Справа № 344/8177/25
Провадження № 11-сс/4808/206/25
Категорія ст.303 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 травня 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 травня 2025 року повернуто скаргу ОСОБА_8 про скасування рішення про закриття кримінального провадження № 0002368 від 24.07.2017 року та зобов`язання вчинити дії.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та задовольнити вимоги його скарги. Зокрема, вказує, що пропустив строк на оскарження постанови про закриття кримінального провадження №0002368 від 24.07.2017 року з поважних причин, оскільки знайшов поштове повідомлення з постановою у своїй хвіртці тільки 03.05.2025 року. Орган досудового розслідування не повідомляв його про прийняте рішення, а на його неодноразові письмові звернення відповідь не надавалась. Таким чином, слідчий суддя безпідставно зазначив про те, що він вже раніше оскаржував постанову про закриття кримінального провадження №0002368.

Просить поновити йому строк на оскарження постанови, а також поновити досудове розслідування вказаного кримінального провадження.

Також не погоджується з висновками слідчого судді про те, що він не має статусу заявника чи потерпілого в даному кримінальному провадженні, і як наслідок, у нього відсутнє право на оскарження постанови.

Крім того просить: визнати порушення слідчим суддею його права на свободу думки, совісті та права свободу вираження своїх антикорупційних поглядів; визнати факт позбавлення його права на доступ до правосуддя в касаційному порядку, здійснений Івано-Франківським апеляційним судом ухвалами стосовно рішень про закриття кримінального провадження №0000026 від 06.08.2020 року та №0002368 від 24.07.2017 року.

ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просив провести її розгляд без його участі.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні, поряд з іншим, можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді.

Тобто, строк оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин.

До поважних причин пропуску строку на оскарження бездіяльності слідчого належать об`єктивні обставини, які перешкодили поданню скарги у визначені законом строки. Поважність причин пропуску має довести заявник, який заявив таке клопотання.

Колегія суддів звертає увагу на те, що слідчим суддею в одному провадженні розглядалась скарга ОСОБА_8 , в якій об`єднано кілька вимог, зокрема, про скасування постанови про закриття кримінального провадження №0002368, внесеного до ЄРДР 24.07.2017 року, а також про зобов`язання вчинити певні дії в межах зазначеного кримінального провадження, зокрема: надіслати ОСОБА_8 постанову про закриття провадження, постанову про перекваліфікацію кримінального правопорушення, визнати його потерпілим у даному провадженні, відновити розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України та справу направити до СВ ТУ ДБР.

Колегія суддів, переглядаючи ухвалу слідчого судді в частині скасування постанови про закриття кримінального провадження №0002368, вважає за необхідне вказати наступне.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що спочатку відділом досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених прокурорами та працівниками органів прокуратури Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України, а згодом Четвертим слідчим відділом ТУ ДБР у м. Львові, проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002368 від 24.07.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, за заявою ОСОБА_8 про те, що начальник Городенківського відділу Тисменицької місцевої прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_9 , використовуючи своє службове становище, за попередньою змовою із адвокатом ОСОБА_10 з 31.03.2017 року вимагали через посередника ОСОБА_11 в обвинуваченого ОСОБА_8 неправомірну вигоду в розмірі 50000 доларів США за сприяння в призначенні йому судом мінімальної міри покарання.

В подальшому, органом досудового розслідування неодноразово виносились постанови про закриття кримінального провадження №0002368, які були скасовані в судовому порядку через недотримання слідчими вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного дослідження всіх обставин справи та належної оцінки доказів.

Водночас, в межах даного провадження постановою старшого слідчого П`ятого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Львові ОСОБА_12 від 15 грудня 2023 року змінено попередню правову кваліфікацію із ч. 4 ст. 368 КК України на ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 190 КК України.

Постановою прокурора відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_13 від 27 грудня 2023 року визначено підслідність даного кримінального провадження за Івано-Франківським РУП ГУНП в Івано-Франківській області.

Востаннє, за наслідками досудового розслідування постановою начальника відділення слідчого відділу Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_14 від 13 серпня 2024 року закрито кримінальне провадження №0002368 від 24.07.2017 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із встановленням відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 190 КК України.

Разом з тим, ОСОБА_8 у своїх скаргах вказує про необхідність скасування постанови про закриття кримінального провадження від 24.07.2017 року. Колегія суддів вважає зазначене опискою, оскільки за змістом матеріалів кримінального провадження №0002368 досудове розслідування завершено винесенням постанови саме від 13.08.2024 року.

При цьому, в матеріалах даного кримінального провадження відсутнє документальне підтвердження того, що постанова про закриття кримінального провадження від 13.08.2024 року надсилалась ОСОБА_8 та отримана ним.

З матеріалів судового провадження вбачається, що 07 травня 2025 року ОСОБА_8 оскаржив до слідчого судді постанову про закриття кримінального провадження №0002368. До своєї скарги долучив копію листа-відповіді Окружної прокуратури міста Івано-Франківська від 15.04.2025 року, згідно з яким ОСОБА_8 повідомлено про те, що 12.08.2024 року слідчим прийнято рішення про закриття кримінального провадження №0002368.

Слідчий суддя повернув скаргу ОСОБА_8 , мотивуючи тим, що скаржником пропущено строк оскарження постанови.

Зокрема, слідчий суддя виходив з того, що скаржник стверджує про існування постанови про закриття кримінального провадження №0002368 від 24.07.2017, проте він не надає підтвердження її отримання, а тому також неможливо встановити її зміст. Також в одному із пунктів скарги заявник просить поновити пропущений процесуальний строк на подання скарги, однак ним не зазначено жодних поважних причин пропуску такого строку, які б могли бути підставою для його поновлення.

Крім того, слідчим суддею на підставі аналізу Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що як у 2020 році, так і у 2024 році ОСОБА_8 був обізнаний з існуванням постанови про закриття кримінального провадження №0002368 від 24.07.2017 року, однак про це ним замовчується. При цьому, у справі № 344/3383/24 його вимоги про скасування постанови про закриття кримінального провадження №0002368 від 24.07.2017 року було вирішено по суті.

Проте, такий висновок слідчого судді зроблений на підставі неповно з`ясованих обставин, а тому колегія суддів з ним не погоджується.

Так, зі змісту доводів скарги ОСОБА_8 вбачається, що він стверджує про безпідставну перекваліфікацію дій ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з ч. 4 ст. 368 КК України на ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 190 КК України і фактично оскаржує останнє рішення органу досудового розслідування про закриття кримінального провадження.

Зі змісту матеріалів кримінального провадження вбачається, що постановою старшого слідчого П`ятого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_12 від 15 грудня 2023 року у кримінальному провадженні №0002368 від 24.07.2017 року, було змінено попередню правову кваліфікацію ОСОБА_9 та ОСОБА_10 із ч.4 ст.368 КК України на ч.2 ст.15, ч.5 ст.190 КК України.

В подальшому, постановою старшого слідчого у кримінальному провадження-начальника відділення слідчого відділу Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області майора поліції ОСОБА_14 від 13 серпня 2024 року було закрито кримінальне провадження №0002368 від 24.07.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15,ч.5 ст.190 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із встановленням відсутності складу кримінального правопорушення.

Разом з тим, слідчим суддею не витребовувались для дослідження матеріали кримінального провадження, за змістом яких можна було встановити, що в даному провадженні неодноразово виносились постанови про закриття кримінального провадження, які оскаржувались ОСОБА_8 , та останні постанови про правову перекваліфікацію, зміну підсудності та про закриття кримінального провадження потерпілому ОСОБА_8 не надсилались.

Крім того, не відповідають дійсності твердження слідчого судді про те, що в справі №44/3383/24 вимоги ОСОБА_8 про скасування постанови про закриття кримінального провадження №0002368 від 24.07.2017 року були вирішені по суті. Так, в зазначеній справі ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 28.02.2024 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_8 на постанову про закриття кримінального провадження №0002368 від 24.07.2017 року з тих підстав, що слідчим суддею було встановлено, що на час розгляду скарги ще триває досудове розслідування у даному провадженні.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Право на оскарження рішення про закриття кримінального провадження беззаперечно є важливим елементом, визначеного у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, права на доступ до суду.

Рішеннями Європейського суду визначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України», справа «Трух проти України» ).

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (справа «Пономарьов проти України»).

При вирішенні питання про поновлення строку на оскарження постанови про закриття кримінального провадження, колегія суддів враховує, що відповідно до кримінального процесуального закону обов`язок повідомити заінтересованих осіб про закриття кримінального провадження покладається на орган досудового розслідування, який прийняв відповідне рішення.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що органом досудового розслідування протягом тривалого строку не вживались достатні заходи щодо повідомлення ОСОБА_8 про зміну правової кваліфікації, про зміну підсудності та про закриття кримінальному провадження, чим істотно було порушено його право як потерпілого у даному кримінальному провадженні.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Разом з тим, в матеріалах провадження відсутні дані, які вказують на те, що органом досудового розслідування були виконані вимоги закону щодо отримання потерпілим ОСОБА_8 копії постанови про закриття кримінального провадження.

На думку колегії суддів, ОСОБА_8 в апеляційній скарзі навів обґрунтовані доводи щодо поважності причин пропуску строку на оскарження постанови слідчого до суду першої інстанції, у зв`язку з чим цей строк підлягає поновленню.

Враховуючи наведене, висновок про пропущення процесуального строку та повернення скарги слідчий суддя зробив передчасно, детально не з`ясувавши обставини пропуску строку на оскарження постанови слідчого.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді про повернення скарги постановлена з істотним порушенням вимог процесуального закону, а тому підлягає скасуванню з прийняттям рішення про призначення нового розгляду скарги у суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 травня 2025 року скасувати в частині відмови оскарження постанови про закриття кримінального провадження №0002368 та постановити нову ухвалу.

Поновити ОСОБА_8 строк оскарження постанови про закриття кримінального провадження №0002368 та вважати його скаргу такою, що підлягає розгляду і направити вказану скаргу на розгляд слідчому судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5