Справа №613/1847/24 Провадження № 1-кп/613/77/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богодухові в режимі відеоконференції клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0000406 за обвинуваченням ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Лозова Богодухівського району Харківської області, громадянина України, українця, неодруженого, не працюючого, з професійно-технічною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою : АДРЕСА_2 , раніше судимого 23 листопада 2022 року Печерським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 190 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбуття покарання з іспитовим терміном 2 роки, за ч.2 ст.286-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Богодухівського районного суду Харківської області перебуває вказане кримінальне провадження.

У підготовчому судовому засіданні прокурором було подано клопотання про звернення в дохід держави застави, внесеної за ОСОБА_6 , а також про зміну запобіжного заходу у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання зазначено, що обвинувачений ОСОБА_6 без повідомлення причин не з`явився у судове засідання, призначене на 15.07.2025, будучи належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи. Крім того, в судовому засіданні 21.05.2025 стало відомо, що ОСОБА_6 зустрічався зі свідком ОСОБА_7 у м. Харкові, після чого свідок ОСОБА_7 спочатку відмовився давати показання, а потім надав показання, змінивши їх та повідомивши обставини, які не повідомляв під час досудового розслідування, щодо технічного стану транспортного засобу, що свідчить про незаконний вплив обвинуваченого на зазначеного свідка з метою надання свідчень на користь ОСОБА_6 . Своїми діями ОСОБА_6 порушив обов`язки, покладені на нього ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 02 серпня 2024 року. Враховуючи викладене, з посиланням ч.ч.1, 8, 9, 10 ст.182, параграфу 1 глави 18 КПК України, прокурор вказувала на наявність підстав для звернення внесеної застави в сумі 242240,00 грн у дохід держави. Крім того, враховуючи допущене обвинуваченим порушення своїх процесуальних обов`язків, вважала, що запобіжний захід у вигляді застави не здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. З посиланням на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, про які свідчать, зокрема, тяжкість інкримінованого злочину та суворість можливого покарання, факт незаконного впливу на свідка ОСОБА_7 , можливість незаконного впливу на свідка ОСОБА_8 , який є другом обвинуваченого та ще не був допитаний у судовому засіданні, вчинення ОСОБА_6 інкримінованого злочину в період іспитового строку, відсутність у нього офіційного працевлаштування, просила застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Представник потерпілого у судовому засіданні підтримав клопотання прокурора з підстав, викладених в останньому. Вказав, що сутністю запобіжного заходу є саме запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Разом з тим, з боку обвинуваченого мало місце перешкоджання судовому розгляду, що виявилося у незаконному впливі на свідка ОСОБА_7 , який підтвердив, що ОСОБА_6 двічі зустрічався з ним, після чого свідок вирішив відмовитися давати показання, що є підставою для обрання стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник у судовому засіданні проти клопотань прокурора заперечував, вважаючи їх передчасними. Пояснив, що згідно з ч.7 ст.194 КПК України обов`язки, які покладаються на обвинуваченого у разі обрання запобіжного заходу, в т.ч. у вигляді застави, покладаються строком на 2 місяці. Строк покладення обов`язків, визначений ухвалою слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області від 02.08.2024, сплив, і сторона обвинувачення жодного разу не зверталась за їх продовженням. Враховуючи викладене, на час спілкування обвинуваченого зі свідком ОСОБА_7 обов`язки, покладені ухвалою слідчого судді, втратили чинність. При цьому, з показань свідка не вбачається факту будь-якого впливу обвинуваченого на свідка ОСОБА_7 .. Саме по собі одиничне порушення процесуальних обов`язків у вигляді неявки у судове засідання 15.07.2025 не є підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу, яким є тримання під вартою.

Обвинувачений у судовому засіданні заперечував проти клопотання прокурора. Пояснив, що 15.07.2025 не з`явився в судове засідання, оскільки поплутав дати, будучи впевненим, що йому слід з`явитися до суду 17.07.2025. Не заперечував факту зустрічі зі свідком ОСОБА_7 після звільнення його з СІЗО, однак, зазначив, що не вчиняв на свідка будь-якого незаконного впливу, тему ДТП вони не обговорювали.

Суд, вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотань, доводи як з боку обвинувачення, так і зі сторони захисту, зазначає наступне.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

У свою чергу, частиною 5 статті 194 КПК України передбачено, що якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: 1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; 5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; 6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; 7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 9) носити електронний засіб контролю.

Обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються (ч.7 ст.194 КПК України).

Згідно з ч.1 ст.182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

За приписами ч.3 ст.182 КПК України при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків.

У разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення.

Згідно з ч.ч.7-11 ст.182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу. Неприбуття в судове засідання зазначених осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду питання, не перешкоджає проведенню судового засідання.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 02.08.2024 за клопотанням слідчого застосовано у відношенні підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» на строк 60 днів, тобто до 28 вересня 2024 року включно.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 31.07.2024 року.

Визначено розмір застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює сумі 242 240 грн.

Постановлено звільнити ОСОБА_6 з-під варти після внесення застави на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області, згідно з ч. 4 ст. 202 КПК України.

У разі внесення застави, відповідно до ч.5 ст.194КПК України покладено на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання та/ або місця роботи.

Інших обов`язків на ОСОБА_6 , у т.ч. обов`язку утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні, зазначеною ухвалою слідчого судді покладено не було.

Як вбачається з листа ТУ ДСА у Харківській області від 12.12.2024, платіжної інструкції № 683287.1 від 11.12.2024, за ОСОБА_6 було сплачено заставу відповідно до ухвали слідчого судді № 613/1302/24 в сумі 242240,00 грн, заставодавець ОСОБА_9 , після чого 12.12.2024 ОСОБА_6 було звільнено з-під варти.

Згідно з розпискою ОСОБА_6 , наданою уповноваженою службовою особою ДУ «Харківський слідчий ізолятор», - начальником ВКВСР, при звільненні з вказаної установи ОСОБА_6 було роз`яснено під підпис наступні обов`язки : 1) не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду; 2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; 3) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду.

Обов`язку утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні ОСОБА_6 під підпис доведено не було.

З огляду на викладене, сам факт спілкування ОСОБА_6 зі свідком ОСОБА_7 не є свідченням порушення обвинуваченим обов`язків, покладених на нього відповідно до положень ст.194 КПК України, та підставою для звернення застави у дохід держави у розумінні ч.8 ст.182 КПК України.

Крім того, суд відмічає, що як з показань свідка ОСОБА_7 , так і з пояснень обвинуваченого ОСОБА_6 у судовому засіданні не вбачається здійснення обвинуваченим незаконного впливу чи тиску на свідка.

Судом взято до уваги доводи прокурора про те, що свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні спочатку відмовлявся надавати показання, а потім надав змінені показання порівняно з тими, що надавалися ним під час досудового розслідування.

Разом з тим, суд зауважує, що після роз`яснення судом підстав для відмови від давання показань, передбачених законом, та наслідків відмови від давання показань з підстав, не передбачених законом, свідок надав показання, а оцінка спроможності цих показань буде надана судом під час прийняття рішення, яким завершується розгляд справи, у відповідності до вимог ст.94 КПК України, ґрунтуючись на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження.

Суд враховує факт неявки обвинуваченого ОСОБА_6 у судове засідання, призначене на 15.07.2025, без повідомлення причин неявки, проте, відмічає, що вказана неявка є першою неявкою ОСОБА_6 в судове засідання після звільнення його з ДУ «Харківський слідчий ізолятор». До цього обвинувачений не допускав неявки у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, а процесуальна поведінка обвинуваченого в частині явки у судове засідання могла характеризуватися як належна.

Враховуючи викладене, оскільки вказана неявка обвинуваченого є одиничною, а тримання під вартою найбільш суворим запобіжним заходом, суд вважає, що вказане недотримання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків не є підставою для звернення застави у дохід держави, беззаперечним свідченням наявності ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, та не може слугувати підставою для зміни запобіжного заходу із застави на тримання під вартою.

Слід також вказати, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «Агосі проти Об`єднаного Королівства»). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Оскільки, як зазначалось вище, неявка ОСОБА_6 в судове засідання на даний час є поодиноким порушенням процесуальних обов`язків, визначених ст.42 КПК України, звернення застави у дохід держави в сумі 242240 грн є порушенням справедливого балансу між інтересами суспільства та правом на користування власним майном заставодавця ОСОБА_9 ..

Суд зауважує, що наявність ризику переховування обвинуваченого від суду, у т.ч., з підстав тяжкості інкримінованого злочину та суворості покарання, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України, відсутності у обвинуваченого офіційного працевлаштування, родини і утриманців, проживання не за адресою зареєстрованого місця проживання, ризику незаконного впливу обвинуваченого на потерпілого та свідків, ризику вчинення нового злочину, у т.ч. з підстав вчинення злочину в період іспитового строку - були враховані слідчим суддею під час постановлення ухвали про обрання запобіжного заходу від 02.08.2024 та при визначенні розміру застави.

На даний час, враховуючи належну процесуальну поведінку обвинуваченого, прокурором не доведено збільшення ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України такою мірою, щоб слугувати підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Поряд з цим, суд вважає за необхідне вказати, що у відповідності до ст.177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим цією нормою.

Запобіжний захід у вигляді застави за своєю суттю є безстроковим та діє протягом всього строку досудового розслідування та розгляду справи судом. Згідно вимог ст. 182 КПК України та параграфу 1 глави 18 КПК України не передбачено строку дії застави як запобіжного заходу.

Застава діє як захід забезпечення запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду та виконання процесуальних обов`язків, належної процесуальної поведінки підозрюваного, дія запобіжного заходу у вигляді застави не припинилась, застава є чинною.

З ухвали слідчого судді від 02.08.2024 вбачається, що однією з підстав обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави було запобігання ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків.

Враховуючи викладене, суд вказує на необхідності врахування стороною захисту висновків ухвали слідчого судді від 02.08.2024, яка набрала законної сили, та неухильного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, роз`яснивши, що відповідно до ч.ч.8, 10 ст.182 КПК України у разі обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору, при цьому, у разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 182, 183, 194, 200, 331, 371, 372 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання прокурора про звернення застави в дохід держави відмовити.

У задоволенні клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу у вигляді застави на тримання під вартою відмовити.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що в разі невиконання обов`язків, покладених ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 02 серпня 2024 року про обрання запобіжного заходу, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід, в тому числі утримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» та на нього може бути накладено грошове стягнення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 05.08.2025.

Суддя ОСОБА_1