"22" липня 2025 р. Єдиний унікальний номер судової справи: 150/513/25
Номер провадження: 1-кп/150/61/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 12.09.2024 за № 0000664 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гнатків Томашпільського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, одруженого, на утриманні якого двоє неповнолітніх дітей, раніше не судимого,

за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , достовірно знаючи і усвідомлюючи, що має інвалідність з дитинства 3 групи та перебуває на диспансерному обліку у зв`язку з діагнозом: «Залишкові явища перенесеної відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку із розсіяною неврологічною симптоматикою, стан після операції (1997 р.) декомпресивної трепанації черепу внаслідок вдавленого перелому тім`яної кістки зліва. Симптоматична епілепсія», внаслідок чого не може бути допущений до керування транспортними засобами відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 07.10.2022 № 1817, затвердженого в Міністерства юстиції України 21.10.2022 за № 1300/38636, періодично здійснював керування належним йому автомобілем марки Ford, моделі Fiesta, державний номерний знак НОМЕР_1 , чим створював загрозу безпеці дорожнього руху.

Так, близько 08 години 50 хвилин 12 вересня 2024 року водій ОСОБА_4 , перебуваючи у хворобливому стані, зумовленому наявним у нього захворюванням, проявив кримінальну протиправну недбалість, оскільки не передбачав можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, та керуючи технічно-справним автомобілем марки Ford, моделі Fiesta, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вулиці Незалежності в с. Мазурівка Могилів-Подільського району Вінницької області, поблизу будинку № 84, внаслідок судомного нападу втратив свідомість, чим позбавив себе можливості контролювати рух транспортного засобу, змінив напрямок його руху, виїхав на праве узбіччя, де відбулося зіткнення з припаркованим автомобілем марки ВАЗ 2121, державний номерний знак НОМЕР_2 та в подальшому, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який знаходився поруч з даним транспортним засобом.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 від отриманих травм помер під час надання допомоги.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи від 27.09.2024 № 92 у ОСОБА_7 мали місце такі тілесні ушкодження: забійна рана в тім`яній ділянці голови зліва вбачається зірчастої форми з садною навколо рани, яка розповсюджується на тім`яну ділянку ззаду та ліву скроневу ділянку; садна у зовнішнього крила лівої очниці, в дільниці лівого надбрів`я у зовнішнього краю, в дільниці лівої скроні, чисельні мілкі садни на спинці носа та лівій щоці, по верхній поверхні лівого плечового суглобу з переходом на ліве плече у верхній третині по зовнішній поверхні, різноманітної форми садни по внутрішній поверхні лівого плеча у нижній третині, в лівій ліктьовій ямці та лівому передпліччі знизу до гори, на лівій боковій поверхні живота у нижній третині, на тильній поверхні правої кисті в проекції 3-5 пальців; переломи 1-9 ребер з обох боків без пошкодження пристінкової плеври, перелом тіла грудини на рівні 2-3 ребер. Скілковий перелом тіла 6-го грудного хребця з пошкодженням спинного мозку, лінійний перелом кісток основи черепу, який проходить вздовж кам`янистих тіл обох скроневих кісток та турецького сідла з дифузним крововиливом у м`які мозкові оболонки обох півкуль головного мозку, набряк речовини головного мозку.

Смерть ОСОБА_7 настала від набряку речовини головного мозку, який розвинувся внаслідок відкритої черепно-мозкової травми у вигляді лінійного перелому кісток основи черепу, який іде вздовж кам`янистих тіл обох скроневих кісток та турецьке сідло з дифузним крововиливом у м`які мозкові оболонки обох півкуль головного мозку. Дані тілесні ушкодження носять ознаку тяжких тілесних ушкоджень, між ними та смертю ОСОБА_7 є причинний зв`язок.

Відповідно до висновку інженерно-транспортної експертизи від 08 листопада 2024 року № СЕ-19/102-24/21826-ІТ у досліджуваній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Ford Fiesta (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 2.3 (б), 2.9 (б), 10.1 Правил дорожнього руху.

У досліджуваній дорожньо-транспортній ситуації можливість попередження виникнення дорожньо-транспортної пригоди з боку водія автомобіля Ford Fiesta (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_4 з технічної точки зору визначалась виконанням ним вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху, для чого були відсутні будь-які перешкоди технічного характеру, при умові постійного контролю за рухом даного автомобіля, а при умові, що зміна напрямку руху автомобіля Ford Fiesta відбулася без свідомого впливу водія ОСОБА_4 на органи керування, в такому випадку можливість попередження виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди у видія Ford Fiesta (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_4 визначалась виконанням ним вимог п.п. 2.3 (б), 2.9 (б) Правил дорожнього руху, що не потребує застосування спеціальних технічних знань.

У досліджуваній дорожньо-транспортній ситуації, при умові, що зміна напрямку руху автомобіля Ford Fiesta відбулася при постійному контролі водія ОСОБА_4 за рухом даного автомобіля, в діях водія ОСОБА_8 (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам п. 10. Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди, а при умові, що зміна напрямку руху автомобіля Ford Fiesta відбулася без свідомого впливу водія ОСОБА_4 на органи керування, питання, експертом не досліджувалось, оскільки не потребує застосування спеціальних технічних знань і може бути вирішене органами слідства (суду), самостійно на основі юридичного аналізу всіх зібраних по справі матеріалів, зокрема і з врахуванням вимог п.п. 2.3 (б). 2.9(б) Правил дорожнього руху.

Таким чином, водій ОСОБА_4 за вищевикладених обставин порушив вимоги п.п. 2.3 (б), 2.9 (б), 10.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, згідно з якими:

-П. 2.3 (б) для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

-П. 2.9 (б) водієві забороняється керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу»;

-П. 10.1 перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».

Порушення ОСОБА_4 вимог п. 2.9 (б) Правил дорожнього руху знаходиться у безпосередньому причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме із настанням смерті ОСОБА_7 .

Під час досудового розслідування між прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_9 , якій на підставі ст. ст. 36, 37 Кримінального процесуального кодексу України, надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, з однієї сторони, та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 , було укладено угоду про визнання винуватості.

Так, згідно з даною угодою, її сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор зазначив, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений в присутності захисника свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та щиро розкаявся. Суду пояснив, що угоду про визнання винуватості укладав добровільно, жодного тиску на нього зі сторони публічного обвинувачення не було, наслідки затвердження угоди йому зрозумілі та просив суд угоду про визнання винуватості затвердити.

Захисник адвокат ОСОБА_5 просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання. Зазначив, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, обвинувачений вину визнав та щиро розкаявся у вчиненому.

Потерпіла ОСОБА_6 суду показала, що заперечень з приводу укладеної угоди про визнання винуватості немає, претензій до обвинуваченого немає.

Суд, заслухавши думку сторін угоди, дослідивши матеріали провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, дійшов таких висновків.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 Кримінального процесуального кодексу України у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди.

Розглядаючи в порядку, передбаченому ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, приймаючи до уваги, що суд встановлює чи угода відповідає вимогам ч. ч. 2, 4 ст. 469, ст. 472 Кримінального процесуального кодексу України, а саме, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості виходячи з такого.

Як встановлено в підготовчому судовому засіданні, ініціювання та укладення угоди було здійснено у відповідності до положень ст. 469 Кримінального процесуального кодексу України та порушень вказаних норм судом не встановлено.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 Кримінального процесуального кодексу України, доведено до відома її сторін наслідки укладення та затвердження угоди, регламентовані ст. 473 Кримінального процесуального кодексу України, а також наслідки невиконання угоди, визначені ст. 476 Кримінального процесуального кодексу України.

Судом виконані вимоги ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України.

Зокрема, шляхом опитування сторін, суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди. Суд також переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Покарання сторонами угоди визначено згідно положень ст. ст. 50, 65-67 Кримінального кодексу України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Підстав, передбачених п. п. 1-6 ч. 7 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України для відмови у затвердженні угоди не встановлено.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, при цьому сторони врахували фактичні обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, його пост кримінальну поведінку, наявність обставин, які пом`якшують покарання (визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, перебування на утриманні двох неповнолітніх дітей, наявність інвалідності з дитинства 3 групи), відсутність обставин, які обтяжують покарання, враховано також особу обвинуваченого, а саме, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, має міцні соціальні зв`язки по місцю проживання, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, має інвалідність з дитинства 3 групи, позитивно характеризується за місцем проживання, та дійшли згоди про призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки, на підставі ст. 75 КК України сторони просять звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням.

Згідно ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами шляхом ухвалення вироку і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Згідно вимог статті 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого документально підтвердженні процесуальні витрати.

В кримінальному провадженні проводились дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод, електротехнічного (технічної експлуатації електроустаткування), технічного стану транспортних засобів, загальна вартість проведення яких складає 6 765,15 грн.

Тому вказані витрати підлягають до стягнення з обвинуваченого на користь держави.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України арешт майна, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16 вересня 2024 року, підлягає скасуванню.

Долю речових доказів вирішити в порядку, встановленому ст.. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст. 314, ст. 370, ст. 373, ст. 474, ст. 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 17 червня 2025 року, укладену між прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР 12.09.2024 за № 0000664 за ч. 2 ст. 286 КК України.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 3 (три) роки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_4 обраховувати від дня ухвалення вироку 22 липня 2025 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати пов`язані з проведенням експертних досліджень, загальна вартість проведення яких складає 6 765 (шість тисяч сімсот шістдесят п`ять) гривень 15 копійок.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16 вересня 2024 року на: автомобіль «Форд Фієста», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_10 , проживаючий за адресою АДРЕСА_2 ; автомобіль «ВАЗ 2121», державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_11 , яка проживає по АДРЕСА_3 ; свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 на автомобіль «Форд Ескорт», державний номерний знак НОМЕР_1 ; посвідчення водія серії НОМЕР_4 , видане на ім`я ОСОБА_4 , копію медичної довідки МДР № 048251.

Речові докази:

-автомобіль «Форд Фієста», державний номерний знак НОМЕР_1 , що перебуває на спеціальному майданчику для тимчасово затриманих транспортних засобів Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області, - повернути власнику ОСОБА_10 ;

-автомобіль «ВАЗ 2121», державний номерний знак НОМЕР_2 , що перебуває на спеціальному майданчику для тимчасово затриманих транспортних засобів Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області, - повернути власнику ОСОБА_11 ;

-свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 на автомобіль «Форд Ескорт», державний номерний знак НОМЕР_1 ; посвідчення водія серії НОМЕР_4 , видане на ім`я ОСОБА_4 , копію медичної довідки МДР № 048251, що приєднано до матеріалів кримінального провадження № 0000664, - повернути власнику ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку суду.

Вручити копію вироку обвинуваченому та прокурору - негайно.

Учаснику судового провадження, який не був присутній у судовому засіданні копію вироку суду надіслати поштою не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_12