Справа № 727/9405/25
Провадження № 1-кп/727/376/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2025 року Шевченківський районний суд м.Чернівці в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю захисників ОСОБА_4

за участю обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши в підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження /ЄРДР №0002221/ з обвинувальним актом, затвердженим прокурором Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_6 , по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду м. Чернівці надійшли матеріали кримінального провадження за обвинувальним актом, затвердженим прокурором Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_6 , по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 липня 2025 року призначено дане кримінальне провадження до підготовчого судового засідання на 14 серпня 2025 року.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просила суд обрати обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виглядітримання під вартою, надавши суду відповідне письмове клопотання. Зазначає, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, а також у відповідності з вимогами, передбаченими п. 5 ч. 1 ст. 184 КПК України, встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися з моменту обрання вперше ОСОБА_5 запобіжного заходу у виглядітримання під вартою, а саме: те, що обвинувачений може переховуватися від суду, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, санкцію інкримінованої статті КК України, може переховуватись з метою уникнення покарання, так як будь-якої альтернативної міри покарання ніж позбавлення волі за вчинення вказаного злочину законом не передбачено; вищевказаний злочин вчинено в умовах воєнного стану, який діє і на сьогоднішній день. Зауважує, щозгідно зібраних на даний час характеризуючих даних встановлено, що останній ніде не працює, без постійного місця проживання, що вказує на відсутність сталих соціальних зв`язків у суспільстві та вказує на можливість переховування від суду.

Також, як на відповідні ризики, прокурор вказує на можливість:

-незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні з метою зміни ними показань про обставини вчинення злочину для покращення свого кримінально-процеуального становища та уникнення кримінальної відповідальності;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема здійснювати затягування судового розгляду, що призведе до здійснення судового розгляду у нерозумні строки, не прибувати на виклики до суду, тим самим перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, про що свідчить тяжкість та характер вчиненого кримінального правопорушення;

-вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи те, що ОСОБА_5 не має постійного джерела доходів, обвинувачується у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжці), що здійснено ним повторно.

Прокурор вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо обвинуваченого не забезпечить у повній мірі виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та не надасть реальної змоги запобігти вищевказаним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Крім цього, вказує, що, на даний час, відсутні будь-які переконливі дані про застереження, які б унеможливлювали перебування ОСОБА_5 під вартою, а тому просить застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 , який перебував в режимі відеоконференції в судовому засіданні не заперечували щодо обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та неповнолітній ОСОБА_9 , в інтересах якого діє його законний представник ОСОБА_10 , в судове засідання не з`явились, однак спрямували до суду заяви про проведення підготовчого судового засідання та подальших судових засідань у їх відсутність.

Потерпіла ОСОБА_11 в судове засідання не з`явилась, хоча повідомлялась судом про дату, час та місце розгляду справи, про причину своєї неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не спрямувала, а тому суд вважає можливим розглянути клопотання прокурора про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у її відсутність.

Заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає до задоволення та обвинуваченому ОСОБА_5 слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк застосування до 12 жовтня 2025 року, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 20.06.2025 року ухвалою слідчого судді Чернівецького районного суду м. Чернівці до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 18.08.2025 року, із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 181680,00 грн.

У вказаній ухвалі Першотравневого районного суду м. Чернівці від 20.06.2025 року про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, зазначено обставини, які стали підставами для обрання останньому запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.

Суд вважає, що обставини по справі з часу обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час досудового розслідування - не змінилися, а ризики, передбачені п. 1,3,5 ч. 1 ст.177 КПК України не зменшилися, що свідчить про неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Зокрема, ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке у відповідності до ч. 5 ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, за який законом передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Обвинувачений ОСОБА_5 є особою без будь-яких фізичних чи психічних вад, тому на даний час відсутні будь-які переконливі дані про застереження, які б унеможливлювали перебування ОСОБА_5 під вартою.

Суд вважає, що прокурором в судовому засіданні доведено, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 існують ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. А саме, суд враховує те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Крім цього, обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи і той факт, що ОСОБА_5 немає постійного джерела доходів, обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, зокрема крадіжках, вчинених повторно в умовах воєнного стану.

Крім цього, на думку суду, існує ризик того, що обвинувачений з метою зміни показань про обставини вчинення злочину, для покращення свого кримінально-процеуального становища, та з метою уникнення від кримінальної відповідальності,може незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні.

Задовольняючи клопотання прокурора суд також виходить з того, що обвинувачений є особою без постійного місця проживання.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

При цьому, ЄСПЛ у своїх рішеннях наголошував, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про доцільність обрання обвинуваченому запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою та неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Вищевикладене, на думку суду, підтверджує наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України.

При цьому, суд враховує, що запобіжний захід має на меті попереджати спроби особи вчиняти дії щодо перешкоджання здійсненню правосуддя, а не бути лише наслідком такого перешкоджання.

Таким чином, з врахуванням вищезазначених ризиків передбачених ст.177 КПК України, з метою забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також з метою запобігання спробам ОСОБА_5 переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні, а також вчинення інших кримінальних правопорушень, виникла необхідність у застосуванні до ОСОБА_5 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, на думку суду, не може запобігти зазначеним ризикам.

За наведених обставин, суд вважає за необхідне застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12 жовтня 2025 року.

Разом з тим, у відповідності до вимог КПК України суд визначає обвинуваченому ОСОБА_5 альтернативну заставу, розмір якої визначає, виходячи з обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого ОСОБА_5 .

Відповідності до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Визначаючи розмір застави, суд бере до уваги положення ст. 177, 178 КПК України, та практику ЄСПЛ (справа «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28.09.2010), справа «Punzelt v. Czech Republic» від 25.04.2000 р. (заява № 31315/96, пункт 86), зокрема враховує обставини даного кримінального провадження, відомості, що характеризують особу обвинуваченого, а також той факт, що згідно обвинувального акту інкримінованим злочином завдано шкоди на загальну суму 63215,17 грн., а тому суд визначає ОСОБА_5 заставу в сумі 181680,00 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят) гривень, що дорівнює 60 прожитковим мінімумам для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.183, 314-316, 331, 369-372, ч.2 ст.392 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу - задовольнити.

Застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів і утримувати його в Державній установі - Чернівецькому слідчому ізоляторі до 12 жовтня 2025 року.

Визначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі 60 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 181680,00 (сто вісімдесят одну тисячу шістсот вісімдесят) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) за наступними реквізитами: Одержувач ТУ ДСА України в Чернівецькій області, , МФО 820172, банк: Казначейство України, рахунок: UA0008745 призначення платежу застава (із зазначенням інформації про ухвалу суду, прізвище ім`я по-батькові обвинуваченого).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , наступні обов`язки:

- прибувати до суду за першим викликом;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він буде перебувати, без дозволу прокурора та суду;

- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

- здати до компетентних органів документи, які надають право на перетин кордону України.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок ТУ ДСА коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово суддю та прокурора.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору негайно після її проголошення та направити начальнику ДУ Чернівецького слідчого ізолятора.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Чернівці протягом 7-ми днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Копію цієї ухвали мені вручено 14 серпня 2025 року

Обвинувачений _______________________________