ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі

судового засідання ОСОБА_4

за участі сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001177 від 07.11.2024 року, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 19 червня 2025 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, з вищою освітою, який працює водієм у ФОП ОСОБА_8 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 19 червня 2025 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і призначено йому покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом дворічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки, зокрема, які передбачені п.1, 2 ч.1, п. 2 ч.3 ст.76 КК України.

Вирішено питання про долю речових доказів та судових витрат у даному кримінальному провадженні.

ЄУНСС:723/803/25

НП:11-кп/822/277/25 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_9

Категорія: ч.2 ст.286 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Згідно з вироком районного суду, 07 листопада 2024 року приблизно о 16:00 год., обвинувачений ОСОБА_6 , керуючи технічно справним вантажним спеціалізованим фургоном рефрижератором марки «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в світлу пору доби по автодорозі Р-62 сполученням «Криворівня - Путила - Вижниця - Сторожинець - Чернівці», а саме по вул. Головній в с. Кам`яна Чернівецького району Чернівецької області, в напрямку м. Чернівці, зі швидкістю не менше 103,8 км/год, що перевищує дозволену швидкість в межах населеного пункту.

Наближаючись до будинку № 6 «Б» зазначеної вулиці обвинувачений ОСОБА_10 проявив неуважність до дорожньої обстановки та самовпевненість у виборі швидкості руху керованого ним транспортного засобу, неправильно застосував прийоми керування транспортним засобом та маючи об`єктивну можливість вчасно виявити небезпеку для руху - пішохода ОСОБА_11 , який перетинав проїзну частину дороги поза межами пішохідного переходу, з права на ліво відносно напрямку руху зазначеного вантажного автомобіля, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу, продовжив рух, внаслідок чого допустив наїзд на ОСОБА_11 .

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до висновку СМЕ № 844 від 19.12.2024 спричинено смерть.

Вказану дорожньо-транспортну пригоду обвинувачений ОСОБА_6 скоїв в результаті порушення та невиконання вимог п. 12.4 Правил дорожнього руху, що безпосередньо перебуває у причинному зв`язку з настанням зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, а також п. п. 1.5 та 2.3 (б, д), які лише сприяли порушенню вищевказаних Правил, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та ведених в дію з 01.01.2002, які вимагають від водія:

- п. 12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год;

- п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого і його дії за цією статтею кваліфіковані правильно.

На вказаний вирок суду захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій він, не заперечуючи правильності кваліфікації та доведеності вини його підзахисного, просить вирок районного суду змінити та призначити обвинуваченому ОСОБА_6 міру покарання за ч.2 ст.286 КК України без позбавлення права керування транспортними засобами.

Вважає, що суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_6 не має досвіду роботи за спеціальністю та раніше за нею не працював. Крім того, у випадку позбавлення його права керування транспортними засобами обвинувачений фактично буде позбавлений єдиного джерела доходу та місця проживання, яке надається йому ФОП ОСОБА_12 у приміщенні гуртожитку у зв`язку з виконанням обов`язків водія.

На думку сторони захисту, обставини за яких сталася ДТП, сукупність документів, які характеризують особу обвинуваченого, вчинення необережного тяжкого злочину, обставини, що пом?якшують покарання, відшкодування в повному обсязі завданих збитків, в тому числі молодий вік, дають підстави змінити вирок районного суду в частині призначеного ОСОБА_6 додаткового покарання.

Інших апеляційних скарг та заперечень від учасників судового провадження не надходило.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, посилаючись на доводи в ній викладені, міркування прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив вирок районного суду, як законний та вмотивований, залишити без змін, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, а обвинуваченому і останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження з підстав зазначених в апеляційній скарзі та обговоривши наведені у них доводи, колегія суддів доходить такого.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки подія злочину, доведеність винуватості та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 , а також призначене основне покарання і звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням в апеляційній скарзі не оспорюються, колегія суддів, керуючись ст. 404 КПК України, не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не є предметом оскарження.

Разом з тим, перевіряючи вирок районного суду в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд встановив, що, призначаючи ОСОБА_6 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд першої інстанції обґрунтовано врахував обставини вчинення кримінального правопорушення, характер порушень Правил дорожнього руху, які перебувають у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, зокрема значне перевищення встановленої швидкості, а також дані про неодноразове притягнення обвинуваченого до відповідальності за перевищення швидкості руху.

На думку апеляційного суду, призначення у даному випадку додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами є пропорційним тяжкості вчиненого злочину та відповідає його меті, передбаченій у ст.50 КК України.

Посилання захисника на відсутність у ОСОБА_6 досвіду роботи за спеціальністю, а також на те, що позбавлення права керування призведе до втрати ним місця проживання та джерела доходу, не можуть бути підставою для незастосування передбаченого законом додаткового покарання, оскільки позбавлення права керування транспортними засобами застосовується з метою запобігання вчинення нових злочинів і не залежить від соціально-побутових умов особи.

Крім того, характер вчиненого кримінального правопорушення тяжкі наслідки у вигляді смерті потерпілого внаслідок порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_6 , а також неодноразове притягнення обвинуваченого до відповідальності за перевищення встановлених обмежень швидкості руху свідчать про підвищену небезпеку обвинуваченого та зумовлює необхідність обмеження його права на керування транспортними засобами незалежно від наявності чи відсутності альтернативного працевлаштування.

Зазначені в апеляційній скарзі обставини, у тому числі молодий вік, відшкодування шкоди та інші пом`якшуючі обставини, були враховані судом першої інстанції при визначенні виду та розміру основного покарання, однак не є такими, що дають колегії суддів підстави для незастосування додаткового покарання.

Виходячи з наведеного, колегія суддів не знаходить законних підстав для зміни вироку районного суду щодо ОСОБА_6 у частині призначеного додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, як про це просить апелянт.

Отже, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а вирок районного суду, як законний, обґрунтований та належним чином вмотивований, без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 19 червня 2025 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст.286 КК України без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3