Справа №766/18/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2025

Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Херсона кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000068 від 31.01.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України (паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий Комсомольським ВМ ХМВ УМВС України в Херсонській області), уродженця республіки Азербайджан, із середньою освітою, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , раніше не судимого.

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.7 ст.111-1 КК України та ч.2 ст.111 КК України

встановив:

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним. Статті (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення.

Після початку агресивної війни проти України з використанням підпорядкованих підрозділів і військовослужбовців збройних сил РФ було тимчасово взято під контроль м. Херсон обласний центр Херсонської області та частину інших населених пунктів на території Херсонської області з державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, іншими об`єктами,

З метою встановлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю Української влади на територіях населених пунктів Херсонської області, які на даний час контролюються (контролювались) та утримуються (утримувались) російськими військами, представниками РФ з числа своїх громадян та місцевого населення Херсонської області були сформовані підрозділи силового блоку, які виконують функції правоохоронних органів, тим самим вчиняють діяння на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України.

У свою чергу ОСОБА_5 , будучи громадянином України, займаючи посаду молодшого інспектора кінолога відділу охорони державної установи «Херсонський слідчий ізолятор», достовірно знаючи про збройну агресію РФ проти України як обставину, яка є загальновідомим фактом, а також достеменно знаючи про факт захоплення міста Херсона збройними формуваннями РФ, у період часу з 31.05.2022 по теперішній час, діючи умисно, підтримуючи воєнну агресію РФ на території України, погодився на пропозицію невстановлених осіб з числа військовослужбовців та представників спецслужб РФ у місті Херсоні та добровільно зайняв посаду «младшего инспектора 1 категории дежурной части Следственного изолятора №1», (м. Херсон, вул. Перекопська 10) в підпорядкованому окупаційній адміністрації РФ, а саме у незаконно створеному органі «Управление службы исполнения наказаний по Херсонской области», що у подальшому увійшов до «Федеральной службы исполнения наказаний», тобто посаду у незаконно створеному окупаційною владою на тимчасово правоохоронному органі. окупованій території Херсонської області

ІІ. Під час виконання обов`язків на вищевказаній посаді, ОСОБА_5 , діючи умисно, від імені та в інтересах країни-агресора, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності. державній та інформаційній безпеці України, надавав спецслужбам та збройним силам російської федерації допомогу в проведенні підривної діяльності проти України, шляхом здійснення діяльності, обумовленої посадою «младшего инспектора 1 категорий дежурной части Следственного изолятора №1» у складі незаконно створеного правоохоронного органу, зокрема: у період часу з 31 травня по листопад 2022 року знаходячись у приміщенні незаконно створеного окупаційною владою «Следственного изолятора №1» за адресою: м. Херсон, вул. Перекопська, 10, здійснював діяльність по забезпеченню охорони та нагляду за арештованими, які утримувалися у приміщеннях слідчого ізолятору.

Під час виконання обов`язків на вищевказаній посаді, ОСОБА_5 , діючи умисно, від імені та в інтересах країни-агресора, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній та інформаційній безпеці України, надавав спецслужбам та збройним силам російської федерації допомогу в проведенні підривної діяльності проти України, шляхом здійснення діяльності, обумовленої посадою «младшего инспектора 1 категорий дежурной части Следственного изолятора №1» у складі незаконно створеного правоохоронного органу, зокрема: у період часу з 31 травня по листопад 2022 року, знаходячись у приміщенні незаконно створеного окупаційною владою «Следственного изолятора №1» за адресою: м. Херсон, вул. Перекопська, 10, здійснював діяльність по забезпеченню охорони та нагляду за арештованими, які утримувалися у приміщеннях слідчого ізолятору.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 7 ст. 111-1 КК України добровільне зайняття громадянином України посади, в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території та за ч.2 ст.111КК України як державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України шляхом надання іноземній державі допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану.

24.02.2022 збройні сили Російської Федерації шляхом збройної агресії із застосуванням зброї незаконно вторглись на визнану міжнародним співтовариством територію Україну через державні кордони України в Донецькій, Запорізькій, Житомирській, Київській, Луганській, Сумській, Харківській, Херсонській та Чернігівській областях, та здійснили збройний напад , нанісши ракетно-бомбові удари на державні органи влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, та здійснили окупацію частини території України.

В результаті вищезазначених дій 24.02.2022 більшу частину території Херсонської області захоплено військовослужбовцями ЗС РФ та на цей час вона знаходиться під окупацією держави-агресора. 24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією РФ проти України із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжувався безперервно, і який продовжує існувати станом на час ухвалення цього вироку. Тож протягом усього періоду часу, протягом якого ОСОБА_5 вчинялись інкриміновані йому діяння, в Україні діяв воєнний стан.

ІІ. Підстави для здійснення судового розгляду у кримінальному провадженні за відсутності обвинуваченого (in absentia).

Судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 здійснювався за відсутності обвинуваченого (in absentia) з урахуванням та дотриманням загальних засад, встановлених процесуальним законом для такого розгляду.

У судовому засіданні допит обвинуваченого ОСОБА_5 не здійснювався через проведення судового розгляду в порядку спеціального судового провадження на підставі ч. 3 ст. 323 КПК України, при цьому обвинувачений викликався до суду через засоби масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Херсонського міського суду Херсонської області, однак у судове засідання не з`явилася.

Стороною обвинувачення та судом використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого, зокрема, право на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя.

Процедура заочного судового розгляду не є деталізованою процесуальним законом, не має тривалої історії застосування у судовій практиці, а тому суд виходив із загальних засад кримінального провадження.

До загальних засад кримінального провадження, зокрема, відносяться: законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження показань.

При цьому згідно з ч. 2 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Так, за змістом ч. 3 ст. 323 КПК України передбачено, що судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_5 на цей час перебуває на тимчасово окупованій території Херсонської області.

Водночас за змістом ч. 8 ст. 135 КПК України передбачено, що повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

У випадку наявності в особи, зазначеної в абзаці першому цієї частини, захисника (захисників) копія повістки про її виклик надсилається захиснику (захисникам).

Вказані положення кримінально-процесуального закону судом були дотримані.

Так, у газеті «Урядовий кур`єр», яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, опубліковано оголошення із повісткою про виклик до суду ОСОБА_5 у підготовчі судові засідання 02.08.2023; 01.09.2023; 02.04.2024; 22.04.2024; у судові засідання: 09.07.2024; 12.09.2024; 25.10.2024; 14.11.2024; 06.01.2025; 24.03.2025; 29.04.2025 до Херсонського міського суду Херсонської області. Також повістки про виклик в судові засідання були направлені для опублікування на веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Крім того, повідомлення про виклик до суду обвинуваченого ОСОБА_5 були опубліковані на офіційному веб-сайті Херсонського міського суду Херсонської області.

Зважаючи на правила ст. ст. 42, 135 КПК України, дотримання прав особи, яка тимчасово не проживає за місцем реєстрації або переховується від органів досудового розслідування, полягає не в обов`язку інших осіб, якими отримано процесуальний документ, призначений для неї, повідомити про надходження процесуального документу, а в тому, що про наявність цих процесуальних документів особа може дізнатися не тільки від правоохоронних органів чи суду, а й з інших, доступних для неї джерел.

Відповідно до ч. 5 ст. 374 КПК України у разі ухвалення вироку за наслідками кримінального провадження, у якому здійснювалося спеціальне досудове розслідування або спеціальне судове провадження (in absentia), суд окремо обґрунтовує, чи були здійснені стороною обвинувачення всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження.

Так, судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 29.05.2023 надано дозвіл про здійснення спеціального досудового розслідування відносно ОСОБА_5

Під час досудового розслідування повістки про виклик ОСОБА_5 та повідомлення про підозру публікувалися в засобах масової інформації у газеті «Урядовий кур`єр», на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Постановою старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі ОСОБА_8 від 16 травня 2023 року ОСОБА_5 оголошено в розшук.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 49 КПК України суд зобов`язаний забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо відповідно до вимог ст. 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника. В інших випадках обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні, серед іншого, щодо осіб, стосовно яких здійснюється спеціальне досудове розслідування або спеціальне судове провадження, з моменту прийняття відповідного процесуального рішення (п. 8 ч. 2 ст. 52 КПК України).

Стосовно ОСОБА_5 здійснювалось спеціальне досудове розслідування, тому відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 52 КПК України участь захисника у цьому кримінальному провадженні є обов`язковою, але з моменту прийняття відповідного процесуального рішення.

Так, постановою слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі ОСОБА_9 від 06.04.2023 постановлено про залучення захисника до участі у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 через Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Кіровоградській та Миколаївській областях.

Згідно доручення Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Кіровоградській та Миколаївській областях від 06 квітня 2023 року №014-0010704 захисником ОСОБА_5 було призначено адвоката ОСОБА_10

Під час судового розгляду ухвалою суду був залучений захисник через Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Кіровоградській та Миколаївській областях.

Згідно доручення Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Кіровоградській та Миколаївській областях від 02 жовтня 2024 року №014-0010704 захисником ОСОБА_5 було призначено адвоката ОСОБА_7 .

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02 квітня 2024 року задоволено клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 .

На виконання вимог ч. 2 ст. 297-5 КПК України копії процесуальних документів направлялись захиснику, який крім того був обізнаний з матеріалами кримінального провадження. Будь-які клопотання від підозрюваного на стадії досудового розслідування та обвинуваченого на стадії судового розгляду на адресу суду не надходили.

Враховуючи наведене та з урахуванням здійснення у даному кримінальному провадженні спеціального досудового розслідування і спеціального судового провадження, суд вважає, що стороною обвинувачення та судом було дотримано всіх можливих передбачених КПК заходів та способів повідомлення ОСОБА_5 , щоб забезпечити останньому можливість безпосередньо та через призначеного захисника реалізовувати права підозрюваного на стадії досудового розслідування та обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя.

Захисник обвинуваченого, який був забезпечений державою з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Кіровоградській та Миколаївській областях не заперечував щодо розгляду даного кримінального провадження в порядку спеціального судового провадження, приймав участь у дослідженні доказів, виступав у дебатах та просив ухвалити законне рішення.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України) суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого, як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених законом.

ІІІ. Позиція учасників кримінального провадження.

Прокурор під час судових дебатів просив визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення згідно пред`явленого обвинувачення за ч.2 ст.111 КК України і призначити покарання у вигляді 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна та за ч. 7 ст. 111-1 КК України та призначити покарання у розмірі 14 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, що належить обвинуваченому та призначити додаткове покарання у вигляді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування строком на 15 років, позбавити обвинуваченого спеціального звання старшого сержанта внутрішньої служби. Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили. Строк відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_5 рахувати з моменту приведення вироку до виконання з дня його фактичного затримання.

Захисник вважав, що надані обвинуваченням докази не доводять винуватість ОСОБА_5 , просив ухвали виправдувальний вирок.

IV. Докази, досліджені судом на підтвердження обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні поставлених йому у провину кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1 КК України та ч.2 ст.111КК України, за вказаних вище обставин, підтверджується наступними показами свідків, допитаними в ході судового провадження.

Свідок ОСОБА_11 пояснив, що він з ОСОБА_5 працювали в одному підрозділі, коли росіяни захопили слідчий ізолятор. Вони разом з ОСОБА_12 пішли з роботи. Запропонували працювати в окупаційній адміністрації, але свідок відмовився, ніхто після цього тиск не здійснював, а ОСОБА_12 пішов на співпрацю. Через деякий час свідок зустрів ОСОБА_12 у місті біля ЦУМу і той запропонував повернутися на роботу в слідчий ізолятор, оскільки платять зарплату сорок тисяч рублів. Пояснив, що невідомо, щоб на ОСОБА_12 хтось тиснув.

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що він разом із ОСОБА_12 до 24 лютого 2022 року працювали разом, свідок молодшим інспектором-кінологом Херсонського слідчого ізолятора. 10 травня 2022 року ввечері росіяни зайшли до приміщення слідчого ізолятору. Свідок з іншими в цей час були в «пітомнику», був бунт в слідчому ізоляторі, одного засудженого вбили. ОСОБА_14 збирав людей і всім пропонував співпрацювати, свідок відмовився. ОСОБА_12 спочатку відмовився, але коли покидали території питомника, то у свідка з ОСОБА_12 відбулася розмова, під час якої той висловив думку, що може краще погодитись, оскільки невідомо на який час тут росіяни. Свідок показав, що ОСОБА_12 не зразу почав співпрацювати з росіянами, бо після зборів тільки двоє працівників погодились на співпрацю. Через деякий час під час окупації міста свідок бачив ОСОБА_12 у камуфляжній формі. Під час окупації в камуфляжній формі без потреби не ходили.

Свідок ОСОБА_15 показав суду, що до повномасштавного вторгнення працював в оперативному відділі Херсонського слідчого ізолятора, а ОСОБА_12 працював кінологом. Свідок зустрічався з ОСОБА_12 тільки тоді, коли засуджених до довічного ув`язнення виводили на прогулянку. ОСОБА_12 із собакою охороняв дворик, в якому вигулювали засуджених. 11 травня 2022 року окупаційна влада зайшла до слідчого ізолятора, всіх працівників зібрали в актовій залі і повідомили, що Херсонський слідчий ізолятор переходить під владу рф, запропонували всім бажаючим перейти працювати з новою владою. 12 травня 2022 року хто не погодився працювати, не прийшли на роботу, а хто погодився вийшли на роботу. ОСОБА_12 також був на цих зборах, але після зборів свідок не спілкувався із ним. Через деякий час свідок бачив ОСОБА_12 із собакою, з яким працював в ізоляторі до вторгнення, біля слідчого ізолятора по вул. Перекопській у м. Херсоні. ОСОБА_12 був у формі «піксель». Це була та сама форма, у якій вони ходили на роботу до вторгнення. Помилитись щодо особи ОСОБА_12 не міг, оскільки працював з ним з 2019 року. Свідку невідомо, щоб хтось тиснув на ОСОБА_12 для співпраці. Коли бачив ОСОБА_12 по вул. Перекопській, то він не виглядав пригніченим чи понурим.

Свідок ОСОБА_16 показав суду, що до повномасштабного вторгнення він працював заступником начальника відділу центрального та комунального побутового забезпечення слідчого Херсонського ізолятора, ОСОБА_12 працював молодшим інспектором відділу охорони. У Херсонський слідчий ізолятор війська рф зайшли всередині травня 2022 року, працівникам на нараді запропонували працювати на владу рф. Керівному складу пропонували роботу в індивідуальному порядку. Свідку також запропонували зайняти аналогічну посаду, яку він займав до вторгнення, але він відмовився, після чого тиску на нього ніхто не здійснював. Свідку не відомі факти, щоб на когось із працівників здійснювався тиск чи примушування для співпраці. Хто не бажав співпрацювати покинули територію ізолятора. Після 11 травня 2022 року потрапити на територію слідчого ізолятора могли тільки ті, хто погодився працювати на окупаційну владу. ОСОБА_12 він бачив в липні 2022 року біля слідчого ізолятора, коли той виходив з роздягальні молодших інспекторів, з роздягальні слідчого ізолятора вихід прямо на вулицю Перекопську. Помилитися щодо особи ОСОБА_12 не міг, оскільки знав його дуже добре в обличчя. ОСОБА_12 був у формі без жодних розпізнавальних знаків. Під час окупації ходити у формі могли тільки особи, які працювали на окупаційну владу. Жодних слідів насилля на ОСОБА_12 не було.

Свідок ОСОБА_17 показав суду, що до тимчасової окупації м. Херсона займав посаду заступника начальника Херсонського слідчого ізолятора, черговий помічник. ОСОБА_12 працював молодшим інспектором-кінологом. ОСОБА_12 неодноразово заступав зі свідком на добове чергування в якості молодшого інспектора-кінолога. Вони перебували разом під час вигулювання засуджених до довічного ув`язнення. Коли росіяни зайшли у м. Херсон, то ізолятор ще працював деякий час. 10 травня 2022 року свідок змінився з чергування, а наступного дня в телефонному режимі йому повідомили, що в ізолятор зайшли росіяни, і він в подальшому на роботу не виходив, працювати на окупаційну владу йому не пропонували. Після того, як в ізолятор зайшли росіяни він кілька разів бачив ОСОБА_12 . Зокрема, біля слідчого ізолятора, де ОСОБА_12 був із собакою, після чого зрозумів, що ОСОБА_12 працює з окупаційною владою. І ще раз зустрілися на Дніпровському ринку, де ОСОБА_12 , дізнавшись від свідка, що той не працює, запропонував повернутись на службу, зазначивши, що людей на службі не вистачає, крім того, гарна зарплата. З розмови ОСОБА_12 було видно, що він працює добровільно, видно було, що роботою він задоволений, жодним чином не обмовився про примушування. Свідок підтвердив, що на досудовому слідстві він по фото впізнав ОСОБА_12 , оскільки добре знав його по зовнішності.

Свідок ОСОБА_18 пояснила, що знає ОСОБА_5 , оскільки до повномасштабного вторгнення російський військ в Україну 24 лютого 2022 року, працювала комірником у Херсонському слідчому ізоляторі по вул. Перекопській, 10, а ОСОБА_5 працював в цьому ж ізоляторі кінологом. Всередині травня 2022 року слідчий ізолятор був зайнятий російськими військовими і ОСОБА_12 залишився працювати в слідчому ізоляторі при російському керівництві. Свідок один раз на тиждень привозила на харчоблок слідчого ізолятора продукти і щораз бачила ОСОБА_12 , оскільки він із собакою на КПП перевіряв її на наявність наркотичних засобів та зброї. При цьому він був у камуфляжній формі, в якій працював у СІЗО до окупації. Також, ОСОБА_12 отримував на харчоблоці у свідка харчування для собак. Свідку відомо, що працівники слідчого ізолятора отримували заробітну плату в російських рублях, яку видавала колишній співробітник Херсонського слідчого ізолятора, яка після захоплення слідчого ізолятора російськими військовими, пішла на співпрацю з окупантами.

Окрім показань свідків, винуватість ОСОБА_19 також підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються в деталях між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй належності, достовірності та допустимості, а саме:

- витягом з ЄРДР по кримінальному провадженню№ 0000068 від 31.01.2023, який підтверджує факт внесення відомостей до ЄРДР з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 7 ст. 111-1 КК України та коротким викладом обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , добровільно, на початку квітня 2022року, зайняв посад «младшего инспектора 1 категории» в незаконно правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території м.Херсона, а саме в «следственном изоляторе №1 Управления служби исполнения наказаний в Херсонской области;

- витягом з ЄРДР по кримінальному провадженню№ 0000111 від 30.03.2023, який підтверджує факт внесення відомостей до ЄРДР з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 111 КК України та коротким викладом обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення:, діючи умисно, від імені та в інтересах країни-агресора, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній та інформаційній безпеці, знаходячись на териоріх міста Херсона, в період з травня по листопада 2022року, надавав спецслужбам та збройним силам російської федерації допомогу в проведенні підривної діяльності проти України шляхом здійснення діяльності, обумовленої посадою посаду «младшего инспектора 1 категорий дежурной части Следственного изолятора №1» у складі незаконно створеного правоохоронного органу. -- -- Протокол огляду документа від 03.05.2023 (аркуші 122-123), згідно якого оглянуто копію документу на 10 арк. , а саме: «приказ № 12 от31.05.2022 о назначении сотрудников на должность»;

- копією «приказу №12 від 31.05.2022 « О назначении сотрудников на должность з дополнительными ведомостями , згідно якого на аркуші № 5 у пункті 11.1 ОСОБА_5 призначено «на должность младшого инспектора 1 категории дежурной службы учереждения «Следственный изолятор № 1, присвоив специальное звание старший сержант внутренней службы, с окладом 14483 рублей, установив дополнительные выплати», і в платежных ведомостях під №12 є запис «младший инспектор І категории ОСОБА_5 с окладом денежного довольствия на месяц 43000»;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18 травня 2023 року з додатком DVD-диском, відповідно до якого свідок ОСОБА_17 впізнав ОСОБА_5 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18 травня 2023 року DVD-диском, відповідно до якого свідок ОСОБА_18 впізнала ОСОБА_5 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18 травня 2023року DVD-диском, відповідно до якого свідок ОСОБА_20 впізнав ОСОБА_5 за тих обставин, що свідок перебував у Херсонському слідчому ізоляторі після вторгнення військ рф у м. Херсон, а ОСОБА_5 працював в цей час в цьому ж слідчому ізоляторі.

Суд не враховує протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18 травня 2023 року DVD-диском зі свідком ОСОБА_21 , оскільки свідок у судовому засіданні не допитувався, а згідно відеозапису свідок впізнав особу, як ОСОБА_5 , але при цьому не надавав пояснень за яких обставин він знав ОСОБА_5 .

V. Оцінка доказів. Мотиви суду щодо висунутого обвинувачення.

Відповідно до вимог ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» («Kobets v. Ukraine») (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» («Avsar v. Turkey»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до позиції Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, висловленої в постанові від 11.02.2020 у справі №761/33311/15-к, під час розгляду кримінального провадження, даючи оцінку допустимості доказу, суд має проаналізувати критерії допустимості таких доказів, як: законність джерела, законність способу отримання, процесуальне оформлення перебігу й результатів слідчої дії.

Так, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні наведені вище письмові докази та покази свідків та надавши їм належну правову оцінку, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, враховуючи, що показання свідків є послідовними, відповідають іншим обставинам справи, узгоджуються з іншими доказами щодо місця, часу та способу вчинення кримінального правопорушення, які, на переконання суду, є належними та допустимими, не викликають сумнівів у їх достовірності, оскільки підстав ставити їх під сумнів у суду немає. Перелічені вище джерела інформації, суд оцінює за правилами документа (ст. 99 КПК України), а відомості, що вони містять, визнає належними та допустимими. Враховуючи цілковиту узгодженість між собою вказаних доказів за змістом, їх єдність та взаємозв`язок за часом та характером подій, суд визнає наведені та проаналізовані вище документовані дані достовірними доказами обвинувачення, на підставі яких суд приймає рішення у справі. Жодної із передбачених законом обставин для визнання зазначених доказів недопустимими судом не констатовано та в ході кримінального провадження не встановлено, як і порушень фундаментальних прав і свобод обвинуваченого ОСОБА_5 гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, при проведенні досудового розслідування та збиранні і оформленні доказів стороною обвинувачення.

Положеннями ст. 62 Конституції України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

За правилами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні серед іншого підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат. Відповідно до змісту статті 92 КПК України, обов`язок доказування покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна встановити об`єктивну істину та на неї покладається обов`язок доказування, доводити винуватість особи поза розумним сумнівом.

Таким чином, під час судового слідства не знайшов свого підтвердження той факт, що ОСОБА_5 був вимушений зайняти посаду «младшего инспектора 1 категорий дежурной части Следственного изолятора №1» ((м. Херсон, вул. Перекопська 10) в підпорядкованому окупаційній адміністрації РФ, а саме у незаконно створеному органі «Управление службы исполнения наказаний по Херсонской области», під фізичним чи психічним примусом з боку осіб, які представляли окупаційну владу країни-агресора рф.

За викладених підстав суд дійшов до висновку, що стороною обвинувачення надано достатньо доказів винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.111 КК України та ч. 7 ст. 111-1 КК України в об`ємі пред`явленого обвинувачення, надані докази суд визначає належними, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимими, оскільки вони отримані у порядку, встановленому діючим КПК України, будь-яких порушень вимог діючого законодавства під час розгляду кримінального провадження не встановлено, достовірними, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.

Аналізуючи, чи наявна у діях обвинуваченого ОСОБА_5 ознака добровільності, суд враховує постанову Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 31.01.2024 у справі №638/5446/22, провадження №51-4092км23, відповідно до якої зазначено, що в кримінальному праві добровільним вважається діяння, яке вчинено при можливості вибрати декілька варіантів поведінки, з урахуванням сукупності обставин, які можуть виключати кримінальну протиправність за приписами статей 39, 40 КК України.

Зміст досліджених судом письмових доказів дає підстави стверджувати, що обвинувачений ОСОБА_5 , будучи громадянином України та займаючи посаду «младшего инспектора 1 категорий дежурной части Следственного изолятора №1» в незаконно створеному окупаційною владою органі, діяв особисто в інтересах окупаційної влади країни-агресора. Його діяльність на посаді була спрямована на проведення підривної діяльності проти України та запровадження та зміцнення авторитету окупаційної влади країни-агресора, тобто ОСОБА_5 діяв добровільно, мав вибір та можливість відмовитись від дій, які є кримінально-каранними. Суду не надано доказів того, що обвинувачений не мав можливості відмовитися від цієї посади, а також від вчинення дій, що забезпечили належне функціонування незаконно створеного органу влади рф.

За викладених обставин, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, суд, оцінивши сукупність зібраних доказів, які є належними та допустимими, узгоджуються між собою, ставити їх під сумнів підстав немає та доводять факт вчинення обвинуваченим протиправних дій, а також за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1 КК України та ч.2 ст.111 КК України знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом.

VI Призначення покарання.

У відповідності до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення передбачене ч.5 ст.111-1 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину.

Особі, яка вчинила кримінальні правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нового кримінального правопорушення.

При призначенні покарання суд враховує положення ст. 50 КК України, яка вказує, що метою покарання є кара, виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_5 вид та розмір покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке віднесене до категорії особливо тяжких злочинів, обставини його вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставин, які пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання відповідно до ст.67 КК України, суд визнає вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

При визначенні розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує обставини скоєння злочину, а саме, що це є системна тривала діяльність, спрямована на шкоду народу України та державі Україна, те, що злочини вчинені проти основ національної безпеки України в умовах воєнного стану, посягає на життєво важливі інтереси громадян, суспільства та держави, а також на суспільні відносини, які забезпечують саме існування України як суверенної держави. Кримінальні правопорушення ОСОБА_5 вчинені в умовах окупації м. Херсона та Херсонської області і сприяло утвердженню авторитету окупаційної влади в умовах, коли було відомо про вчинення військовими рф масових руйнувань цивільної інфраструктури, промислових будівель на території України, масових злочинів проти цивільного населення України.

Суд також враховує особу обвинуваченого, який є громадянином України, і під час військової агресії російської федерації добровільно співпрацював з окупантами, а також те, що останній переховується на тимчасово окупованій території України.

За таких обставин суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 має бути призначене покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.111 КК України у вигляді 14 років позбавлення волі та ч.7 ст. ст.111-1 КК України, у вигляді 13 років позбавлення волі, і вважає таке покарання справедливим та необхідним з метою убезпечення українського суспільства від подальшої діяльності

Позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю є обов`язковим додатковим покаранням, передбаченим санкцією частини 7 статті 111-1 КК України

Відповідно до ст. 59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу. Санкцією частини 7 статті 111-1 КК України і санкцією ч.2 ст.111 КК України передбачено застосування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна.

ОСОБА_5 , перебуваючи на службі в Херсонському слідчому ізоляторі мав спеціальне звання старшого сержанта внутрішньої служби. Відповідно до ст.54 КК України засуджена за тяжкий чи особливо тяжкий злочин особа, яка має військове, спеціальне звання, ранг чи чин або кваліфікаційний клас, може бути позбавлена за вироком суду цього звання, рангу, чину чи кваліфікаційного класу. Оскільки Шукюрова визнано винуватим у вчиненні особливо тяжких злочинів, то він має бути позбавлений спеціального звання старшого сержанта внутрішньої служби.

За таких обставин, обвинуваченому ОСОБА_5 має бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є власністю засудженого, та з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

Підстав для застосування статей 69 та 75 КК України в даному кримінальному провадженні не встановлено.

Оскільки суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі, то строк відбування ним покарання слід рахувати з часу його фактичного затримання.

Строк додаткового покарання слід обчислювати відповідно до ч. 3 ст. 55 КК України.

VII Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 29.05.2023 (справа №490/4191/23, н/п 1-кс/490/4436/23) відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який до затримання обвинуваченого та приведення вироку до виконання суд вважає за доцільне залишити без змін.

Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає.

Долю речових доказів сд вирішує відповідно до ст.100КПК України.

Керуючись ст.ст. 323, 368, 370, 373, 381, 382, 394, 615 Кримінального процесуального Кодексу України, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.111 КК України та ч.7 ст.111-1 КК України.

Призначити ОСОБА_5 покарання за ч.2 ст.111 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 14 (чотирнадцять) років з конфіскацією всього належного йому майна, за ч.7 ст.111-1 КК України у виді позбавлення волі на строк 13 (тринадцять) років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та органах місцевого самоврядування, у державних та комунальних підприємствах, установах та організаціях, що надають публічні послуги, строком на 15 (п`ятнадцять) років, з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань призначити ОСОБА_22 остаточне покарання у вигляді 15 (п`ятнадцяти ) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та органах місцевого самоврядування, у державних та комунальних підприємствах, установах та організаціях, що надають публічні послуги, строком на 15 (п`ятнадцять) років,

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його фактичного затримання для виконання вироку.

Строк додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати будь-які посади у органах державної влади та місцевого самоврядування, у державних та комунальних підприємствах, установах та організаціях, що надають публічні послуги, обчислювати з моменту відбуття основного покарання у виді позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_5 , обраний ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва 29.05.2023 у вигляді тримання під вартою, залишити незмінним. Позбавити ОСОБА_5 спеціального звання старшого сержанта внутрішньої служби

Речові докази: копія документу на 10 аркушах, на першому аркуші якого містяться реквізити: «Управление службы исполнения наказаний по Херсонской области» та малюнок з двуголовим орлом, яким було призначено на посаду ОСОБА_5 , та копію документу на 3 аркушах, на яких відображена таблиця, яка має 5 заповнених стовпців, які мають назву: «№ приказа», «№ п/п», «название структурного подразделения и должностей», «ФИО», «Фонд денежного довольствия». На першому аркуші у першому стовпці: «№ приказа» визначено № 12 31.05.2022, «№ п/п» не заповнено, «название структурного подразделения и должностей» младший инспектор 1 категории, «ФИО» ОСОБА_5 , «Фонд денежного довольствия» 41 000, 00 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду після його проголошення вручити учасникам кримінального провадження, які присутні у судовому засіданні, та не пізніше наступного дня надіслати учаснику судового провадження, який в судове засідання на проголошення вироку не прибув.

Копію вироку для вручення обвинуваченому видати захиснику.

Головуючий суддя:ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3