ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/1948/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2025 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника заявника - адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 року адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , єдиною спадкоємицею яких є ОСОБА_5 , який був накладений ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15 січня 2016 року згідно клопотання слідчого Дарницького УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 за матеріалами досудового розслідування № 0000282.

Клопотання мотивоване тим, що вказана квартира належала ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу від 14 лютого 1997 року, укладеного ними з Закритим акціонерним товариством «Фармацевтична фірма Дарниця», яке змінило своє найменування на Приватне акціонерне товариство «Фармацевтична фірма «Дарниця». Єдиною спадкоємицею померлих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є ОСОБА_5 , яка наразі не може вступити у спадщину у зв`язку з накладеним арештом. З огляду викладене та вирішення спорів щодо придбання квартир у вказаному будинку, заявник вважає, що у застосуванні арешту вказаного майна відпала потреба.

Згідно із протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 08 липня 2025 року клопотання передано для розгляду слідчому судді ОСОБА_1 .

Прокурор судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання та скасування арешту майна та надав витяг з ЄРДР щодо кримінального провадження № 0000282 від 23 квітня 2013 року.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

При розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Судом встановлено, що у кримінальному провадженні № 0000282 від 23 квітня 2013 року ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 15 січня 2016 року у справі № 753/592/16-к накладено арешт на майно, зокрема на квартиру АДРЕСА_1 , яку за договором купівлі-продажу квартири від 14 лютого 1997 року купили ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Як слідує з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань станом на 10 липня 2025 року кримінальне провадження № 0000282 від 23 квітня 2013 року закрито 02 липня 2025 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Як передбачено частиною четвертою статті 132 КПК України ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Водночас, пунктом 1 частини другої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили, у тому числі постанови господарського суду у справі про банкрутство (неплатоспроможність) про визнання боржника банкрутом - щодо припинення всіх обтяжень прав на майно боржника (крім тих, які застосовано у кримінальному провадженні).

Статтею 16 КПК України передбачено недоторканість права власності як одну із засад кримінального провадження. Цією нормою передбачено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до положень кримінального процесуального закону завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно зі статтею 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Обмеження права користування, володіння чи розпорядження власністю може бути лише обмежене Законом і має бути виправданим для кожного випадку окремо.

При цьому суд враховує, що гарантування права власності є одним із основоположних аспектів забезпечення верховенства права

Ураховуючи те, що кримінальне провадження, у якому накладено арешт на майно заявника, закрито, у подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба та накладений арешт перешкоджає розпоряджатися і користуватися майном на законних підставах, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 15 січня 2016 року у справі № 753/592/16-к (провадження № 1-кс/753/389/16) у кримінальному провадженні № 0000282 від 23 квітня 2013 року, на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1