Номер провадження: 11-сс/813/1243/25
Справа № 497/1363/25 1-кс/497/466/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000366 від 13.06.2025 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 14.06.2025 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, громадянина України, освіта вища, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

встановив:

в провадженні слідчого відділення №2 СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області, перебуває кримінальне провадження № 0000366 від 13.06.2025 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, за обставин викладених у клопотанні органу досудового розслідування.

13.06.2025 року ОСОБА_7 затриманий в порядку ст. 208 КПК України та в той же день йому повідомлено про підозру за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України за кваліфікуючими ознаками - умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу середньої тяжкості тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Слідчий відділення №2 СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором Болградської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, в ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обґрунтовують застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме: переховування підозрюваного від органу досудового розслідування; незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого та до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 11.08.2025 року з визначенням застави у розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, у разі внесення застави.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на обґрунтованість підозри та існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК, дані про особу підозрюваного, а також обставини кримінального правопорушення та тяжкість покарання, що загрожує останньому в разі визнання його винуватим за вироком суду. Також, слідчий суддя дійшов висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не може запобігти зазначеним ризикам.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник посилається на невідповідність оскарженої ухвали положенням ст.183 КПК України, оскільки ОСОБА_7 раніше не судимий та з урахуванням санкції статті, яка інкримінується останньому, до нього не може бути застосований найсуворіший запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Захисник також посилається на позитивну характеристику особи підозрюваного, наявність у нього міцних соціальних зв`язків, постійного місця мешкання, що на думку захисника свідчить про можливість застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

Прокурор, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до апеляційного суду не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутністю.

У судовому засіданні захисник повідомив суду про сплату застави за підозрюваного у визначеному слідчим суддею розмірі, відповідно до квитанції №1-82К від 16.06.2025 року, та просив розглядати скаргу без участі підозрюваного, який на даний час перебуває на волі, оскільки вважається таким, до якого застосований запобіжний захід у виді застави.

В умовах воєнного стану, колегія суддів вважає, що відсутня нагальна потреба очікувати на волевиявлення у учасників судового розгляду бажання на прибуття до суду, оскільки це може становити загрозу для вказаних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника, який підтримав апеляційну скаргу; дослідивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі - КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені змістом ст.ст. 177, 178, 183 КПК.

Відповідно до вимог п.3 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, приймаючи рішення про обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не врахував положення ст. 183 КПК.

Згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, яке є нетяжким злочином та санкція вказаної норми кримінального закону передбачає покарання у виді обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Матеріали кримінального провадження не містять відомостей про те, що підозрюваний раніше судимий, переховувався від органу досудового розслідування в даному кримінальному провадженні, перешкоджав кримінальному провадженню або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Враховуючи встановлені апеляційним судом обставини та приписи ст.183 КПК, колегія суддів констатує, що слідчий суддя не мав права застосовувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали.

Водночас апеляційний суд вважає, що долучені до клопотання слідчого докази, є такими, що вказують на наявність обставин та відомостей, які можуть переконати суд та неупередженого спостерігача, що підозрюваний можливо вчинив інкримінований йому злочин. Ці докази, на даній стадії досудового розслідування, є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК, які були встановлені під час розгляду клопотання слідчого.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, СПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом.

Обставини даного кримінального провадження, на думку апеляційного суду, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_7 , розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК, не можна визнавати недоведеним.

При встановленні наявності ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК - впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, апеляційний суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

Ризик, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України також не виключається.

Апеляційний суд звертає увагу, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваним кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Скасовуючи оскаржену ухвалу та ухвалюючи нове рішення, апеляційний суд враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України та доведеність ризиків, передбачених п.п.1,3, 4, ч.1 ст. дані про особу, а також те, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває, що свідчить про необхідність забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, колегія суддів вважає за необхідне обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді застави.

Крім того, апеляційний суд вважає, що розмір застави повинен відповідати тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого на даному етапі досудового розслідування підозрюється ОСОБА_7 , та тим ступенем довіри щодо належної процесуальної поведінки підозрюваного, який за версією органу досудового розслідування вчинив нетяжкий злочин.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає за необхідне визначити розмір застави в максимальних межах п.1 ч.5 ст.182 КПК, який буде стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню.

На думку апеляційного суду, такий запобіжний захід є цілком співмірним інкримінованому підозрюваному злочину та його особі, а також буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, створить умови існування достатнього балансу між обмеженнями, які застосовує держава до особи, яка на даній стадії досудового розслідування підозрюється у вчиненні злочину.

Крім того, такий розмір застави є вочевидь помірним для підозрюваного, оскільки застава була внесена.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.

З урахуванням встановлених судом обставин, апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, оскаржена ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , із застосуванням до останнього запобіжного заходу у виді застави в розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 14.06.2025 року, якою підозрюваному ОСОБА_7 , в кримінальному провадженні № 0000366 від 13.06.2025 року застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого відділення №2 СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погодженого прокурором Болградської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в кримінальному провадженні 0000366 від 13.06.2025 року.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді застави в розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, яку вважати внесеною на підставі квитанції №1-82К від 16.06.2025 року на виконання ухвали Болградського районного суду Одеської області.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 , обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора, слідчого судді та суду;

- не відлучатися за мажі Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання, роботи та засобів зв`язку;

- утримуватись від спілкування зі свідками, іншими учасниками кримінального провадження визначеними слідчим або прокурором;

- здати на зберігання до ГУ ДМС Дніпропетровської області свій паспорт для виїзду за кордон (у разі існування такого), або інший документ, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 наслідки невиконання покладених на нього обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду, без поважних причин, не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, запобіжний захід відносно нього може бути змінено на більш суворий та накладене грошове стягнення..

Строк дії ухвали Одеського апеляційного суду в частині покладення на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, становить до 13.08.2025 року, тобто в межах строку досудового розслідування.

Копію ухвали надіслати слідчому та прокурору.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4