н/п 1-кс/766/5860/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2025 року

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Відділу поліції № 1 Херсонського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Херсонській області ОСОБА_4 про застосування ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

встановила:

Слідчий у кримінальному провадженні звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 строком 60 днів без визначення застави.

Обґрунтування клопотання:

СВ Відділу поліції №1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001739 від 18.07.2025 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 18.07.2025 приблизно о 17:15 годині, перебуваючи поблизу магазину «Апельсин», розташованого за адресою: м. Херсон, вул. Теплоенергетиків, буд. 3, у ході раптово виниклого словесного конфлікту, взявши до правої руки ніж, наніс ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не менше одного удару в район правої поперекової ділянки тулуба, чим спричинив відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого 3532/2025, тілесні ушкодження у вигляді: колото-різаної рани правої поперекової ділянки з пошкодженням правої нирки, які відповідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 р. відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

18.07.2025 о 22.40 год. слідчим СВ Відділу поліції № 1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області на підставі ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_5 .

19.07.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Підозра ОСОБА_5 обґрунтовується наступними зібраними у кримінальному провадженні доказами, заявленими у клопотання та долученими до матеріалів клопотання.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

Переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки ОСОБА_5 обізнаний про тяжкість покарання за вказаний злочин, а саме безальтернативне позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 , а отже, з метою уникнення покарання може переховуватись від суду.

Вказаний ризик підлягає врахуванню у світлі таких чинників, як характер людини, його моральні принципи, місце мешкання, робота, сімейні зв`язки та будь-які інші зв`язки з країною, у якій ведеться її переслідування.

Зокрема, згідно ст. 178 КПК України суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний врахувати ризики неправомірної процесуальної поведінки, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого правопорушення, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, наявність у нього родини та утриманців, його репутацію тощо.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку підозрюваний, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, сторона обвинувачення, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, дійшла обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Зокрема це підтверджується втечею підозрюваного з місця події та відмовою від дачі показів, а також відсутністю стійких соціальних зв`язків та місця роботи.

Тяжкість кримінального покарання може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Наведені вище обставини у сукупності дають підстави стверджувати, що підозрюваний у разі необрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою чи обрання йому запобіжного заходу, який належним чином не забезпечить виконання покладених на нього обов`язків, зможе за необхідності переховуватися від суду.

Незаконно впливати на свідків чи потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України). Свідки та потерпілий у кримінальному провадженні проживають в одному населеному пункті із підозрюваним, останньому достеменно відоме їх місце проживання та вони є знайомими між собою, що у свою чергу свідчить про те, що у разі перебування підозрюваного на волі, останній матиме реальну можливість здійснити вплив на свідків та потерпілого з метою спотворення відомостей, які останні надали у своїх свідченнях органу досудового розслідування.

При встановленні наявності зазначеного ризику слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими, свідками, експертами у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків та потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Вказане надає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість впливу зі сторони підозрюваного чи зацікавлених осіб в інтересах підозрюваного на свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Обираючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що зазначене повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілої. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Може продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення, у яких він підозрюється, що передбачено п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Про це може свідчити те, що ОСОБА_8 у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу матиме сприятливі умови для подальшого вчинення кримінальних правопорушень.

Сторона обвинувачення також вважає, що слід звернути увагу на витяг відомостей з ІТС «Інформаційний портал Національної поліції України» стосовно підозрюваного ОСОБА_8 . В даному випадку наявні численні звернення до органів Національної поліції України стосовно антисоціальної поведінки останнього. Зокрема ОСОБА_8 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства. Девіантна поведінка підозрюваного, яка залишена без достатнього покарання за попередні вчинки створила умови для вчинення розслідуваного кримінального правопорушення, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не створить достатньо умов для стримування підозрюваного від вчинення інших злочинів.

За таких обставин обґрунтованим є застосовування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах, що виключають небезпечну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 а застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти вищезазначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

З метою забезпечення підозрюваним ОСОБА_5 , покладених на нього процесуальних обов`язків законом, та запобіганням спробам перешкоджання здійснення кримінального провадження, а також наявності достатніх підстав того, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти приведеним ризикам.

Доводи сторін у судовому засіданні:

Прокурор в судовому засіданні просив клопотання задовольнити за підставами, викладеними у клопотанні.

Захисник підозрюваного заперечила проти задоволення клопотання, пояснила, що її підзахисний має місце реєстрації с. Малі Копані Голопристанського району Херсонської області, яке наразі є тимчасово окупованою територією України, а тому є вимушено переміщеною особою та фактично постійно проживає у АДРЕСА_1 (орендоване житло). Зазначила, що прокурором не доведено факту ухиляння підозрюваного від виконання своїх обов`язків як підозрюваного, він є особою призовного віку, кордон України перетнути не зможе, обмежений у пересуванні блок-постами, працює, хоча й неофіційно, у магазині недалеко від свого місця проживання, вказаний район перебуває під постійними та потужними обстрілами та дроновими атаками, а тому переховування є неможливим фізично. Щодо впливу на свідків зазначила, що жоден із свідків не поскаржився на вплив чи тиск з боку її підзахисного, а прокурором такі факти не наведено, тому вважає вказаний ризик необґрунтованим, обставини правопорушення підозрюваним не оспорюються, надав пояснення, всі докази були зібрані слідчим під час перебування підозрюваного під вартою у слідчому ізоляторі, підстав вважати, що є необхідність чи можливість впливати на свідків немає. Вважає, що до її підзахисного необхідно обрати запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під варто, зокрема, домашній арешт.

Підозрюваний підтримав все сказане його захисником, пояснив, що має постійне місце проживання, нікуди тікати не збирається, працює у магазині охоронником, є вимушено переміщеною особою, отримує допомогу у розмірі 2000 грн., вину свою у скоєному визнає, щиро розкаюється, просить не брати його під варту та дозволити залишитися під арештом вдома.

Мотивація суду:

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшла наступного.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

2. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Відділу поліції № 1 Херсонського РУП ГУНП у Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001739 від 18.07.2025 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме: умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Обставини кримінального правопорушення викладені у клопотанні.

19.07.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

На даному етапі наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, наданими сторонами кримінального провадження, дослідженими у судовому засіданні та під час прийняття слідчим суддею процесуального рішення.

Ризиками у клопотанні зазначено:

- підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду (п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України);

- підозрюваний може впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України);

- підозрюваний може продовжувати вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення, у якому підозрюється (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Прокурор, зазначивши про ризик переховуватися від органу досудового слідства, не зазначив жодної дії підозрюваного, яка б вказувала на існування намірів підозрюваного переховуватися від слідства та покинути місце свого проживання. Підозрюваний тривалий час проживає в орендованому житлі, який зазначив у суді, не має фінансових ресурсів для організації переховування та не вчинив жодних дій, які б свідчили про наміри переховуватися від слідства. Підозрюваний повністю визнає свою вину, розкаюється, співпрацює зі слідством.

Щодо ризику впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні слідчий суддя звертає увагу на те, що прокурор не зазначив в чому саме може проявлятися цей вплив та які наслідки він може мати для досудового розслідування. У клопотанні зазначено лише одну формальну фразу в обґрунтування вказаного ризику: «свідки та потерпілий у кримінальному провадженні проживають в одному населеному пункті із підозрюваним, останньому достеменно відоме їх місце проживання та вони є знайомими між собою», однак прокурором не зазначено у який спосіб може здійснюватися тиск підозрюваним на потерпілого чи свідків і з якою метою, якщо підозрюваний визнає свою вину, щиро розкаявся, надав показання, співпрацює зі слідством, тобто немає жодної необхідності у здійсненні будь-якого тиску на будь-кого із свідків чи потерпілого в цілому. У потерпілого є тілесні ушкодження, що зафіксовані у лікувальному закладі передбаченими способами, потерпілий перебуває на лікуванні. Тож за вказаних обстави незрозуміло які показання свідка чи потерпілого можуть змінити зазначені обставини.

Слідчий з прокурором послались на існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, який в цій нормі визначений як «ризик вчинення іншого правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому він підозрюється, обвинувачується», слідчий з прокурором назвали ризиком « може продовжити вчиняти аналогічні правопорушення, у яких він підозрюється». Ризик з урахування характеру правопорушення та пред`явленої підозри, сформульовано дуже дивно, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні одного правопорушення, а не декількох, і не зрозуміло в чому полягатиме продовження вчинення аналогічних правопорушення. Адже підозрюваним спричинені тілесні ушкодження людині, то невже підозрюваний, який до цього не вчиняв кримінальних правопорушень, піде ножом наносити тілесні ушкодження людям. Зазначене свідчить про формальність в зазначенні ризику. І таке ж формальне обґрунтування ризику « у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу матиме сприятливі умови для подальшого вчинення кримінальних правопорушень». Ризик відповідно до ст.184 КПК України має підтверджуватись конкретними доказами, а не формальними фразами.

Слідчий з прокурором у клопотанні незрозуміло для чого вставили кілька фраз з рішень ЄСПЛ, які за своїм змістом і суттю не мають жодного відношення до вказаного клопотання, і немає жодної необхідності вставляти окремі цитати рішень ЄСПЛ у клопотання. Якщо вже слідчий вирішив брати на озброєння рішення ЄСПЛ, то йому треба враховувати рішення ЄСПЛ «Клішин проти України», в якому чітко зазначено, що кожен зазначений ризик має бути не просто процитований, а підтверджений конкретними доказами, чого у клопотанні не зроблено.

Підозрюваний раніше не судимий, будь яких дій, які б свідчили про його схильність до вчинення кримінальних правопорушень, підозрюваний не вчиняв, пояснив причини виникнення конфлікту. Має постійне місце проживання, заробляє на життя власною працею, чого прокурор у судовому засіданні не спростовував. Те, що він не оформлений офіційно, то це не його вина. Є загальновідомим факт, що в державі сталася така система неофіційних трудових відносин. Його поведінка протягом життя та у судовому засіданні в цілому не вказує на схильність підозрюваного до вчинення злочинів.

На переконання слідчого судді мінімально існує ризик, визначений п.4 ч.1 ст.177 КК України, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, який полягає в тому, що ОСОБА_5 в певний момент не зміг контролювати свої емоції та гнів, що призвело до спричинення іншій особі тяжких тілесних ушкоджень та порушення даного кримінального провадження, а отже не повною мірою може розуміти необхідність вчинення процесуальних дій у кримінальному провадженні, у тому числі явки до слідчого, значимість проведення слідчих дій, що може перешкоджати кримінальному провадженню, а тому наявність запобіжного заходу сприятиме процесуальній дисципліні підозрюваного.

Суд дослідив обставини, що мають враховуватися під час застосування запобіжного заходу, і встановив, що підозрюваний має постійне місце проживання, повністю визнав свою вину, розкаюється у скоєному, співпрацює зі слідством.

Слідчий у клопотанні жодним чином не обґрунтував неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, як того вимагається частиною 1 ст. 183 КПК України. Прокурор зобов`язаний був переконливо довести, чому особа, яка є соціально адаптованою, має соціальні зв`язки, працює, вперше вчинивши кримінальне правопорушення, має бути запроторена до слідчого ізолятора. Проте, таких доводів прокурором не було наведено.

Згідно практики ЄСПЛ При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших запобіжних заходів» (п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі Харченко проти України, «тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу п.29 рішення ЄСПЛ від 11.10.2010 у справі «Хайредінова проти України».

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Слідчий суддя з урахуванням всіх встановлених обставин приходить до висновку, що до підозрюваного достатньо застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за адресою його постійного місця проживання, яке він повідомив суду: АДРЕСА_2 , у період часу з 12-00 години до 10-00 години, надавши можливість підозрюваному обслуговувати себе (підозрюваний проживає один) у вигляді здійснення закупівель продуктів чи необхідних у побуті речей, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, і вважає, що такий запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Наявність підозри та запобіжного заходу у вигляді арешту є суттєвим стримуючим фактором для належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Керуючись ст.ст.132, 177, 178, 179, 183, 184, 194, ч.2 ст.376 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и л а:

Відмовити слідчому у задоволенні клопотання.

Застосувати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши підозрюваному залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , у період часу з 12-00 години до 10-00 години.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження;

- не відлучатися з м. Херсона без дозволу слідчого, прокурора, суду, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження, про зміну свого місця проживання.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти у залі суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Строк дії ухвали до 19 вересня 2025 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1