Справа № 145/835/25 >
Провадження №1-кс/145/365/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" серпня 2025 р. с-ще Тиврів

Слідчий суддя Тиврівського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартоювідносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гнівань Тиврівського району Вінницької області, громадянина України, українця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працюючого, розлученого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 5 ст. 407 КК України, відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000161 від 14.06.2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ ВП №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_7 звернувся до суду із клопотанням в межах кримінального провадження №0000161 від 14.06.2025 року, у якому зазначає, що 23.12.2023 року солдат військової служби за мобілізацією ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, із особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, самовільно залишив місце служби, тривалістю понад три доби, в умовах воєнного стану, а саме військову частину НОМЕР_1 із тимчасовою дислокацією у в населеному пункті АДРЕСА_2 та проводив час на власний розсуд за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби до моменту повернення на військову службу до військової частини НОМЕР_2 19 червня 2025 року.

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 солдат військової служби за мобілізацією ОСОБА_6 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами указаної військової частини, правоохоронні органи або органи військового управління про свою належність до військової служби, а також учинене ним самовільне залишення військової частини, не повідомляв та проводив час на власний розсуд.

Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що у солдата ОСОБА_6 , під час проходження військової служби за мобілізацією на посаді гранатометника 2 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, виник злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

Так, у 2018 році, у невстановленому у ході проведення досудового розслідування точний час, день та місці, солдат ОСОБА_6 перебуваючи в зоні бойових дій, діючи з прямим умислом, із особистих мотивів та метою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи про відсутність у нього передбаченого законом дозволу, незаконно придбав наступальну осколкову ручну гранату РГД - 5.

Надалі, в 2018 році, точний час та дата досудовим розслідуванням не встановлено, солдат ОСОБА_6 діючи з тим же умислом, мотивом та метою, незаконно перевіз наступальну осколкову ручну гранату РГД - 5 до м. Гнівань Гніванської територіальної громади Вінницького району, Вінницької області та розпочав зберігати вищевказаний бойовий припас в своєму будинку, що розташований по АДРЕСА_1 .

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , гранатометник 2 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 всупереч вищевказаних вимогам норм законодавства України, повторно вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 24.06.2025, солдат військової служби за мобілізацією ОСОБА_6 діючи з прямим умислом, із особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, будучи тимчасово прикомандированим та перебуваючи у військовій частині НОМЕР_2 відповідно до наказу № 179 від 24.06.2025 командира військової частини НОМЕР_2 із дислокацією в АДРЕСА_3 самовільно залишив місце служби, тривалістю понад три доби, в умовах воєнного стану, а саме військову частину НОМЕР_2 із дислокацією в АДРЕСА_3 та проводив час на власний розсуд не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_2 солдат військової служби за мобілізацією ОСОБА_6 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами указаної військової частини правоохоронні органи або органи військового управління про свою належність до військової служби, а також учинене ним самовільне залишення військової частини, не повідомляв та проводив час на власний розсуд.

ОСОБА_6 , 21.07.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, вчинене тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто носіння, зберігання та придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, вчинене тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану повторно протягом року.

У подальшому, з метою забезпечення виконання завдань кримінального провадження по розшуку особи, яка підозрюються у вчиненні злочину, постановою слідчого від 21.07.2025 досудове розслідування у даному кримінальному провадженні зупинено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України, підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в розшук.

Просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, в межах досудового розслідування строком на 62 дні.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 підтримали дане клопотання і просили його задоволити.

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_5 просили клопотання задоволити частково, захисник просив визначити заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки підозрюваний не переховувався від слідства, був затриманий за місцем його проживання, має неповнолітню дитину.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі, відповідно до ст. 178 КПК України.

Під час вирішення питання про наявність підстав для задоволення клопотання, суд приймає до уваги, що згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя звертає увагу, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

Слідчий суддя при вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання враховує у своїй сукупності доведеність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість та суспільну небезпеку інкримінованого злочину, тяжкість можливого покарання, наявність ризиків на які вказує прокурор.

Так, перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з того, що «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин (справа «Нечипорук і Йонкало проти України»).

У ході розгляду клопотання, яке відповідає вимогам ст. 184 КПК України, встановлено, що ОСОБА_6 , 21.07.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, вчинене тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто носіння, зберігання та придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, вчинене тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану повторно протягом року.

У подальшому, з метою забезпечення виконання завдань кримінального провадження по розшуку особи, яка підозрюються у вчиненні злочину, постановою слідчого від 21.07.2025 досудове розслідування у даному кримінальному провадженні зупинено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України, підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в розшук.

Ухвалою слідчого судді Тиврівського районного суду Вінницької області від 24.07.2025 клопотання слідчого СВ ВП №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_7 про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_6 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою задоволено. Надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_6 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до протоколу затримання від 15.08.2025 ОСОБА_6 на виконання ухвали слідчого судді Тиврівського районного суду Вінницької області від 24.07.2025 було затримано о 20:59 год 15.08.2025. Цього ж дня йому особисто вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 1 ст. 263 КК України в межах кримінального провадження № 0000161 від 14.06.2025.

Обґрунтованість підозри підтверджується долученими до клопотання про обрання запобіжного заходу доказами: протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , висновком судової вибухово-технічної експертизи № СЕ-19/102-25/13916-ВТХ від 26.06.2025, повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_2 від 19.06.2025 № 7/8681, відповіддю військової частини НОМЕР_2 від 10.07.2025 № 46999, відповідно до якої надано витяги з наказу командира в/ч НОМЕР_2 від 24.06.2025 № 179, копії доповідей про самовільне залишення військової частини від 25.06.2025 № 43738 та від 28.06.2025 № 44349, та іншими зібраними доказами у кримінальному провадженні.

Перевіряючи наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, слідчий суддя зазначає, що з процесуальної точки зору «ризик» розглядається як оціночне кримінальне процесуальне поняття. Виходячи з аналізу ст. 177 КПК «ризик» - це перш за все ймовірність небажаної поведінки.

Ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому, кримінальне процесуальне законодавство не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає підтвердження того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, слідчий суддя вважає наявними та доведеними ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 може:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності за вчиненні злочини, оскільки ОСОБА_6 було затримано після оголошення його у розшук, він обізнаний, що за інкриміновані йому кримінальні правопорушення передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, а тому він може в будь-який момент без зайвих труднощів покинути місце свого проживання, усвідомлюючи загрозу застосування реальної міри покарання у разі доведення його вини;

- незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки а відсутності жодного контролю, вільно пересуваючись ОСОБА_6 , з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані правопорушення може впливати на свідків у кримінальному провадженні, з метою зміни ними показань, дачі неправдивих показань або відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування та його результати;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_6 оголошено підозру у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, що дає підстави вважати, що в подальшому він може проддовжити протиправну діяльність.

Вищевказане свідчить про наявність ризиків, яким неможливо запобігти шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою, застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно підозрюваного не гарантуватиме виконання покладених на нього обов`язків та не забезпечить дотримання розумних строків досудового розслідування.

Приймаючи рішення, слідчий суддя виходить з того, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 5 ст. 407 КК України, які відносяться дотяжких злочинів, санкція яких передбачає покарання на строк до десяти років позбавлення волі.

Суд вважає, що суворість покарання може бути мотивом та підставою для підозрюваного ОСОБА_6 переховуватися від слідства, суду у співставленні до особи підозрюваного та інших обставин справи. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти.

При вирішенні даного клопотання відповідно до приписів ст. 178 КПК України, слідчий суддя установив, що ОСОБА_6 на даний час не має офіційного та стабільного джерела доходів, проживає сам, відтак у нього відсутні стійкі соціальні зв`язки та фактори стримуючого характеру, які на нього могли б впливати та запобігати вчиненню протиправних дій у подальшому. Також суд враховує ту обставину, що стан здоров`я та вік підозрюваного ОСОБА_6 дозволяють утримувати його під вартою.

Водночас, слідчим суддею враховуються вимоги ч. 8 ст. 176 КПК України, відповідно до якої під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Слідчим заявлено клопотання про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування строком 62 дні, що не відповідає встановленим ч. 1 ст. 197 КПК України строкам дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою, у зв`язку з чим слідчий суддя дійшов висновку про часткове задоволення клопотання та застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Абзацом 8 ч. 5 ст. 183 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи встановлені під час розгляду клопотання обставини, керуючись вказаними положеннями кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя вважає недоцільним визначати розмір застави підозрюваному ОСОБА_6 .

Керуючись ст. 176-178, 182-184, 186, 187, 193-194, 196,197 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартоювідносно ОСОБА_6 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гнівань Тиврівського району Вінницької області, громадянина України, українця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, строком на 60 (шістдесят) днів, який рахувати з моменту фактичного затримання підозрюваного, тобто з 20:59 год. 15 серпня 2025 до 13 жовтня 2025 року включно.

Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою діє до 13 жовтня 2025 року включно.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду впродовж 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка тримається під вартою, з моменту вручення копії ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали суду проголошено о 16:00 годині 18 серпня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1