Справа № 521/7564/25
Номер провадження:1-кс/521/2177/25
УХВАЛА

06 червня 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Хаджибейського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП України в Одеській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за №0000379 від 17.04.2025 відносно:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у Російській Федерації, громадянина Республіки Молдови, офіційно не працюючого, не одруженого, із середньо спеціальною освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, відносно якого:

- 24.12.2020 до Хаджибейського (Малиновського) районного суду м. Одеси скеровано обвинувальний акт за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України;

- 25.12.2023 до Хаджибейського (Малиновського) районного суду м. Одеси скеровано обвинувальний акт за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України;

- 22.11.2024 до Хаджибейського (Малиновського) районного суду м. Одеси скеровано обвинувальний акт за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання слідчого, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, в порушення вимог ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року, з подальшими внесеними до нього змінами та доповненням, який забороняє на території України діяльність пов`язану з наркотичними засобами, які внесені до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року №770 «Про затвердження переліку наркотичних, психотропних речовин і прекурсорів», у невстановлений в ході досудового розслідування час та місці, умисно, незаконно придбав, у невстановлений в ході досудового розслідування спосіб, із метою подальшого незаконного збуту наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс, та в порушення встановленого законом порядку обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, а саме положень ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 22.12.2006, став незаконно зберігати при собі з метою подальшого збуту.

Надалі, реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, направлений на незаконний збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено канабісу, 09.05.2025 року приблизно о 18 годині 45 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Середня, біля будинку №24, зустрівся із особою, яка проводила санкціоновану оперативну закупку без затримання ОСОБА_8 , з яким заздалегідь в ході телефонної розмови обумовив місце зустрічі, під час якої обговорив кількість канабісу, яку хотів придбати ОСОБА_8 , а саме 1 поліетиленовий пакетик прозорого кольору з 1 грамом канабісу, вартістю 500 гривень.

У подальшому, ОСОБА_8 передав ОСОБА_4 обумовлену грошову суму у розмірі 500 гривень, а ОСОБА_4 збув ОСОБА_8 1 поліетиленовий пакетик прозорого кольору з канабісом шляхом передачі із рук в руки, де відповідно до висновку експерта маса канабісу у висушеному стані становить 0,77 г.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, тобто у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичного засобу.

Крім того, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, в порушення вимог ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року, з подальшими внесеними до нього змінами та доповненням, який забороняє на території України діяльність пов`язану з наркотичними засобами, які внесені до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року №770 «Про затвердження переліку наркотичних, психотропних речовин і прекурсорів», у невстановлений в ході досудового розслідування час та місці, умисно, повторно, незаконно придбав, у невстановлений в ході досудового розслідування спосіб, із метою подальшого незаконного збуту наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс, та в порушення встановленого законом порядку обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, а саме положень ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 22.12.2006, став незаконно зберігати при собі з метою подальшого збуту.

Надалі, реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, направлений на незаконний збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено канабісу, 05.06.2025 року приблизно о 18 годині 03 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Розумовська, біля будинку №33, зустрівся із особою, яка проводила санкціоновану оперативну закупку із затриманням ОСОБА_8 , з яким заздалегідь в ході телефонної розмови обумовив місце зустрічі, під час якої обговорив кількість канабісу, яку хотів придбати ОСОБА_8 , а саме 2 полімерних пакетика на застібці zip-lock по 1 граму канабісу в кожному, загальною вартістю 500 гривень.

У подальшому, ОСОБА_8 передав ОСОБА_4 обумовлену грошову суму у розмірі 500 гривень, а ОСОБА_4 збув ОСОБА_8 2 полімерних пакетика на застібці zip-lock з речовиною зеленого кольору рослинного походження, шляхом передачі із рук в руки, загальною масою приблизно 9 грами.

Так, за результатом проведеного експрес-тесту «IDenta IDT 3000 Marijuana/Hashish Identification» встановлено, що у речовині зеленого кольору рослинного походження, яка містилась у одному з вилучених прозорих полімерних пакетиків на застібці zip-lock, наявний вміст потенційного наркотику на основі канабісу.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тобто у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту, а також незаконний збут наркотичного засобу, вчиненому повторно.

05.06.2025 ОСОБА_4 затриманий на підставі ст. 208 КПК України.

06.06.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України.

За переконанням слідчого, обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 17.04.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 17.04.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 18.04.2025, протоколом огляду грошових коштів, які будуть використані під час проведення оперативної закупки від 09.05.2025, протоколом отримання добровільно наданого предмету від 09.05.2025, протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_8 від 13.05.2025, висновком експерта №СЕ-19/116-25/11868-НЗПРАП від 26.05.2025, протоколом огляду грошових коштів, які будуть використані під час проведення оперативної закупки від 05.06.2025, протоколом отримання добровільно наданого предмету від 05.06.2025, протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_8 від 05.06.2025 та іншими матеріалами в сукупності.

Слідчий звернулася до суду з клопотанням, яке погоджено з прокурором Малиновської окружної прокуратури міста Одеси про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , мотивуючи клопотання тим, що є об`єктивні причини вважати, що у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу останній матиме можливість вчинити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурор підтримав клопотання слідчого, оскільки вважав мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право слідчому судді задовольнити клопотання слідчого та застосувати найбільш суворий запобіжний захід.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 не погоджується з вказаним клопотанням слідчого та просила відмовити в його задоволенні. Захисник зазначила, що слідчий не довів наявність ризиків, які виправдовують застосування до підозрюваного такого запобіжного заходу. Підозрюваний з`являється на виклики суду в інших кримінальних провадженнях, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, у меншого сина наявні проблеми зі здоров`ям, просила суд обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, або визначити розмір застави менший, ніж зазначений у клопотанні слідчого.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 також просив суд відмовити у задоволенні клопотання слідчого про обрання відносно його підзахисного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав думку своїх захисників.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують його доводи, а також вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню за наступних підстав.

Метою застосування запобіжних заходів відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Прокурор не має права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Виходячи зі змісту зазначених норм вбачається, що виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а застосування таких заходів завжди пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Так, у своєму клопотанні слідчий зазначає, що згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний чи обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) буде здійснювати відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зокрема, слідчий суддя вважає доведеними ризик переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, покарання за одне з яких передбачено у вигляді позбавлення волі строком від 6 до 10 років із конфіскацією майна. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, слідчий суддя вважає доведеним наявність ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні. Показання свідків мають суттєве значення для доведення обставин, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні. В умовах зацікавленості підозрюваного у відверненні негативних наслідків, обумовлених притягненням до кримінальної відповідальності, він може безпосередньо або використовуючи зв`язки з іншими особами, впливати на свідків у різних формах (умовляння, підкуп, заохочення, погрози тощо), з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі, тощо.

На наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється), вказує той факт, що підозрюваний ОСОБА_4 ніде не працює, не має законного джерела доходу, що може спонукати його до вчинення нових злочинів, із метою отримання коштів для забезпечення власного проживання. Крім того є підстави вважати, що ОСОБА_4 отримує дохід у зв`язку з своєю протиправною діяльністю.

Крім того, у відношенні ОСОБА_4 на розгляді в Хаджибейському районному суді м. Одеси перебувають три обвинувальні акти за ч.ч. 1, 2, 3 ст. 307 КК України, в одному з яких відносно підозрюваного обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави. Однак, ОСОБА_4 вчинив нове кримінальне правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, що також свідчить про наявність ризику того, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може продовжити свою злочинну діяльність та вчинити інше кримінальне правопорушення.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також враховує обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, відсутність у підозрюваного постійного місця роботи, майновий стан підозрюваного, відсутність судимостей.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з характеру та обставин інкримінованих злочинів, беручи до уваги особу підозрюваного, можна дійти висновку про те, що у разі застосування менш суворого запобіжного заходу буде неможливо запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити виконання підозрюваним своїх обов`язків.

Таким чином, лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе гарантувати належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та перешкодити ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Крім того, у практиці ЄСПЛ визначено, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення особою тяжкого злочину на початковому етапі розслідування виправдовує тримання його під вартою. Хоча, поряд з цим Суд неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (рішення у справі «Єчус проти Литви»).

Разом із цим, слідчий суддя керується положеннями ч. 3 ст. 183 КПК України, згідно з якими при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Відповідно до правової позиції викладеної у п. 80 рішення Європейського Суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.ч. 4, 5 ст.182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина 5 статті 182 КПК України).

Розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникало бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні та не вчинялися заходи щодо уникнення настання ймовірної кримінальної відповідальності.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що розмір застави повинен складати в двічі більший ніж максимальний розмір застави, визначений для тяжкого злочину, тобто повинен складати суму у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 908 400 гривень.

Керуючись ст. ст. 132, 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП України в Одеській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400 гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу. Підозрюваний, обвинувачений звільняються з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатися з м. Одеси без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що наслідком невиконання зазначених обов`язків є звернення застави в дохід держави і обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або тримання під вартою.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 днів. Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 04.08.2025.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_10