ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/4873/23

Номер рядка у звіті 93

26 травня 2025 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та

сторін кримінального провадження:

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 ,

сторони захисту: захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноші кримінальне провадженню за обвинувальним актом стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гельмязів Золотоніського району Черкаської області, громадянина України, освіта: середня; не працюючого, не одруженого, непрацездатних осіб на утриманні не маючого, депутатом будь-якого рівня, інвалідом будь-якої групи, учасником чи ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС, учасником АТО (ООС) не є, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше судимого: 07.08.2023 року вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік, ухвалою Золотоніського міськрайонного суду від 16.05.2024 року іспитовий строк скасовано та направлено для відбуття покарання за вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 07.08.2023 року,

що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 162 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 26 серпня 2023 року, точний час не встановлено, перебуваючи поблизу домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке на право власності належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реалізуючи свій раптово виниклий, протиправний умисел, спрямований на незаконне проникнення до житла, діючи умисно, всупереч волі власника, маючи прямий умисел на порушення конституційного права на недоторканість житла чи іншого володіння ОСОБА_7 , передбаченого ст. 30 Конституції України, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажання їх настання, через не зачинений замок на дверях домоволодіння потрапив до будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у незаконному проникненні до житла, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 162 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що дійсно влітку 2023 року, можливо 26 серпня, вночі, проходячи по АДРЕСА_3 , через незамкнені двері проник до будинку та вчинив крадіжку. Вину в обсязі обвинувачення, зазначену в зміненому обвинувальному акті, визнає у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаюється, просить суд суворо його не карати.

Оскільки показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, суд, у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи думку прокурора, захисника та обвинуваченого, якому роз`яснено, що при відмові дослідження всіх доказів щодо фактичних обставин справи, він буде позбавлений можливості оспорювати їх у апеляційному порядку, на що обвинувачений ОСОБА_6 погодився та ствердив свою позицію щодо визнання вини, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно всіх фактичних обставин справи, викладених у обвинувальному акті.

Оцінюючи зібрані, перевірені та досліджені в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що пред`явлене органами слідства обвинувачення ОСОБА_6 у судовому засіданні доведено повністю, його дії суд кваліфікує за ст. 162 КК України, як незаконне проникненні до житла.

При призначенні покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення стосовно особи похилого віку.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 на ОСОБА_8 обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Приймаючи до уваги вищенаведене, а також, враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який є раніше судимим, вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку, задовільно характеризується за місцем проживання.

Прокурор у судових дебатах, посилаючись на п. б) ч. 1 ст. 72 КК України та ст. 71 КК просив призначити остаточне покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі, термін відбуття рахувати з часу набрання вироком законної сили. Також просив судові витрати стягнути з обвинуваченого, долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Захисник у судових дебатах, якого підтримав обвинувачений, просив відповідно до ст.ст. 72, 71 КК України визначити остаточне покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі, у термін відбуття покарання зарахувати строк перебування його підзахисного під ватрою із 16.05.2024 року по набрання вироком законної сили.

Враховуючи щире каяття обвинуваченого, який активно сприяв розкриттю злочину, відсутність тяжких наслідків від скоєного, проте беручи до уваги, що кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_6 у період іспитового строку, суд вважає, обвинуваченому має бути призначено покарання у виді реального позбавлення волі з урахуванням положень ст.ст. 72, 71 КК України.

Суд також вважає, що судові витрати по справі в сумі 956.00 грн. за проведення судових експертиз, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави.

Запобіжний захід обвинуваченому до вступу вироку в законну силу у даному кримінальному провадженню не обирати, оскільки утримується під вартою за попереднім вироком.

Цивільний позов не заявлений.

Доля речових доказів вирішується в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі зазначеного та керуючись ст., ст. 370-374, 376, КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 162 КК України, та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі п. б) ч. 1 ст. 72 КК України перевести ОСОБА_6 покарання у виді 2 років обмеження волі у покарання у виді 1 (один) рік позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднати покарання за вироком Золотоніського міськрайонного суду від 07.08.2023 року та визначити остаточне покарання ОСОБА_6 у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Термін відбування покарання рахувати з дати набрання вироком законної сили.

Зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк перебування під варт ою відповідно до ухвали Золотоніського міськрайонного суду від 16.05.2024 року з розрахунку один день перебування під вартою за один день позбавлення волі із 16.05.2024 р. до набрання цим вироком законної сили.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили у даному кримінальному провадженні не обирати.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази:

- гуси в кількості 4 шт. та мобільний телефон марки «Alcatel 1052D», що передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 , залишити у його законному володінні;

- диск формату DVD-R з звідеозаписом проведення слідчого експерименту від 28.11.2023 року, що приєднано до матеріалів кримінального провадження №0001441, зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути із ОСОБА_6 на користь держави кошти в сумі 956.00 (дев`ятсот п`ятдесят шість) гривень в порядку відшкодування витрат за проведення експертизи.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка тримається під вартою, - протягом 30 днів з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку, якщо такий не скасовано, після постановлення судового рішення апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_1