КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника власника майна ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10 липня 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10.07.2025 залишено без задоволення клопотання прокурора першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, як і ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про накладення арешту на майно, а саме на мобільний телефон марки «Samsung» моделі «GalaxyA36 5G» ІМЕІ: НОМЕР_1 , IMEI2 2: НОМЕР_2 , з сім-картою НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки «Iphone» моделі «11» ІМЕІ: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 ; системний блок «HP» serial №2U5301LTD; системний блок «Ze Gaming» GM0142; системний блок чорного кольору з позначенням «ІНВ - Б2»; системний блок чорного кольору з позначенням «ІНВ - Б1»; системний блок чорного кольору з позначенням «ІНВ - Б3»; ноутбук марки «HP» SN№CND2401GL8, яке вилучено під час проведення обшуку за місцем знаходження ТОВ «АРХІТЕКТУРНО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «БУДМОНТАЖ» за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, буд. 42.

_____________________________________________________________________________________

Справа 757/30039/25-к Слідчий суддя - ОСОБА_9

Апеляційне провадження № 11-сс/824/5464/2025 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора та накласти арешт на майно, зазначене у клопотанні.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначав, що посадові особи ТОВ «АРХІТЕКТУРНО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «БУДМОНТАЖ» шляхом шахрайства заволоділи бюджетними коштами, виділеними на потреби військової частини НОМЕР_6 Національної гвардії України, в особливо великих розмірах.

В ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні проведений обшук, під час якого вилучено майно, відповідно до переліку, зазначеному в клопотанні про арешт майна, та яке не входило до переліку майна, зазначеному в ухвалі на проведення обшуку.

На думку апелянта, застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт, є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні, оскільки сприятиме досягненню мети щодо швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків (приховування, знищення, перетворення).

Підставою для накладення арешту на майно, є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що воно є доказом вчинення злочину із наведених у клопотанні обставин, та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

28.07.2025 від прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких він зазначав, що вилучена комп`ютерна техніка та мобільні телефони могли використовуватись у злочинній схемі заволодіння бюджетними коштами, та містити листування, обмін документами, зберігання інформації щодо цін, підрядників, тощо. Крім того, можливість копіювання інформації не виключає потреби у збереженні оригіналу до завершення розслідування, проведенні експертиз, перевірки метаданих, тощо.

Апелянт зазначав, що слідчим суддею не надано належну оцінку долученим до матеріалів клопотання протоколам огляду вилучених речей та документів, які прямо вказують на можливу протиправну діяльність суб`єкта господарювання.

Крім того, прокурор посилався на безпідставне посилання слідчого судді на факт закриття іншого кримінального провадження № 0001260 за ч. 5 ст. 191 КК, оскільки кримінальне провадження № 001463 за ч. 5 ст. 190 КК має іншу юридичну кваліфікацією, інші обставини та докази.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи прокурора ОСОБА_5 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив накласти арешт на вилучене майно, думку представника ОСОБА_6 в інтересах ТОВ «АРХІТЕКТУРНО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «БУДМОНТАЖ», яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора з доповненнями не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №001463 від 19.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

Згідно даних клопотання, органом досудового розслідування встановлено, що посадові особи ТОВ «АРХІТЕКТУРНО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «БУДМОНТАЖ», код ЄДРПОУ - 42766056 (надалі - ТОВ «АБК «БУДМОНТАЖ») шляхом шахрайства заволоділи бюджетними коштами, виділеними на потреби Військової частини НОМЕР_6 Національної гвардії України в особливо великих розмірах. Зокрема, встановлено факти завищення цін на матеріали під час реконструкції Військової частини НОМЕР_6 Національної гвардії України, зокрема за договорами №530-КЕС від 25.08.2023; №643-КЕС від 11.10.2023; №734-КЕС від 02.11.2023; №811-КЕС від 16.11.2023.

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 16.06.2025 надано дозвіл на проведення обшуку за місцем знаходження ТОВ «АРХІТЕКТУРНО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «БУДМОНТАЖ» за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, буд. 42.

Згідно даних протоколу обшуку від 24.06.2025, цього ж дня проведено обшук за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, буд. 42, в ході якого виявлено речі та документи, а також мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy A36 5G» ІМЕІ: НОМЕР_1 , IMEI2 2: НОМЕР_2 , з сім-картою НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки «Iphone» моделі «11» ІМЕІ: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 ; системний блок «HP» serial №2U5301LTD; системний блок «Ze Gaming» GM0142; системний блок чорного кольору з позначенням «ІНВ - Б2»; системний блок чорного кольору з позначенням «ІНВ - Б1»; системний блок чорного кольору з позначенням «ІНВ - Б3»; ноутбук марки «HP» SN№CND2401GL8..

Постановою слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_10 від 24.06.2025 вищевказане майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

25.06.2025 прокурор першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, як і ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням про накладення арешту на майно, а саме на мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy A36 5G» ІМЕІ: НОМЕР_1 , IMEI2 2: НОМЕР_2 , з сім-картою НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки «Iphone» моделі «11» ІМЕІ: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_7 7; системний блок «HP» serial №2U5301LTD; системний блок «Ze Gaming» GM0142; системний блок чорного кольору з позначенням «ІНВ - Б2»; системний блок чорного кольору з позначенням «ІНВ - Б1»; системний блок чорного кольору з позначенням «ІНВ - Б3»; ноутбук марки «HP» SN№CND2401GL8, яке вилучено під час проведення обшуку за місцем знаходження ТОВ «АРХІТЕКТУРНО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «БУДМОНТАЖ» за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, буд. 42, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування ним.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10.07.2025 залишено без задоволення клопотання прокурора, з підстав недоведеності стороною обвинувачення відповідності вилученого майна ознакам речових доказів.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

З матеріалів судового провадження вбачається, що прокурором при зверненні до слідчого судді з клопотанням про арешт майна не в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України та Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала слідчого судді, яка переглядається, виходячи з тих обставин кримінального провадження, які існували на день її постановлення.

Обґрунтовуючи в поданому клопотанні підстави для накладення арешту на вилучені мобільні телефони, ноутбук та системні блоки, вилучені в ході проведення обшуку за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, буд. 42, прокурор у клопотанні посилався на необхідність збереження даного майна як речових доказів у кримінальному провадженні.

Разом з тим, не зважаючи на те, що органом досудового розслідування визнано речовим доказом майно, вилучене в ході обшуку за вищевказаною адресою, прокурором у клопотанні не доведено таку мету арешту даного майна, як збереження речових доказів.

Так, надані суду матеріали не містять відомостей на обгрунтування наявності підстав вважати, що вилучені мобільні телефон, системні блоки та ноутбук є знаряддям чи предметом вчинення кримінальних правопорушень, зберегли на собі сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані внаслідок вчинення кримінальних правопорушень.

Як клопотання прокурора, так і постанова про визнання майна речовими доказами, містять лише опис встановлених органом досудового розслідування обставин імовірного вчинення кримінального правопорушення та перелік норм КПК України щодо арешту майна з метою збереження речових доказів, без належного обгрунтування, за яким із критеріїв, передбачених ст. 98 КПК України, вилучене майно визнано речовими доказами, які сліди злочину воно містить, або інші відомості, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Доводи прокурора про те, що слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі не надав оцінку долученим до матеріалів клопотання протоколам огляду вилучених речей та документів, не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Так, як убачається із матеріалів провадження, прокурором до клопотання долучено протоколи оглядів системного блоку «HP» serial №2U5301LTD; системного блоку з позначенням «ІНВ - Б1»; системного блоку з позначенням «ІНВ - Б3»; із викладеними у вказаних протоколах фото електронних документів, виявлених на вказаних пристроях.

Разом з тим, матеріали клопотання не містять обгрунтування, яке відношення мають виявлені електронні документи згідно вказаних протоколів огляду до обставин кримінального правопорушення, яке розслідується, у який спосіб та для з`ясування яких обставин, що мають значення у даному кримінальному провадженні, можливе використання таких електронних документів. При цьому, самостійне дослідження та оцінка доказів, зокрема наявних у протоколі огляду фото електронних документів, не віднесено до повноважень слідчого судді в ходу розгляду клопотання про арешт майна на стадії досудового розслідування.

Крім того, прокурором не надано відомостей про проведення огляду іншої частини вилученого майна, про арешт якого порушується питання, зокрема ноутбуку марки «HP» SN№CND2401GL8, системного блоку «Ze Gaming» GM0142; системного блоку з позначенням «ІНВ - Б2»; мобільного телефону марки «Samsung» моделі «Galaxy A36 5G» ІМЕІ: НОМЕР_1 , IMEI2 2: НОМЕР_2 , з сім-картою НОМЕР_3 ; мобільного телефону марки «Iphone» моделі «11» ІМЕІ: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_7 , або призначення експертного дослідження даного майна, які б давали підстави для висновку про наявність на вказаних пристроях відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального провадження.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 07.06.2007 по справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість використанні державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має бути очевидна істотна причина.

Ураховуючи наведені обставини, станом на день розгляду слідчим суддею поданого клопотання про арешт майна воно не містило та прокурором не було не надано достатніх доказів того, що майно, вилучене в ході в ході обшуку за місцем знаходження ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АРХІТЕКТУРНО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «БУДМОНТАЖ» за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, буд. 42, відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні, про що обгрунтовано зазначив слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі.

На переконання колегії суддів, прокурор у розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні.

Відповідно ч. 1 ст. 173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої 170 КПК України.

Таким чином, арешт на вказане у клопотанні майно не може бути накладений за обставин, викладених в клопотанні прокурора про арешт майна та з метою, яка передбачена п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, а тому слідчий суддя обґрунтовано відмовив у його задоволенні.

Викладені в апеляційній скарзі прокурора доводи про те, що вилучена комп`ютерна техніка та мобільні телефони могли використовуватись у злочинній схемі заволодіння бюджетними коштами, та містити листування, обмін документами, зберігання інформації щодо цін, підрядників, тощо, є необгрунтованими, оскільки матеріали клопотання, які були предметом розгляду слідчим суддею, не містили достатніх доказів на підтвердження вказаних обставин.

Доводи прокурора про безпідставне посилання слідчого судді в ухвалі на факт закриття іншого кримінального провадження № 0001260 за ч. 5 ст. 191 КК, яке має іншу юридичну кваліфікацією, інші обставини та докази, не є самостійною підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки не впливає на правильність висновків слідчого судді про відсутність станом на день розгляду клопотання підстав для арешту вилученого майна у зв`язку із недоведеністю прокурором відповідності вилученого майна речовим доказам у кримінальному провадженні.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні клопотання про накладення арешту на вилучене майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 376, 395, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10 липня 2025 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3