Справа № 211/2895/25
Провадження № 1-кп/211/606/25
В и р о к

і м е н е м У к р а ї н и

06 травня 2025 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження №0000354 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, освіта середньо-спеціальна, непрацюючого, неодруженого, який на утримані малолітніх, неповнолітніх та інших осіб не має, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ст.89 КПК не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч 4 ст. 185 КК України, суд,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 17 березня 2025 року близько 13 години 00 хвилин, точний час досудовим розслідуванням не встановлено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у дворах будинків по вул. Ярослава Мудрого, зустрів малознайомого ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з телевізором марки «KIVI» моделі «43U750NW» з серійним номером «KIVI1189» білого кольору, який знаходився в коробці.

Надалі, чоловіки разом направились до під`їзду №2 будинку № 63 по проспекту Університетський, де ОСОБА_4 попрохав ОСОБА_6 придбати алкогольні напої, надавши останньому грошові кошти у вигляді готівки. ОСОБА_6 залишивши коробку з телевізором в середині на лаві поруч з під`їздом №2 біля вищевказаної адреси під наглядом ОСОБА_4 , направився до найближчого магазину продовольчих товарів. В цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Користуючись відсутністю уваги з боку потерпілого, реалізуючи свій злочинний умисел, таємно, в умовах воєнного стану, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяння майнової шкоди власнику майна, будучи впевненим у тому, що його дії носять таємний характер, скориставшись відсутністю свідків, шляхом вільного доступу, викрав коробку з телевізором марки «KIVI» моделі «43U750NW» з серійним номером «KIVI1189» білого кольору всередині, вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи за №891/25 від 24.03.2025, становить 9 366,40 гривень.

Після чого, утримуючи при собі викрадене майно, ОСОБА_4 покинув місце скоєння кримінального правопорушення, обернувши його на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 9 366,40гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю.

Зібрані у справі докази, свідчать про те, що органи досудового розслідування дії обвинуваченого вірно кваліфікували за ст.. 185 ч 4 КК України та суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України за ознаками - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

24 березня 2025 р., між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_3 була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно з угодою ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України .

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання у виді позбавлення волі строком на 5 ( п`ять ) років. На підставі ст.. 75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, встановивши обов`язки передбачені ст. 76 КК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468 - 475 КПК України.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 п 1 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим є тяжким злочином, а отже угода відповідає вимогам закону.

Перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України, правильність правової кваліфікації кримінального правопорушення, суд дійшов висновку, що умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб, відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.п.1-4 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом.

Крім того, судом встановлено, що потерпілий ОСОБА_6 надав заяву відповідно до якої з наслідками укладення та затвердження угоди ознайомлений, заперечень не має.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засідання вину визнав, погоджується на призначення узгодженого покарання.

Таким чином, виходячи з викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором та ОСОБА_4 .

Суд враховує те, що ОСОБА_4 вину визнав, щиро розкаявся. Обставини, що пом`якшують покарання згідно вимог ст. 66 КК України щире каяття. Обставин, відповідно до вимог ст.. 67 КК України, які б обтяжували покарання судом не встановлено.

Питання про речові докази суд вважає за необхідне вирішити відповідно до ст.100 КПК України. Позов не заявлений.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Угоду від 24 березня 2025 року по кримінальному провадженню № 0000354 про визнання винуватості укладену між прокурором Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 - затвердити.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити узгоджене покарання у виді 5 ( п`яти ) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк в 1 ( один ) рік .

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти наОСОБА_4 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи .

Запобіжний захід ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не обирався.

Речовий доказ по справі телевізором марки «KIVI», який переданий потерпілому ОСОБА_6 вважати переданим за належністю.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди про визнання винуватості є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу з підстав передбачених ч.4 ст.394 КПК України протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику , прокурору.

Суддя: ОСОБА_1