ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/639/25 Справа № 208/2852/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 березня 2025 року про відмову у відкритті провадження по клопотанню ОСОБА_6 на дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо незаконного затримання та утримання ОСОБА_7 (в порядку ст. 206 КПК України), -

В С Т А Н О В И В:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 березня 2025 року відмовлено у відкритті провадження по клопотанню ОСОБА_6 на дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо незаконного затримання та утримання ОСОБА_7 (в порядку ст. 206 КПК України).

В обґрунтування рішення слідчий суддя зазначив, що із змісту поданого клопотання слідує, що ОСОБА_7 не є особою, яка тримається під вартою, в тому числі й у зв`язку із застосованим стосовно нього запобіжним заходом, не є затриманим у порядку ст.208 КПК України, та не є особою, затриманою не уповноваженою службовою особою, у порядку ст.207 КПК України, не утримується правоохоронними органами у зв`язку із розслідуваним ними кримінальним правопорушенням у межах жодного порушеного кримінального провадження.

ОСОБА_6 фактично не погоджується із діями працівників ТЦК стосовно незаконного затримання та утримання її брата.

Водночас незгода із діями працівників ТЦК та СП не належить до юрисдикції та повноважень слідчого судді, компетенція якого розповсюджується лише на стадію досудового розслідування.

Вказує, що у слідчого судді відсутні повноваження, визначені КПК України для з`ясування підстав позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження та розгляду у порядку ст.206 КПК України клопотання, поданого не в рамках кримінального провадження.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою зобов`язати службових осіб військової частини № НОМЕР_1 негайно доставити ОСОБА_8 до слідчого судді для з`ясування обставин, звільнити останнього як позбавлену волі особу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що слідчий суддя, всупереч практики ОП ККС ВС, вирішив, що ст. 206 КПК Укрїани застосовується лише у випадку затримання особи у порядку ст. 208 КПК України, що є помилковим твердженням.

В судове засідання ОСОБА_6 не з`явилась, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію або бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, що не підлягає оскарженню.

Приписами ч. 1, 2, 3 ст. 206 КПК України передбачено, що слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Приймаючи рішення про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 , слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 не є особою, яка тримається під вартою, в тому числі й у зв`язку із застосованим стосовно нього запобіжним заходом, не є затриманим у порядку ст.208 КПК України, та не є особою, затриманою не уповноваженою службовою особою, у порядку ст.207 КПК України, не утримується правоохоронними органами у зв`язку із розслідуваним ними кримінальним правопорушенням у межах жодного порушеного кримінального провадження.

Апеляційний суд зазначає, що затримання громадянина працівниками ТЦК та СП та утримання його без відповідного судового рішення, не підлягає оскарженню до слідчого судді, оскільки такі правовідносини врегульовані чинним законодавством про мобілізацію та мобілізаційну підготовку, перевірка законності дій яких у такому разі не належать до повноважень слідчого судді та не підлягають розгляду в порядку ст. 303 КПК України.

Звертається увага, що ОСОБА_6 в порядку ст. 214 КПК України не подано заяву про кримінальне правопорушення щодо посадових осіб ТЦК та СП, при цьому слід зауважити, що уповноважені особи цього органу не є працівниками органу досудового розслідування, слідства чи прокуратури, діяльність яких може бути предметом перевірки в порядку вимог ст. 206 КПК України.

За таких обставин, з урахуванням положень ст. 206 КПК України, слідчий суддя не уповноважений на з`ясування підстав проходження служби у військовій частині не пов`язаних із сферою дії кримінального процесуального закону.

Положеннями ст. 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідуванню.

З огляду на викладені скаржником фактичні обставини, які по своїй суті врегульовані чинним законодавством про мобілізацію та мобілізаційну підготовку, та за відсутності заяв та ознак про кримінальне правопорушення, вказані спірні правовідносини щодо незаконного затримання ОСОБА_7 , призову на проходження службу, підлягають оскарженню в порядку передбаченому законом, як до начальника ТЦК та СП так і до адміністративного суду, а, у разі наявності в діях осіб ознак злочину - у порядку, встановленому КПК України.

Отже висновок слідчого судді про відмову у відкритті провадження за заявою ОСОБА_6 є обґрунтованим і таким, що відповідає обставинам провадження, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали слідчого судді відсутні.

Апеляційний суд зауважує, що доступ до правосуддя не може бути абсолютним, не всі без винятку діяння слідчого чи прокурора підлягають оскарженню до слідчого судді. В силу принципу правової визначеності перелік таких діянь слідчого встановлено у ст. 303 КПК України.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга не підлягає до задоволення, а ухвала слідчого судді про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_9 , має бути залишена без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 березня 2025 року про відмову у відкритті провадження по клопотанню ОСОБА_6 на дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо незаконного затримання та утримання ОСОБА_7 (в порядку ст. 206 КПК України) залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4