Справа № 152/1783/24
УХВАЛА

щодо вирішення питання про відвід судді

19 травня 2025 року м. Шаргород

Суддя Шаргородського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі №1 Шаргородського районного суду заяву ОСОБА_5 про відвід головуючого судді ОСОБА_6 в розгляді кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000293 від 20 листопада 2024 року відносно ОСОБА_5 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України, -

у с т а н о в и в:

В провадженні Шаргородського районного суду Вінницької області знаходиться вищезазначене провадження.

15 травня 2025 року від обвинуваченого ОСОБА_5 надійшла заява про відвід судді ОСОБА_6 від розгляду цього кримінального провадження, оскільки він вважає, що головуючий суддя необґрунтовано відмовляв у задоволенні заяв та клопотань сторони захисту, чим призвів до наявності сумніву щодо безсторонності суду під час розгляду кримінального провадження.

В судовому засіданні захисник та обвинувачений підтримали дану заяву, просили її задовольнити з обставин викладених у ній.

Прокурор заперечував щодо задоволення клопотання про відвід головуючого судді.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суддя дійшов наступного висновку.

23 грудня 2024 року у провадження Шаргородського районного суду Вінницької області надійшло кримінальне провадження №0000293 від 20 листопада 2024 року відносно ОСОБА_5 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України.

Означене кримінальне провадження, відповідно до вимог статті 35 КПК України передано для судового розгляду судді Шаргородського районного суду Вінницької області ОСОБА_6 .. Розгляд справи по суті розпочато 30 січня 2025 року та на даний час не завершено.

У відповідності до положень статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм статті 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Суди у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до статті 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно положень статті 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75 - 79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами йому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді, а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

«об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

«суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, при оцінці безсторонності суду розмежовується суб`єктивний та об`єктивний аспекти: суб`єктивний відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, а об`єктивний визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Стосовно об`єктивної складової неупередженості суддів, то у справі «Фей проти Австрії», суд вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні апріорно викликати в учасників процесу.

У цій справі, на думку обвинуваченого та його захисника, підставою відводу є наявність у провадженні передумов регламентованих пунктом 4 частини першої статті 75 КПК України, однак останні в ході судового розгляду заяви про відвід по суті не були підтвердженні належними та допустимими доказами, у розумінні статті 85, 86 КПК України.

При цьому, внутрішні емоційно-вольові відчуття заявника з того чи іншого питання без наявності з цього питання певних доказів чи інформації не є достатньою підставою для констатації факту наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.

Сама ж по собі незгода з діями головуючого у судовому засіданні, чи постановленими ним процесуальними рішеннями не є підставою його відводу. Факти певної особистої заінтересованості судді, його прихильності, уподобання стосовно однієї зі сторони кримінального провадженні відсутні.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом в ухвалі від 17 липня 2020 року у справі № 826/11409/17, де зазначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до роз`яснень, наведених в пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року № 8, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді.

Крім того, у заяві про відвід не наведено фактів прояву суддею поведінки, яка б свідчила про його упередженість чи небезсторонність у цій справі.

З огляду на зазначене вище, суддя не вбачає підстав для задоволення заяви обвинуваченого ОСОБА_5 про відвід головуючого судді Шаргородського районного суду Вінницької області ОСОБА_6 від розгляду цього кримінального провадження.

Керуючись статтями 37, 77, 80, 81 КПК України,суддя, -

п о с т а н о в и в :

В задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_5 про відвід головуючого судді ОСОБА_6 в розгляді кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000293 від 20 листопада 2024 року відносно ОСОБА_5 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України відмовити повністю.

Ухвала не може бути оскаржена.

Суддя ОСОБА_7