перешкодити повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування.

Установлено, що у провадженні СВ Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке 05 липня 2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001251 за ознаками кримінального правопорушення із правовою кваліфікацією ч.2 ст.345 КК України.

29 липня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість висунутої ОСОБА_6 підозри колегія суддів уважає правильними, оскільки вони підтверджуються доданими до клопотання органу досудового слідства та дослідженими в судовому засіданні доказами, які детально викладені в ухвалі слідчого судді.

Отже, матеріалами провадження встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, що в силу вимог ст.12 КК України є не тяжким злочином, за який, серед іншого, передбачено покарання у виді позбавлення волі до п`яти років.

Задовольняючи зазначене клопотання слідчого, місцевий суд належним чином умотивував своє рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , зазначив про наявність ризиків, визначених у ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Отже, судом установлено та підтверджено матеріалами провадження, що обрання ОСОБА_6 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, не зможе запобігти ризикам, установленим у ст.177 КПК України.

На переконання колегії суддів, таке рішення не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, який в рішенні у справі Летельє проти Франції від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення.

З таким висновком слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою колегія суддів повністю погоджується, оскільки прокурором у судовому засіданні доведено обставини, передбачені ст.194 КПК України.

Доводи захисника про те, що зазначені ризики є лише припущенням, апеляційний суд до уваги не бере.

Кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак, вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Слідчий суддя місцевого суду належним чином урахував усі обставини провадження, об`єктивно оцінив особу підозрюваного, соціальні зв`язки, матеріальний стан, тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також те, що він ( ОСОБА_6 ), маючи не зняту та непогашену судимість, на шлях виправлення не став та під час відбування покарання за вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 20.03.2023 року в ДУ «Шепетівська виправна колонія №98», строк відбування якого закінчувався 01 серпня 2025 року, вчинив нове умисне нетяжке кримінальне правопорушення.

Колегією суддів апеляційного суду на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінено в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у ньому .

Під час апеляційного розгляду не спростовано фактів того, що більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із ізоляцією від суспільства, зможе запобігти доведеним під час судового розгляду ризикам.

Указані стороною захисту в апеляційній скарзі обставини перевірені та враховані колегією суддів апеляційного суду, однак не є визначальними та достатніми для зміни застосованого запобіжного заходу на більш м`який.

Слідчий суддя місцевого суду перевірив відповідність змісту клопотання вимогам закону та з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Причетність до заподіяння працівникові правоохоронного органу побоїв під час виконання цим працівником службових обов`язків колегія суддів уважає вагомою підставою для врахування при обранні запобіжного заходу.

Тому більш м`які, альтернативні запобіжні заходи з огляду на високу суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення на цій стадії кримінального провадження не становитимуть достатнього стримуючого припису для підозрюваного.

Наведені в клопотанні та в судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанції підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані.

Висновок слідчого судді є обґрунтованим та відповідає фактичним обставинам справи.

Не спростовують висновків слідчого судді посилання в апеляційній скарзі на те, що повною мірою не було враховано обставини кримінального провадження, які мають значення для прийняття рішення про тримання особи під вартою.

Обставини, на які захисник посилається у поданій апеляційній скарзі, наразі не можуть бути підставами для обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

З огляду на встановлені обставини, відповідно до положень п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчим суддею обґрунтовано не визначено розмір застави в даному випадку.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками слідчого судді про те, що саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою без визначення розміру застави, забезпечить виконання належної процесуальної поведінки підозрюваним ОСОБА_6 .

Відтак, колегія суддів уважає ухвалу слідчого судді законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення у справі, не встановлено.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 422, 423 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 липня 2025 року щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3