справа № 563/1309/24
провадження № 1-кп/563/118/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2025 року м. Корець

Корецький районний суд Рівненської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

законного представника обвинуваченого ОСОБА_4

представника ССД ОСОБА_5

представника поліції ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , учня 10 класу ЗЗОС "Корецька гімназія", раніше не судимого

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в:

В порушення вимог Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженого ЗУ від 24.02.2022 №2102-ІХ, із змінами та доповненнями, 05 червня 2024 року, неповнолітній ОСОБА_8 отримав від ОСОБА_9 у користування її банківську карту AT КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , яка надала йому її з метою зняття грошових коштів в сумі 1000 грн. для купівлі продуктів харчування. Цього ж дня, о 09 год. 11 хв., перебуваючи біля банкомату AT «Приватбанк» поблизу магазину «Водограй», що розташований в м. Корець, площа Київська, 3/1, Корецької територіальної громади, Рівненського району Рівненської області, керуючись корисливим мотивом, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 вирішив викрасти частину грошових коштів з банківської карти ОСОБА_9 ..

У вищезгадану дату, час та місце, реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, а також те, що він посягає на чуже майно та не має права розпоряджатися ним, умисно, шляхом зняття готівки з банкомату AT «Приватбанк», викрав з банківської карти AT КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 8 000 гривень, що належали потерпілій ОСОБА_9 ..

Розпорядившись викраденими коштами на власний розсуд, ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_9 майнову шкоду в розмірі 8 000,00 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину визнав повністю, підтвердивши обставини, встановлені судом. Додатково показав, що дійсно вчинив крадіжку грошових коштів з банківської картки ОСОБА_9 , в даний час розкаюється у вчиненому, просить його суворо не карати, зобов"язується надалі не порушувати закон.

Потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що дійсно ОСОБА_8 здійснив крадіжку її коштів з банківської картки.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується письмовими доказами по справі:

- витягом ЄРДР № 0000130, згідно якого 19.06.2024 року надійшла заява від ОСОБА_9 про вчинення крадіжки банківської картки (а.п.1);

- протоколом огляду предметів від 12.07.2024 року, згідно якого переглянуто відеозапис на якому зафіксовані фото з камери банкомату АТ КБ "Приват Банк" (а.п.32-36);

- протоколом огляду місця події від 09.07.2024 року, згідно якого оглянуто два вудилища марки "Флагман" з котушкою, які ОСОБА_8 придбав за кошти ОСОБА_9 (а.п 37-39);

- протоколом слідчого експерименту від 31.07.2024 року відповідно до якого обвинувачений ОСОБА_8 розповів та показав на відео про обставини скоєння крадіжки грошових коштів у ОСОБА_9 (а.п. 75-79);

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_4 пояснила, що зобов"язується більше уваги приділяти вихованню неповнолітнього обвинуваченого.

Згідно пояснень представників ССД та поліції, неповнолітній обвинувачений раніше потрапляв в коло зору даних служб. З приводу вчинення кримінального правопорушення, з обвинуваченим було проведено профілактичні бесіди, щодо недопущення в подальшому таких дій.

Відповідно до досудової доповіді наданої Рівненським районним сектором № 3 філії ДУ "Центр пробації" у Рівненській області, в ході проведеної роботи та згідно оцінки ризику можна зробити висновок, що обвинувачений ОСОБА_8 має низький ризик вчинення повторного кримінального правопорушення. Крім того, виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення волі на певний строк.

Суд вважає вину ОСОБА_8 доведеною, і кваліфікацію його дій правильною за ч. 4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

При призначені покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, посередню характеристику, обставини справи, розмір завданої шкоди.

Кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_8 передбачене ч.4 ст.185 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_8 раніше не судимий, за місцем навчання характеризується посередньо.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Обставинами, що пом"якшують покарання обвинуваченого є вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Верховний Суд України у своїй Постанові від 16 квітня 2004 року № 5 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх», у п. 10 роз`яснив, що при призначенні покарання неповнолітнім суди повинні суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання такого засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація.

Ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Ст. 65 КК України передбачає, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Пленум Верховного суду України у своїй Постанові № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», з наступними змінами, п. 2, роз`яснив, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті ( частини статті), що передбачає відповідальність за вчинений злочин, але із врахуванням обставин цього злочину, даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення менш суворого покарання в тому числі особам, які щиро покаялися у вчиненому, активно сприяли розкриттю кримінального правопорушення, тощо.

Ч.1 ст. 69 КК України, встановлено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Враховуючи особу винного, його ставлення до вчиненого, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, те що він просив його суворо не карати, недосягнення ним повноліття, посередню характеристику, неперебування на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра, вчинення кримінального правопорушення вперше, відсутність обставин, що обтяжують покарання та наявність обставин, що пом"якшують покарання, також позицію потерпілої, оскільки вона не наполягала на позбавленні волі обвинуваченого, суд вважає, що з урахуванням наведеного, обставин вчиненого діяння, та практики Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання, враховуючи дані про особу винного і те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності,а також другорядну роль кари як мети покарання, поведінку обвинуваченого за час досудового розслідування й судового розгляду, конкретні обставини справи та наведені вище дані про особу обвинуваченого, що свідчать про те, що ОСОБА_8 не являє собою великої небезпеки для суспільства та дають підстави вважати, що він повинен понести покарання, більш м"яке покарання, ніж передбачене законом.

Крім того, встановлено, що обвинувачений вчинивши кримінальне правопорушення, все ж таки в подальшому усвідомив протиправність та помилковість своїх дій, визнав свою вину та правдиво розповів про всі відомі обставини, надав належну критичну оцінку своєї протиправної поведінки та щиро засудив її, висловив жаль з приводу вчиненого.

На переконання суду всі наведені вище обставини істотно зменшили суспільну небезпечність вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення.

Конвенція про права дитини, від 20 листопада 1989 року, підписана та ратифікована Україною, стаття 1, виходить з того, що дитиною є кожна людська істота до досягнення 18 річного віку, відповідно до статті 3 цієї ж Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Суд вважає, що саме покарання у виді штрафу буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, справедливим та таким що не суперечить ст.65 КК України, оскільки судом встановлено, що в обвинуваченого ОСОБА_8 наявні власні кошти, згідно довідки АТ КБ "Приват банк".

Керуючись ст.ст. 369, 370, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання із застосуванням положень ст.69 КК України - штраф у розмірі 50 (п"ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п"ятдесят) грн..

Речові докази: вудилища марки «FLAGMAN- BONUS» з котушкою марки «JADE -Spining-400» та «FLAGMAN-TACTIC» з котушкою марки «COBRA», котрі знаходяться у кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції №7 Рівненського районного управління поліції ГУ НП в Рівненській області повернути - законному представнику обвинуваченого ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Корецький районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя: