Справа № 752/7761/25
Провадження №: 1-кп/752/1807/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.05.2025 м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

провівши в приміщенні суду у місті Києві відкрите судове засідання з розгляду кримінального провадження № 0000962, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.03.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Києві, українець, громадянин України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , без зареєстрованого місця проживання, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , освіта середня спеціальна, розлучений, офіційно не працевлаштований, не має на утриманні малолітніх дітей, непрацездатних/недієздатних осіб, раніше судимий (востаннє за вироком Деснянського районного суду міста Чернігова від 21.05.2021, що залишений без змін ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 27.09.2021 та змінений постановою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 26.05.2022 за ч. 3 ст. 185 КК України з призначенням покарання в порядку ч. 4 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки та 6 місяців (відбуто реально),

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що у період дії воєнного стану, що був введений в Україні 24.02.2022 відповідно до Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-ІХ з подальшим продовження його строку, ОСОБА_6 , будучи раніше судимий за корисливі злочини проти власності, маючи не зняту і не погашену судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та вчинив нові кримінальні правопорушення за наступних обставин.

Так, 10.03.2025 вранці у ОСОБА_6 виник кримінально-протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна повторно та в умовах воєнного стану.

Реалізуючи зазначений умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, 10.03.2025 близько 8-ї години ранку ОСОБА_6 зайшов до приміщення медичного закладу Комунального некомерційного підприємства "Дерматовенерологія", що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 72, таємно увійшов до палати № 2, яка знаходиться на четвертому поверсі, переконався, що за його діями ніхто не спостерігає та підійшов до тумби з особистими речами пацієнтів цього медичного закладу.

Надалі, пересвідчившись, що поряд немає ні медичного персоналу, ні пацієнтів та інших осіб, які б могли йому перешкодити, діючи таємно, взяв з тумби особисті речі потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: сумку коричневого кольору, в середині якої знаходилися, серед іншого, планшет "Huawei MediaPad T5" (model AGS2-L09 ROM:64GB, RAM:4GB), вартістю 2 963,33 грн, ніж "Microtech exocet bounty hunter tanto (replica)", вартістю 1 164,19 грн. Після цього ОСОБА_6 покинув місце вчинення правопорушення, а описаними речами розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними, протиправними діями обвинувачений ОСОБА_6 завдав майнову шкоду потерпілому ОСОБА_4 у сумі 4 127,52 грн та вчинив тяжкий злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та умовах воєнного стану.

Крім того, за описаних обставин обвинувачений ОСОБА_6 також вчинив кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 357 КК України.

Так, 10.03.2025 вранці у ОСОБА_6 виник кримінально-проти правний умисел, направлений на викрадення офіційних документів, реалізуючи який, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, 10.03.2025 близько 8-ї години ранку ОСОБА_6 зайшов до приміщення медичного закладу Комунального некомерційного підприємства "Дерматовенерологія", що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 72, таємно увійшов до палати № 2, яка знаходиться на четвертому поверсі, переконався що за його діями ніхто не спостерігає та підійшов до тумби з особистими речами пацієнтів цього медичного закладу.

Надалі, пересвідчившись, що поряд немає ні медичного персоналу, ні пацієнтів та інших осіб, які б могли йому перешкодити, діючи таємно, взяв з тумби особисті речі потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: сумку коричневого кольору, в середині якої знаходилися, серед іншого, банківські картки АБ "Райффайзен Банк" № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , якими користувався ОСОБА_4 та на банківських рахунках за якими потерпілий зберігав власні грошові кошти.

Після цього ОСОБА_6 покинув медичний заклад, прослідував до магазину "Аврора", що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 57-Б та о 08:48 у приміщенні цього мультимаркету намагався розрахуватися за товари викраденими банківськими картками на ім`я ОСОБА_4 .

У силу діючого законодавства, зокрема приписів Законів України "Про платіжні послуги", "Про електронні документи та електронний документообіг", "Про банки і банківську діяльність", Положення про порядок емісії та еквайрінгу платіжних інструментів, що затверджене постановою Правління Національного банку України від 29.07.2022 № 164, для цілей кваліфікації кримінальних правопорушень під офіційним документом слід розуміти, у тому числі, але не виключно, пластикову платіжну банківську картку, адже вона є матеріальним носієм, містить інформацію, використовується як засіб доступу до банківських рахунків, за допомогою якого ініціюється переказ грошей з відповідного рахунку, забезпечує доступ до банківських рахунків.

Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України - викрадення офіційних документів.

Вказаних висновків суд дійшов також і з огляду на те, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини, які викладені в обвинувальному акті та повністю визнав свою вину, отримавши згоду сторін,суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням документів, що характеризують його особу і стосуються вирішення питання про долю речових доказів, процесуальних витрат та інших, які дозволяють встановити наявність фактів та обставин, що мають значення для цього кримінального провадження.

У ході допиту ОСОБА_6 свою вину за ч. 4 ст. 185 та ч. 1 ст. 357 КК України визнав повністю, надав показання та відповіді на запитання сторін, суду, за змістом яких 10.03.2025 він не мав грошей, щоб придбати гаджет, який слід використовувати для роботи у сервісі доставки "Glovo", і дружина відмовила у наданні грошей, не знав як вийти з ситуації, поїхав до лікарні по вул. Саксаганського, 72 у м. Києві, піднявся на верхній поверх - туди, де хворі лікуються і які на той час перебували на сніданку. Заглянув у палату, вона була порожня. Зайшов до палати, побачив сумку і планшет, не зміг дістати планшет, а так як часу було обмаль, разом з сумкою поклав планшет до пакету, який тримав при собі та пішов вниз, де переклав пакет з сумкою і планшетом до великої сумки з логотипом "Glovo" та вийшов з лікарні. У викраденій сумці, крім планшету, були якісь дрібнички, банківські картки, паспорт. В магазині по вул. Саксаганського намагався розрахуватися картками, які були в викраденій сумці. Пізніше дружина перерахувала гроші, і він купив собі через платформу "OLX" інший планшет, а тому хотів повернути всі викрадені речі, проте його затримали і все вилучили. Збитки може потерпілому компенсувати, проте йому для цього треба вийти на волю та заробити гроші.

Скарг на правоохоронців від обвинуваченого, захисника не надходило.

Під час розгляду справи та в ході допиту обвинувачений свідомо і добровільно підтвердив, що всі обставини, відображені в обвинувальному акті, відповідають дійсності, до свого вчинку ставиться негативно, засуджує власну поведінку, шкодує, що так повівся.

При цьому ОСОБА_6 щиро розкаявся та виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні чіткі, послідовні, не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

Отже, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України.

Підстав для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає.

Речі та офіційні документи (платіжні банківські картки), які ОСОБА_6 викрав у ОСОБА_4 , повернуто потерпілому органом досудового розслідування.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

У судових дебатах сторони висловили свої міркування щодо призначення покарання, зокрема прокурор просив суд врахувати обставину, яка пом`якшує покарання (щире каяття, визнання вини), яка обтяжує покарання (рецидив злочинів), застосувати положення ст. 70 КК України при призначенні покарання, яке має бути реальним.

Захисник просив суд проаналізувати і врахувати фактичні обставини вчинення злочинів, суму завданої шкоди, яка межує з дрібною крадіжкою за ст. 51 КУпАП. До обставин, які пом`якшують покарання захисник просив віднести визнання вини, щире каяття, а також вибачення перед потерпілим та призначити покарання з установленням іспитового строку, тривалістю 2 роки.

Потерпілий просив суд призначити покарання у виді позбавлення волі, яке слід відбувати реально, при тривалості строку поклався на розсуд суду.

Обвинувачений приніс вибачення всім учасникам, суду, потерпілому, просив врахувати його щире каяття та вік, зазначив, що для нього 5 років позбавлення волі може становити пожиттєвий строк, адже йому вже 52 роки.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд враховує позицію прокурора, захисника, обвинуваченого, потерпілого, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень (тяжкий злочин проти власності, кримінальний проступок), обставини вчинення злочину (скористався довірливою обстановкою у медичному закладі, де в тому числі проходять лікування військовослужбовці), форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію, наслідки злочинного діяння і його корисливу мету, суспільну значимість непорушності права власності, особу винного (немолодий вік, не перебуває на профілактичних обліках, розлучений, зі слів, має доньку 16-и років, проте давно з нею не підтримує зв`язок, офіційно непрацевлаштований, але працює неофіційно (зі слів обвинуваченого - у сервісі доставки "Glovo"), був неодноразово судимий за умисні злочини, має не зняту і не погашену судимість, обізнаний з реалізацією принципу невідворотності покарання), а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є визнання вини, щире каяття у вчиненому, визнання в суді обставин регламентованих п. 2 ч. 1 ст. 91 КПК України щодо події кримінального правопорушення, у т.ч. часу, місця, способу вчинення, особисте негативне ставлення до свого вчинку.

Вибачення перед потерпілим суд не оцінює як обставину, що пом`якшує покарання, як про те просив захисник, адже такі емоційні прояви охоплюються щирим каяттям обвинуваченого.

Обставиною, яка обтяжує покарання за ст. 67 КК України є рецидив злочину в частині обвинувачення за ч. 1 ст. 357 КК України.

Суд зазначає, що ОСОБА_6 , відбувши покарання реально за попередньо вчинені умислі злочини, отримавши у листопаді 2024 року задоволення свого клопотання про декриміналізацію вчиненого правопорушення за ст. 185 КК України, маючи не зняту і непогашену судимість за попереднім вироком, маючи підробітки, задовільний стан здоров`я, усвідомлено вчинив тяжкий злочин проти власності та у сфері авторитету органів влади, інших установ, що вказує на суттєвий ризик криміногенних потреб.

З огляду на викладене, відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 роки та санкції ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік.

Розглядаючи це кримінальне провадження суд виходить з того, що за приписами Конституції України (ст. 41) кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При цьому, при призначенні покарання судом застосовуються положення ст. 70 КК України, за якими шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_6 призначається у виді позбавлення волі, що перебуває у рівномірному співвідношенні з тяжкістю та обставинами скоєного й особою винного, та базується на тому, що метою покарання має стати перевиховання та виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування при призначенні покарання положень ст. 69, 75 КК України не вбачається, так само як і передумов вважати, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

Наведені вище обставини, які пом`якшують покарання, суд оцінює як такі, що обґрунтовують призначення покарання у мінімальному розмірі, визначеному санкцією відповідної статті кримінального закону.

Запобіжний захід як захід забезпечення кримінального провадження у вигляді утримання під вартою обвинуваченого, враховуючи вимоги ст. 131-132, 177, 178 КПК України та дані про його особу, слід залишити без змін до набрання вироком законної сили, але не більше 60 днів, адже суд вважає наявним та таким, що не зник, ризик переховування від суду з огляду на усвідомлення тяжкості покарання, ризик вчинення нових кримінальних правопорушень, адже як з`ясовано зі слів самого обвинуваченого, крадіжка становить для нього спосіб покращення життєвих умов, майнового стану.

Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з моменту фактичного затримання ОСОБА_6 з 10.03.2025 по 01.05.2025 підлягає зарахуванню у строк остаточно призначеного покарання з розрахунку один день позбавлення волі за один день попереднього ув`язнення.

Доля речових доказів вирішується судом відповідно до правил, передбачених ст. 100 КПК України.

У порядку ст. 124 КПК України на обвинуваченого покладаються документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта.

Керуючись ст. 349, 368-371, 373-374, 394, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 та ч. 1 ст. 357 КК України, і призначити йому покарання

-за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

-за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

2.На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

3.Строк відбування покарання рахувати з 02.05.2025.

4.Відповідно до приписів ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк призначеного остаточного покарання строк попереднього ув`язнення з 10.03.2025 по 01.05.2025 (включно) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

5.Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_6 залишити без змін до набрання вироком законної сили, але не більше, ніж на 60 (шістдесят) днів, тобто до 29.06.2025.

6.Речові докази, а саме:

-компакт диск формату DVD-R з записами камер відеоспостереження в приміщенні магазину "Аврора" за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 57-Б, залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження органу досудового розслідування;

-компакт диск формату DVD-R з записами камер відео спостереження, що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 72, залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження органу досудового розслідування;

-паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_4 , банківські картки № НОМЕР_3 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_6 , гаманець синього кольору, планшет марки "Huawei", ніж, медичну документацію та документацію "Резерв+" на ім`я ОСОБА_4 , які повернуті ОСОБА_4 за розписками від 22.03.2025 та від 28.03.2025, залишити у володінні/користуванні ОСОБА_4

- сумку з логотипом "Glovo" з особистими речами ОСОБА_6 , що поміщені до спецпакету № В713646 (за даними квитанції № 204272 - спецпакету № В713610), що зберігаються в Голосіївському управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві (квитанція № 204272) повернути ОСОБА_6 на його вимогу.

7.Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта, що складаються з вартості проведеного експертного дослідження за висновком від 20.03.2025 № 165/25 в сумі 4 240 (чотири тисячі двісті сорок) грн 80 коп.

8.Стягнути з ОСОБА_6 на користь судового експерта

ОСОБА_7 (ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , рахунок № НОМЕР_8 в Кіровоградському відділенні АБ "Приватбанк", МФО 323583) процесуальні витрати на залучення експерта, що складаються з вартості проведеного експертного дослідження за висновком від 11.03.2025 № 599 в сумі 424 (чотириста двадцять чотири) грн 08 коп.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Голосіївський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення за винятком підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України (щодо обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційноїскарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок проголошено 02.05.2025 після виходу суду з нарадчої кімнати, видалення до якої відбулося 01.05.2025.

Суддя ОСОБА_1