н/п 1-кс/766/6920/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2025 року Слідча суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні клопотання прокурора Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні від 28.06.2025 року № №0000700 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Херсон, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

в с т а н о в и ла :

04.09.2025 року прокурор Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000700 від 28.06.2025 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України строком на 60 діб з правом вснесення застави в сумі визначеній слідчим суддею.

Обґрунтування клопотання

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України. Викладені обставини щодо суті повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень в повній мірі обґрунтовуються отриманими стороною обвинувачення в порядку, визначеному КПК України, доказами.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України:

п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ОСОБА_4 , може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки обвинувачений усвідомлює неминучість призначення покарання, пов`язаного з позбавленням волі, за вчинення ним тяжкого злочину, який вчинив умисно, під час воєнного стану, що має негативні наслідки для всієї територіальної громади та України в цілому, знаходиться в м. Херсон, яке на даний час є прифронтовим місцем, що з великою часткою ймовірності спонукатиме його до втечі у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу;

п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ОСОБА_4 , може незаконно впливати на потерпілу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також на свідків, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в даному кримінальному провадженні, з метою зміни їх раніше наданих свідчень та викривлення реальних обставин вчинення кримінального правопорушення для уникнення від кримінальної відповідальності, так як знає де останні проживають;

п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачений офіційно не працевлаштований, не має офіційного джерела доходу. Також неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини та в останнє вироком Херсонського міського суду від 09.08.2018 ОСОБА_4 , визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років та 9 місяців, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, звільнений від відбуття покарання та 25.07.2019 за ухвалою Херсонського Апеляційного суду останньому на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк з 10.08.2016 до 25.07.2019 та звільнено з зали суду по відбуттю строку покарання, та продовжив вчиняти нові злочини. Крім того, ОСОБА_4 , звільнено згідно ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 25.09.2024 року про зміну міри запобіжного заходу тримання під вартою на заставу в сумі 121120 грн, та в подальшому останній 27.06.2025 року вчинив новий тяжкий злочин. Злочин в обсязі обвинувачення хотів вчинити з корисливою метою, що в повній мірі дає підстави вважати про наявність зазначеного ризику.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14.07.2025 відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб до 10.09.2025 року (включно).

Доводи учасників провадження у судовому засіданні

У судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав, просив його задовольнити, подовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 строком на 60 діб. Зазначив, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні завершено та обвинувальний акт 02.09.2025 року скеровано до Херсонського міського суду Херсонської області. Ризики, визначені в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зникли та продовжують існувати.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання з підстав необґрунтованості зазначених у клопотанні ризиків , які зазначені без посилань на докази та є лише припущенням. Просила застосувати відносно ОСОБА_4 менш суворий запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою його проживання, оскільки останній не має наміру переховуватись від слідства, є інвалідом , наразі пересувається за допомогою милиць.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні просив застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою його мешкання, зазначив що не має наміру переховуватися від слідства та суду, є інвалідом та пересувається на милицях, крім того перебуває на обліку в інфекційній лікарні.

Мотивація суду

Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідча суддя приходить до наступного висновку.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч.2 ст.183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні слідчого відділення Херсонського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області за процесуального керівництва Херсонської окружної прокуратури, перебувають матеріали кримінального провадження № 0000700 від 28.06.2025 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч .4 ст. 185 КК України.

За версією обвинувачення, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи злочинний умисел на вчинення протиправного кримінального діяння, повторно, діючи в умовах та в період дії режиму воєнного стану, 27.06.2025 року, приблизно об о 11:00 год. (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив спрямований на таємне викрадення чужого майна, умисно, таємно, шляхом вільного доступу, заволодів велосипедом марки «COMANCHE», моделі «PRAIRIE», чорно-білого кольору із зеленими вставками, вартість якого відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи №1830/25 від 01.07.2025 станом на момент вчинення злочину становила 8600 грн., який перебував в тамбурі за адресою: м. Херсон, проспект 200 річчя Херсона, буд. № 2 де розташовані квартири № 124 та № 125, після чого, останній покинув місце вчинення злочину з викраденим майном, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд, в результаті чого спричинив потерпілій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріальну шкоду на вище зазначену суму.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно в умовах воєнного стану.

За викладених обставин, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Херсон, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий 09.08.2018 вироком Херсонського міського суду Херсонської області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років і 9 місяців, та 25.07.2019 за ухвалою Херсонського Апеляційного суду останньому на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк з 10.08.2016 до 25.07.2019 та звільнено з зали суду по відбуттю строку покарання; 30.03.2023 Херсонською окружною прокуратурою Херсонської області направлено обвинувальний акт до Малиновського районного суду м. Одеси за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України, обґрунтовано підозрюється органом досудового розслідування у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

10.07.2025 годині у відповідності до ст.ст. 40, 42, 276-278 КПК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в приміщенні Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області за адресою: м. Херсон, вул. В. Примаченка, 10, повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно в умовах воєнного стану.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14.07.2025 відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб до 10.09.2025 року (включно), з визначенням застави у розмірі 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень 00 копійок, та покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України у разі внесення застави.

02.09.2025 обвинувальний акт у вищевказаному кримінальному провадженні скеровано до Херсонського міського суду Херсонської області для розгляду по суті, проте підготовче судове засідання призначено поза межами дії запобіжного заходу, тому виникла необхідність його продовження у слідчого судді данного суду.

Також, слідчий суддя враховує, положення ч.6 ст.199 КПК України, згідно із яким, прокурор у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Враховуючи, що підготовче судове засідання Херсонським міським судом до 10.09.2025 не призначене, виникла необхідність у поданні до суду в межах місцезнаходження органу досудового розслідування в порядку ч.6 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , у зв`язку із закінченням строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання.

Отже, встановлено, що в порядку, передбаченому ч.6 ст.199 КПК України 04.09.2025 року прокурором було подано до Херсонського міського суду Херсонської області клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , з підстав не призначення підготовчого судового засідання на підставі обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_4 у Херсонському міському судді Херсонської області до закінчення строку дії попередньої ухали.

Тобто, тоді, як прокурору стало відомо про те, що до закінчення строку дії попередньої ухали про продовження строку дії запобіжного заходу підготовче судове засідання проведене не буде.

Враховуючи наведене вище, слід дійти висновку про звернення прокурора з даним клопотанням в межах строків, визначених ч.1 ст.199 КПК України.

При цьому, слід звернути увагу на те, що згідно із положенням ч.4 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали, згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, тобто розгляд такого клопотання по суті до закінчення строку дії попередньої ухвали, згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу є обов`язком слідчого судді, а не правом.

Так, відповідно до положення ст.199 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, в разі не проведення підготовчого судового засідання.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання визначеним ризикам, перелік яких зазначений у п.п. 1-5 цієї статті, на запобігання яких спрямоване застосування запобіжних заходів.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про : наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, під час вирішення питання щодо застосування запобіжного заходу оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У даному випадку, очевидно є доведеним, що прокурор дійшов висновку про те, що доказів достатньо для висунення обвинувачення, оскільки ним виконано вимоги п.3 ст. 283 КПК України та 02.09.2025 він звернувся до суду з обвинувальним актом, згідно із яким ОСОБА_4 висунуте обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Слідчому судді під час вирішення питання про продовження строків тримання під вартою, не надається весь обсяг доказів, зібраних під час досудового розслідування та дані щодо джерел їх отримання. Такі матеріали мають надаватися суду при судовому провадженні відповідного кримінального провадження та саме на цій стадії, передбачено здійснення оцінки доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, яким встановлюється винуватість або невинуватість особи пред`явленому обвинуваченні.

Саме у рішенні суду, яким завершується судовий розгляд суд у мотивувальній частині відповідно до вимог ч.3 ст. 374 КПК України зазначає у разі визнання особи виправданою - формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення, тощо або ж у разі визнання особи винуватою, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів, тощо.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, викладені та підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, зокрема:

протоколом прийняття заяви від 27.06.2025 р., яка прийнята від ОСОБА_6 ; протоколом огляду місця події від 27.06.2025 р., який було проведено за адресою: АДРЕСА_3 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_6 від 28.06.2025 р., яка під час допиту зазначила щодо відомих їй обставин вчиненого злочину відносно неї; протоколом огляду речі від 28.06.2025 р., який було проведено за участю потерпілої ОСОБА_6 , а саме оглянуто та повернено велосипед марки «Comanche», чорно-білого кольору із зеленими вставками; протоколом додаткового допиту потерпілої ОСОБА_6 від 28.06.2025 р., яка під час допиту зазначила щодо відомих їй обставин вчиненого злочину відносно неї; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 30.06.2025 р., яка під час допиту зазначила щодо відомих їй обставин вчиненого злочину; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 28.06.2025, який під час допиту зазначив щодо відомих йому обставин вчиненого злочину; протоколом огляду від 28.06.2025 р., який було проведено за участю свідка ОСОБА_9 , а саме добровільно на підставі заяви видав велосипед марки «Comanche», чорно-білого кольору із зеленими вставками; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.06.2025 р., який проведено за участю ОСОБА_9 , який впізнав особу, яка зображення на фото під № 3; протоколом огляду від 30.06.2025 р., який проведено за участю ОСОБА_9 , який добровільно надав свій мобільний телефон для огляду в якому виявлено фотозображення особи, яка сидить на велосипеді; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 30.06.2025, який під час допиту зазначив щодо відомих йому обставин вчиненого злочину; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.06.2025 р., який проведено за участю ОСОБА_10 , який впізнав особу, яка зображення на фото під № 3; протоколом огляду від 30.06.2025 р., який проведено за участю ОСОБА_10 , який добровільно надав свій мобільний телефон для огляду в якому виявлено відеозапис де особа сидить на велосипеді; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 30.06.2025, який під час допиту зазначив щодо відомих йому обставин вчиненого злочину; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.06.2025 р., який проведено за участю ОСОБА_11 , який впізнав особу, яка зображення на фото під № 3; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 01.07.2025, яка під час допиту зазначила щодо відомих їй обставин вчиненого злочину; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 01.07.2025, яка під час допиту зазначила щодо відомих їй обставин вчиненого злочину; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.07.2025 р., який проведено за участю ОСОБА_12 , яка впізнала особу, яка зображення на фото під № 3; висновком судової-товарознавчої експертизи №1830/25 від 01.07.2025 р. де оцінено велосипед марки «Comanche», моделі «PRAIRIE», чорно-білого кольору із зеленими вставками, який станом на 27.06.2025 р. становила 8600 грн.

Ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 міг вчинити кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Більше того, на даний час ОСОБА_4 набув статусу обвинуваченого, обвинувальний акт стосовно нього скеровано до суду та доведеність висунутого обвинувачення перевірятиметься судом, який і має дійти висновків про винуватість чи невинуватість останнього.

Зі змісту висунутого обвинувачення убачається, що, ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими.

Також при вирішенні питання суд бере до уваги у сукупності обставини, які передбачені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, яке може бути застосоване до обвинуваченого у разі доведення обсягу обвинувачення під час судового розгляду; судом також враховуються вік та стан здоров`я обвинуваченого, які не перешкоджають подальшому утриманню в умовах ізоляції від суспільства, оскільки даних на підтвердження неможливості утримання обвинуваченого під вартою до суду не надходило, що дає можливість зробити висновок про те, що його здоров`я не перешкоджає перебуванню у місцях попереднього ув`язнення.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, при вирішені питання, чи було особу «обвинувачену в кримінальному правопорушенні» для цілей статті 6 Конвенції, необхідно виходити з таких трьох критеріїв: категорія даного провадження згідно з національним законодавством; суттєві характерні риси цього провадження; вид та суворість міри покарання, яке можу бути призначено заявникові. [«O. v. Norway», n. 33926].

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти ( «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З постанов Верховного Суду від 20.06.2019 по справі № 166/313/17, від 13.08.2020 по справі № 674/1202/19, від 27.02.2019 по справі № 0503/10653/2012 убачається, що усвідомлення імовірності визнання вини особи за висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та можуть бути підставами для тримання особи під вартою.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема, «Харченко проти України» (Заява № 40107/02) від 10 лютого 2011 року, «Фельдман проти України» (Заяви № 76556/01 та № 38779/04) від 08 квітня 2010 року) неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави для продовження строку тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Зазначений Указ затверджений прийнятим Верховною Радою України Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ. У подальшому, воєнний стан неодноразово продовжувався, на час розгляду клопотання в України введено режим воєнного стану.

Враховуючи, що режим воєнного стану в країні триває, частина території держави окупована збройними формуваннями рф, суд дійшов висновку, що ризики заявлені прокурором, передбачені п.п. 1,3, 5 ст. 177 КК України, які також були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є актуальні, а саме: можливість обвинуваченого переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому суд враховує правовий режим військового стану не як ризик, а як обставину яка вказує на наявність актуальних ризиків, заявлених прокурором.

Слідчий суддя приходить до висновку, що залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_4 , опинившись на волі, зможе переховуватися від суду і на це вказують такі обставини: характер протиправних дій, в яких обвинувачуються ОСОБА_4 і щодо яких останньому органами досудового розслідування пред`явлене обвинувачення. Є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_4 з огляду на тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватими у інкримінованих злочинах, зможе вплинути на свідків. З урахуванням даних про особу підозрюваного, можливо, у разі не застосування відповідних обмежень, продовження та повторення протиправної поведінки шляхом вчинення інших кримінальних правопорушень. Наразі обвинувальний акт відносно нього за обвинуваченням за ч.2 ст.309, ч.2 ст.307 КК перебуває на розгляді у Малиновському районному суді м.Одесса.

Разом з тим, слідчий суддя приймає до уваги обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_4 до затримання офіційно не працював, тобто не мав постійного та стабільного джерела прибутку, утриманців не має, що вказує на відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, а також стан його здоров`я (відсутність даних щодо неможливості перебування в умовах державної установи "Миколаївський слідчий ізолятор" за станом здоров`я).

Ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, встановлені слідчим суддею 14.07.2025 року під час вирішення питання про застосування та продовження відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час не зменшилися та продовжують існувати, тому судом не встановлено підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 . Відомості про перебування ОСОБА_4 в шлюбі , правові підстави проживання в житлі та відомості щодо власника житла матеріали справи не містять та суду не надано.

Доводи захисника та обвинуваченого щодо застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, а саме домашнього арешту та відсутність ризиків зазначених стороною обвинувачення, суд не приймає до уваги як необґрунтовані належними доказами, крім того вони не спростовують обставин, що вказують на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, необхідних для продовження тримання під вартою.

Продовжуючи строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя виходить із того, що обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З огляду на те, що підготовче судове засідання за матеріалами обвинувального акту відносно ОСОБА_4 не проведене, а строк дії ухвали про тримання під вартою спливає, зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення, що не виключає ризик переховування обвинуваченого від суду та вчинення ним іншого кримінального правопорушення, підвищену суспільну-небезпеку інкримінованого ОСОБА_4 діяння, слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність на даний час підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу та вважає за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, що відповідає положенням ч.1 ст.197 КПК України.

Отже, враховуючи викладене, слідчий суддя, вважає за необхідне залишити без змін запобіжний захід у виді тримання під вартою, продовживши його строк, а в задоволенні клопотань обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу на більш м`який домашній арешт - слід відмовити.

Слідчим суддею також враховано, що відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно із ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах, зокрема, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 14.07.2025 ОСОБА_4 визначений альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 90840 грн.

Судом не встановлено підстав для зміни визначеного раніше розміру застави.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність продовження строку тримання підозрюваного під вартою з можливістю звільнення під заставу на умовах, визначених ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 14.07.2025 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 186, 193, 194, 309, 376 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» строком до 09.11.2025 включно.

Одночасно визначити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 90 840 гривень, що становить 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

У разі внесення застави зобов`язати ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду, в провадженні яких перебуває кримінальне провадження №0000700 та покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утриматися від спілкування з потерпілою та свідками.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 09.11.2025 року (включно).

Роз`яснити та попередити ОСОБА_4 що з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Ухвала слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідча суддя ОСОБА_1