справа № 208/8444/21
провадження № 1-кп/208/90/25
УХВАЛА

02 травня 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 ,

у відкритому судовому засіданні розглянувши клопотання прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ст. ст. 185 ч.2, 3, 186 ч.2, 115 ч.1 КК України, -

в с т а н о в и в:

В провадженні суду знаходиться зазначене кримінальне провадження, в межах якого обвинуваченому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

По справі допитані свідки, оголошені матеріали справи, переглядаються відеоматеріали.

Прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, яке аргументовано тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні низки умисних злочинів, у тому числі особливо тяжкого, може переховуватись від суду, і цей ризик підтверджується відсутністю у того міцних соціальних зв`язків, відсутністю працевлаштування та з огляду на міру покарання яка йому загрожує у разі визнання винним. Обвинувачений може вчинити інші кримінальні правопорушення так як є особою раніше неодноразово судимим, обвинувачується у вчиненні чисельних умисних, корисливих злочинів. Не вбачаючи підстав для зміни запобіжного заходу, просив суд продовжити його на встановлений законом строк.

Обвинувачений залишив вирішення питання по клопотанню прокурору на розсуд суду. Захисник підтримав зазначену думку.

Суд розглянувши клопотання, вислухав сторони, встановив наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

ЄСПЛ в рішеннях у справах «Лабіта проти Італії» та інших, неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

У рішенні по справі «W. проти Швейцарії» ЄСПЛ зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано, в достатній мірі для вирішення клопотання прокурора, обвинувачується у вчиненні низки умисних злочинів, у тому числі тяжких корисливих та особливо тяжкого направленого проти життя та здоров`я людини, тобто таких, які мають високий ступінь суспільної небезпеки та за який, в разі визнання його винуватим, може бути засуджений до позбавлення волі на строк до 15 років.

ЄСПЛ у своєму рішенні по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має і тримання особи під вартою.

Обвинувачений раніше неодноразово судимий за умисні корисливі злочини, на теперішній час обвинувачується у вчиненні низки злочинів проти чужої власності, в тому числі тяжких, а також у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя людини, Голованов офіційно не працював, не мав стабільного доходу, не має усталених соціальних зв`язків, і зазначене підтверджує наявність ризиків про які прокурор зазначає в клопотанні переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу поза всяким сумнівом порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак потребує встановлення реальної можливості допустити це в майбутньому.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Суд приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, на які саме вказує прокурор, не зможуть забезпечити його належну процесуальну поведінку.

На підставі викладеного, зважаючи на доведеність передбачених законодавством ризиків застосування запобіжного заходу, керуючись ст.ст. 176-178, 181-184 КПК України, суд

у х в а л и в :

Клопотання прокурора задовольнити.

Запобіжний захід обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою, продовжити, строком до 29.06.2025 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, протягом 5-ти днів з дня її проголошення.

Головуючий, суддя ОСОБА_1