КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілих - адвоката ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві, шляхом проведення відеоконференцзв`язку між Київським апеляційним судом та робочим місцем захисника ОСОБА_7 , кримінальне провадження № 0002464 стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, за апеляційною скаргою зі змінами до неї захисника ОСОБА_7 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 16 липня 2021 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 16 липня 2021 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, та йому призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності на строк 3 роки, із конфіскацією всього належного обвинуваченому на праві власності майна.

_________________________________________________________________

Справа №11-кп/824/1924/2024 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_9

Категорія: ч. 5 ст. 191 КК України Доповідач ОСОБА_1

Строк відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_8 постановлено обчислювати з 16.07.2021 року.

До набрання вироком законної сили змінено ОСОБА_8 обраний запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання на тримання під вартою,із взяттям під варту в залі суду.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_8 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду в сумі 645 600 гривень та моральну шкоду в сумі 50 000 гривень.

Цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_8 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 матеріальну шкоду в сумі 81 760 гривень та моральну шкоду в сумі 25 000 гривень.

Цивільний позов ОСОБА_12 до ОСОБА_8 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_12 матеріальну шкоду в сумі 107 600 гривень та моральну шкоду в сумі 25 000 гривень.

Також цим вироком вирішено питання щодо арешту майна, речових доказів та процесуальних витрат.

Як встановив суд у вироку, наказом Міністра оборони України № 808 від 16.12.2014 молодшого лейтенанта запасу ОСОБА_8 прийнято на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу строком на п`ять років, відряджено до Генеральної прокуратури України із залишенням на військовій службі та присвоєно чергове військове звання «лейтенант юстиції».

Статтями 17, 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України.

Статтями 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Законом України «Про оборону України», зокрема, статтею 17 передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Відповідно до укладеного між Міністерством оборони України та ОСОБА_8 контракту, при прийнятті на військову службу, останній ознайомлений із законами та іншими нормативно-правовими актами України, якими врегульований порядок проходження громадянами України військової служби та добровільно взяв на себе наступні зобов`язання:

- свято і неухильно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів (начальників);

- дорожити бойовою славою Збройних Сил України, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України;

- знати та сумлінно виконувати службові обов`язки за посадами, які займатиме протягом строку контракту, а також особливі обов`язки, визначені статутами Збройних Сил України;

- суворо зберігати державну таємницю.

Проходячи військову службу на вищевказаній посаді, у військовому званні «лейтенант юстиції», ОСОБА_8 , як військовослужбовець, відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 17, 127, 128, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно та неухильно виконувати накази командирів (начальників) у встановлений термін, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Наказом військового прокурора Центрального регіону України № 243 о/с від 14.04.2015 ОСОБА_8 призначено на посаду старшого слідчого військової прокуратури Дарницького гарнізону.

Згідно з наказом про розподіл обов`язків № 10 від 27 квітня 2015 року «Про розподіл функціональних обов`язків між працівниками військової прокуратури Дарницького гарнізону», на старшого слідчого військової прокуратури Дарницького гарнізону ОСОБА_8 покладено обов`язки щодо приймання, реєстрації, розгляду і вирішення заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення, здійснення досудового розслідування у кримінальних провадженнях, виконання наданих у визначеному законом порядку доручень та вказівок у кримінальному провадженні, реєстрація, облік та збереження речових доказів і цінностей, вилучених у кримінальних провадженнях та інші.

Наказом військового прокурора Центрального регіону України № 296 о/с від 19.05.2015 ОСОБА_8 призначено на посаду старшого прокурора військової прокуратури Дарницького гарнізону.

Згідно з наказом про розподіл обов`язків № 16 від 29 травня 2015 року «Про розподіл функціональних обов`язків між військовослужбовцями військової прокуратури Дарницького гарнізону», на старшого прокурора військової прокуратури Дарницького гарнізону ОСОБА_8 покладено обов`язки щодо здійснення процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення в суді у кримінальних провадженнях, досудове розслідування у яких проводиться слідчими прокуратури, здійснення контролю за досудовим слідством у кримінальних провадженнях, які перебувають у провадженні слідчих прокуратури, здійснення контролю за станом збереження речових доказів по кримінальних провадженнях (кримінальних справах), забезпечення схоронності речових доказів у кримінальних справах, які перебувають у провадженні, збереження речових доказів, що знаходяться у кімнаті зберігання речових доказів військової прокуратури Дарницького гарнізону та інші.

Наказом військового прокурора Центрального регіону України № 350 о/с від 06.07.2015 ОСОБА_8 призначено на посаду прокурора військової прокуратури Дарницького гарнізону.

Згідно з наказом про розподіл обов`язків № 27 від 07 серпня 2015 року «Про розподіл функціональних обов`язків між прокурорсько-слідчими працівниками військової прокуратури Дарницького гарнізону», на прокурора військової прокуратури Дарницького гарнізону ОСОБА_8 покладено обов`язки щодо здійснення процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення в суді у кримінальних провадженнях, досудове розслідування у яких проводиться слідчими прокуратури, здійснення контролю за досудовим слідством у кримінальних провадженнях, які перебувають у провадженні слідчих прокуратури, здійснення контролю за станом збереження речових доказів по кримінальних провадженнях (кримінальних справах), забезпечення схоронності речових доказів у кримінальних справах, які перебувають у провадженні, збереження речових доказів, що знаходяться у кімнаті зберігання речових доказів військової прокуратури Дарницького гарнізону та інші.

03.04.2014 ОСОБА_8 склав присягу працівника прокуратури, якою урочисто присягнув народу України неухильно додержуватися Конституції, законів та міжнародних зобов`язань України, сумлінно виконувати свої службові обов`язки, сприяти утвердженню верховенства права, законності та правопорядку; захищати права і свободи людини та громадянина, інтереси суспільства і держави.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-XII, органи прокуратури України здійснюють свої повноваження на підставі додержання Конституції України та чинних на території республіки законів, незалежно від будь-яких органів державної влади, посадових осіб, а також рішень громадських об`єднань чи їх органів, захищають у межах своєї компетенції права і свободи громадян на засадах їх рівності перед законом, незалежно від національного чи соціального походження, мови, освіти, ставлення до релігії, політичних переконань, службового чи майнового стану та інших ознак, вживають заходів до усунення порушень закону, від кого б вони не виходили, поновлення порушених прав і притягнення у встановленому законом порядку до відповідальності осіб, які допустили ці порушення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-XII, прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Відповідно до ст. 3 цього ж Закону, діяльність прокуратури ґрунтується на засадах верховенства права та визнання людини, її життя і здоров`я, честі і гідності, недоторканності і безпеки найвищою соціальною цінністю, законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», правоохоронні органи - органи прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Згідно з ч. 2 ст. 40 КПК України, слідчий уповноважений: починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; проводити слідчі (розшукові) дії та негласні (слідчі) розшукові дії у випадках, встановлених цим Кодексом; доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних (слідчих) розшукових дій відповідним оперативним підрозділам; звертатися за погодженням з прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних (слідчих) розшукових дій; повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру; за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження; приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 36 КПК України, прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час здійснення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, мати повний доступ до матеріалів, документів та інших відомостей, що стосуються досудового розслідування, доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії, повідомляти особі про підозру, затверджувати чи відмовляти у затвердженні обвинувального акта, клопотань про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, вносити зміни до складеного слідчим обвинувального акта чи зазначених клопотань, самостійно складати обвинувальний акт чи зазначені клопотання, звертатися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності та інше.

Таким чином, виходячи з наведених норм законодавства та переліку обов`язків і повноважень ОСОБА_8 на посадах старшого слідчого, старшого прокурора та прокурора військової прокуратури Дарницького гарнізону Центрального регіону України - останній, на час вчинення зазначеного злочину був працівником правоохоронного органу та службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими функціями.

Однак, обіймаючи вказані посади, ОСОБА_8 вирішив використати свої службові владні повноваження не з метою досягнення завдань, покладених на органи прокуратури та завдань кримінального провадження, а з метою особистого незаконного збагачення.

Так, відповідно до ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Згідно зі ст. 168 КПК України, тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено:

1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним;

2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна;

3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу;

4) у разі скасування арешту.

Згідно з ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом наступного дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до ч. 6 ст. 173 КПК України, ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

Частиною 4 ст. 168 КПК України передбачено, що після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 27 «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», затвердженого постановою КМУ № 1104 від 19 листопада 2012 року (далі - Порядок), схоронність тимчасово вилученого майна забезпечується згідно з пунктами 1-26 цього Порядку до повернення майна власнику у зв`язку з припиненням тимчасового вилучення майна або до постановлення слідчим суддею, судом ухвали про накладення арешту на майно.

Згідно зі ст. 100 КПК України, речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 7 Порядку, вилучені (отримані) стороною обвинувачення речові докази зберігаються разом з матеріалами кримінального провадження в індивідуальному сейфі (металевій шафі) слідчого, який здійснює таке провадження.

Відповідно до п. 21 Порядку, речові докази у вигляді готівки у національній валюті України або іноземній валюті передаються для зберігання уповноваженому банку, що обслуговує орган, у складі якого функціонує слідчий підрозділ (далі - уповноважений банк). У разі коли готівка у національній валюті України чи іноземній валюті не містить слідів кримінального правопорушення, валютні кошти зараховуються на спеціально визначені для цієї мети депозитні рахунки уповноваженого банку.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Згідно з ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Однак, у порушення вимог вказаних нормативних актів, ОСОБА_8 , будучи службовою особою, умисно, з метою незаконного збагачення, з корисливих мотивів, зловживаючи своїм службовим становищем, у період 29 квітня 2015 року - 22 жовтня 2015 року заволодів грошовими коштами, які вилучені під час обшуку, були тимчасово вилученим майном та визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, у якому він проводив досудове розслідування та в подальшому здійснював процесуальне керівництво.

Встановлено, що у провадженні військової прокуратури Дарницького гарнізону Центрального регіону України, згідно з відомостями Єдиного реєстру досудових розслідувань, у період з 01 квітня по 30 червня 2015 року перебувало кримінальне провадження № 0000041 за підозрою командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Слідчими у вказаному кримінальному провадженні були ОСОБА_14 (з 01.04.2015 по 16.04.2015), слідчий органів внутрішніх справ ОСОБА_15 (з 16.04.2015 по 14.05.2015), ОСОБА_8 (старший групи слідчих - з 14.05.2015 по 19.05.2015) та ОСОБА_16 (з 03.06.2015 до направлення обвинувального акта до суду).

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснювалось групами прокурорів у складі: 1) виконувача обов`язків військового прокурора Дарницького гарнізону ОСОБА_17 , старшого прокурора прокуратури ОСОБА_18 , старшого прокурора прокуратури ОСОБА_19 , прокурора прокуратури ОСОБА_20 (у період з 03.04.2015 по 16.04.2015); 2) військового прокурора Дарницького гарнізону ОСОБА_17 , старшого прокурора прокуратури ОСОБА_21 , старшого прокурора прокуратури ОСОБА_22 , прокурорів прокуратури ОСОБА_23 , ОСОБА_20 та старшого прокурора відділу військової прокуратури Центрального регіону України ОСОБА_24 (у період з 16.04.2015 по 21.04.2015); 3) військового прокурора Дарницького гарнізону ОСОБА_17 , старших прокурорів прокуратури ОСОБА_14 , ОСОБА_22 , прокурорів прокуратури ОСОБА_20 та ОСОБА_23 (у період з 21.04.2015 по 14.05.2015); 4) військового прокурора Дарницького гарнізону ОСОБА_17 , заступника прокурора ОСОБА_25 , прокурорів прокуратури ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_23 (у період з 14.05.2015 по 28.05.2015); 5) військового прокурора Дарницького гарнізону ОСОБА_17 , заступника прокурора ОСОБА_25 , старшого прокурора прокуратури ОСОБА_8 та прокурора прокуратури ОСОБА_27 (у період з 28.05.2015 до направлення обвинувального акту до суду).

08.04.2015 ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва старшому слідчому військової прокуратури Дарницького гарнізону ОСОБА_14 надано дозвіл на проведення обшуку у приміщеннях за місцем знаходження військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме грошових коштів, документації, зразків продукції, комп`ютерної техніки, записних книжок, мобільних телефонів та майна, отриманого в результаті вчинення кримінального правопорушення.

Того ж дня старшим слідчим військової прокуратури Дарницького гарнізону ОСОБА_14 проведено обшук за місцем знаходження військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 . Під час вказаного обшуку виявлено грошові кошти в сумі 57 000 грн., які було просвічено люмінесцентною лампою, в результаті чого на купюрах номіналом 100 та 200 грн. було виявлено фарбу жовто-зеленого кольору та напис «неправомірна вигода СБУ». За результатами проведення обшуку вказані грошові кошти в сумі 57 000 гривень, а також документи, мобільні телефони, банківські картки, грошові кошти в сумі 9 300 грн. були вилучені.

Постановою від 19.06.2015, винесеною старшим прокурором військової прокуратури Дарницького гарнізону ОСОБА_8 , та протоколом огляду від 19.06.2015, складеним ОСОБА_8 , грошові кошти в сумі 57 000 грн. оглянуті, визнані речовим доказом та передані для зберігання до ФЕУ СБУ в м. Києві та Київській області.

08.04.2015 ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва старшому слідчому військової прокуратури Дарницького гарнізону ОСОБА_14 надано дозвіл на проведення обшуку у приміщеннях за місцем постійного проживання ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_4 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме грошових коштів у розмірі 57 000 грн., які ОСОБА_13 мав намір отримати від ОСОБА_28 , та документації.

Того ж дня співробітниками другого управління ГУ БКОЗ СБ України за дорученням слідчого військової прокуратури Дарницького гарнізону ОСОБА_14 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_4 . Під час вказаного обшуку вилучено грошові кошти: в сумі 38 800 доларів США та 60 500 гривень, ноутбук «HP», системний блок з жорстким диском та папку чорного кольору з документами на 83 аркушах.

Грошові кошти в сумі 38 800 доларів США та 60 500 гривень належали дружині ОСОБА_13 - ОСОБА_10 (30 000 доларів США) та їх синам ОСОБА_12 (5 000 доларів США та 35 000 грн.) та ОСОБА_11 (3 800 доларів США та 25 500 грн.), тобто не були предметом кримінального правопорушення.

Вилучені грошові кошти, комп`ютерна техніка та документи передані співробітниками СБ України до військової прокуратури Дарницького гарнізону супровідним листом від 09.04.2015.

09.04.2015 слідчим ОСОБА_14 вилучені грошові кошти у сумі 38 800 доларів США та 60 500 гривень оглянуті та визнані речовими доказами, так як могли, на його думку, бути отримані злочинним шляхом.

Однак, у порушення вимог ст.ст. 170-175 КПК України, слідчий ОСОБА_14 не звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на вилучені грошові кошти та у порушення п. 21 Порядку вказані грошові кошти, як тимчасово вилучене майно, не передав для зберігання уповноваженому банку, що обслуговує орган, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, а прийняв рішення про їх поміщення на відповідальне зберігання до кімнати зберігання речових доказів військової прокуратури Дарницького гарнізону.

При цьому, у книгу обліку речових доказів військової прокуратури Дарницького гарнізону записи про здачу на зберігання грошових коштів не вносились та відповідні документи, які б підтверджували здачу на зберігання грошових коштів до матеріалів кримінального провадження не долучались. Опечатаний пакет із зазначеними коштами слідчий ОСОБА_14 зберігав у сейфі № 7 свого службового кабінету № 13 у приміщенні військової прокуратури Дарницького гарнізону за адресою: вул. Поліська, 28, м. Київ-93, ключі від якого мав лише він.

14.04.2015 кримінальне провадження № 0000041 передано за підслідністю до СУ ГУ МВС України в м. Києві, де розслідувалось до 12.05.2015. Разом з цим, речові докази у вказаному провадженні не передавалися.

29 квітня 2015 року, у зв`язку із переведенням ОСОБА_14 на іншу посаду - до військової прокуратури Західного регіону України, останній за вказівкою військового прокурора Дарницького гарнізону ОСОБА_17 разом із слідчим цієї прокуратури ОСОБА_16 та старшим слідчим цієї прокуратури ОСОБА_8 , перебуваючи у службовому кабінеті ОСОБА_16 , перерахували вказані грошові кошти, встановили їх суму 38 800 доларів США та 60 500 грн., помістили їх до поліетиленового пакету, який повторно опечатали, після чого ці грошові кошти ОСОБА_14 та ОСОБА_8 були поміщені до верхньої чарунки сейфу, що знаходився у службовому кабінеті ОСОБА_14 . Таким чином, сума грошових коштів та їх номінал відповідали даним, відображеним у протоколі обшуку квартири ОСОБА_13 .

ОСОБА_14 після того як передав кримінальні провадження військовому прокурору Дарницького гарнізону ОСОБА_17 , передав 29 квітня 2015 року ОСОБА_8 ключі від службового кабінету № 13 та ключі від верхньої чарунки сейфу № 7, до якої ОСОБА_14 разом із ОСОБА_8 помістили грошові кошти в сумі 38 800 доларів США та 60 500 грн., що вилучені в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_13 .

В той же день 29.04.2015 спеціаліст ІІ категорії з питань захисту державних таємниць військової прокуратури Дарницького гарнізону Центрального регіону України ОСОБА_29 переписала в журналі обліку сховищ (сейфів, металевих шаф, спецсховищ та ключів від них) відомості про те, що кабінет № 13 та наявний у ньому сейф № 7 перебуває у користуванні ОСОБА_8

14.05.2015 після доручення здійснення подальшого досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000041 слідчим військової прокуратури Дарницького гарнізону на підставі ч. 5 ст. 36 КПК України, військовим прокурором ОСОБА_17 старшого слідчого військової прокуратури ОСОБА_8 визначено старшим групи слідчих у вказаному кримінальному провадженні.

28.05.2015, після призначення ОСОБА_8 з 19.05.2015 на посаду старшого прокурора військової прокуратури Дарницького гарнізону, військовим прокурором ОСОБА_17 його включено до складу групи прокурорів у вказаному кримінальному провадженні, після чого ОСОБА_8 , маючи, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 36 КПК України, повний доступ до матеріалів кримінального провадження, документів та інших відомостей, що стосуються досудового розслідування, особисто проводив слідчі та процесуальні дії, зберігаючи матеріали кримінального провадження № 0000041 в сейфі № 7 свого службового кабінету № 13 і приміщенні військової прокуратури Дарницького гарнізону.

При цьому, ОСОБА_8 у порушення п. 21 Порядку вказане тимчасово вилучене майно - грошові кошти в сумі 38 800 доларів США та 60 500 грн. не передав для зберігання уповноваженому банку, що обслуговує орган, у складі якого функціонує слідчий підрозділ та не прийняв щодо цих коштів іншого законного процесуального рішення. У зв`язку із цим зазначені кошти ОСОБА_8 також зберігав у сейфі № 7 свого службового кабінету № 13 в приміщенні військової прокуратури Дарницького гарнізону за адресою: вул. Поліська, 28, м. Київ-93, ключі від якого мав лише він.

04.06.2015 ОСОБА_10 та її сини ОСОБА_11 , ОСОБА_12 звернулися до військового прокурора Дарницького гарнізону із заявами про повернення вилучених під час обшуку квартири грошових коштів в сумі 38 800 доларів США та 60 500 гривень, ноутбуку «HP», системного блоку з жорстким диском та папки чорного кольору з документами на 83 аркушах, обґрунтовуючи свої заяви належністю цих коштів саме їм, а не підозрюваному.

Водночас ОСОБА_8 , отримавши ці заяви, будь-якої відповіді ОСОБА_10 та її синам ОСОБА_11 , ОСОБА_12 не надав.

05.06.2015 в інтересах ОСОБА_13 зі скаргою та клопотанням до військового прокурора Дарницького гарнізону звернувся захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_13 , в яких він просив визнати проведення обшуку в квартирі за адресою: АДРЕСА_4 незаконним та повернути вилучені під час обшуку грошові кошти в сумі 38 800 доларів США та 60 500 гривень, ноутбук «HP», системний блок з жорстким диском та папки чорного кольору з документами на 83 аркушах ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , оскільки обшук проведений із суттєвими порушеннями КПК України, а вилучені гроші, речі та документи не були зазначені в ухвалі суду як такі, що підлягають відшуканню і вилученню та не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню по кримінальному провадженню.

08.06.2015 старший прокурор військової прокуратури Дарницького гарнізону ОСОБА_8 надав захиснику ОСОБА_6 та ОСОБА_13 відповідь на цю скаргу, в якій зазначив, що предмети, вилучені під час обшуку у квартирі підозрюваного ОСОБА_13 оглянуті, визнані речовими доказами, приєднані до матеріалів кримінального провадження та передані до кімнати зберігання речових доказів військової прокуратури Дарницького гарнізону.

Водночас в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000041 підозрюваному ОСОБА_13 інкриміновано лише те, що він, перебуваючи на посаді командира військової частини НОМЕР_1 , отримав від ОСОБА_28 неправомірну вигоду у сумі 57 000 грн., за сприяння у здійсненні останнім підприємницької діяльності, а саме за надання повторного позитивного висновку (рекомендації) щодо консервів м`ясних, поставлених до військової частини НОМЕР_2 , а також сприяння у подальшому проходженні продукцією ТОВ «Славпродукт» лабораторних досліджень у військовій частині НОМЕР_1 . Згідно з відомостями Єдиного реєстру досудових розслідувань, у кримінальному провадженні не досліджувалося інших можливих фактів отримання неправомірної вигоди ОСОБА_13

ОСОБА_8 , маючи в силу своїх повноважень прокурора військової прокуратури Дарницького гарнізону доступ до матеріалів кримінального провадження та речових доказів, усвідомлюючи, що він є службовою особою, яка здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, контроль за станом збереження речових доказів по кримінальних провадженнях, а також тимчасово вилучене майно, яке було визнано речовим доказом по кримінальному провадженню № 0000041, а саме грошові кошти у сумі 38 800 доларів США та 60 500 гривень знаходяться у сейфі його службового кабінету, знаючи про те, що вказані грошові кошти не входили до переліку, щодо якого слідчим суддею прямо надано дозвіл на вилучення згідно з ухвалою від 08.04.2015 у справі 753/7000/15-к, усвідомлюючи те, що на вказані грошові кошти не накладено арешт, оскільки вони не були предметом злочинного посягання, підозра ОСОБА_13 щодо вказаних коштів не висувалась, а тому вони не будуть предметом дослідження під час судового розгляду кримінальної справи та судом не будуть витребувані, умисно не визнав вказані грошові кошти безпідставно вилученими, не повернув особі, в якої вони були вилучені, вирішив цим скористатися та забрати з сейфу свого службового кабінету грошові кошти у сумі 38 800 доларів США та 60 500 гривень, які вилученні під час обшуку за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_13 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами, ОСОБА_8 , перебуваючи на посадах старшого слідчого, старшого прокурора та прокурора військової прокуратури Дарницького гарнізону Центрального регіону України, діючи умисно, з метою незаконного збагачення, з корисливих мотивів, як службова особа, яка наділена організаційно-розпорядчими функціями, будучи працівником правоохоронного органу, зловживаючи своїм службовим становищем, у порушення вищевказаних вимог Конституції України, Закону України «Про прокуратуру», Кримінального процесуального кодексу України, Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ № 1104 від 19 листопада 2012 року, використовуючи наявність лише у нього можливості вільного доступу до сейфу № 7, встановленого у його службовому кабінеті № 13 в приміщенні військової прокуратури Дарницького гарнізону, за адресою: вул. Поліська, 28, м. Київ-93, у період 29 квітня 2015 року - 22 жовтня 2015 року, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, взяв із вказаного сейфу та виніс із приміщення прокуратури грошові кошти у сумі 38 800 доларів США (що за середнім курсом Національного банку України у період з 29.04.2015 по 22.10.2015 становить 834 976 грн.) та 60 500 гривень, які вилучені під час обшуку за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_13 , що більше як у 600 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, тобто в особливо великому розмірі, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд.

При цьому ОСОБА_8 на виконання свого злочинного умислу, з метою приховання слідів вчинення ним кримінального правопорушення, обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000041 вирішив до суду фактично не скеровувати.

Так, 29.06.2015 ОСОБА_8 складено та затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000041 за підозрою ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

30.06.2015 ОСОБА_8 підготував лист № 2354 вих-15 про направлення обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000041 до Голосіївського районного суду м. Києва, який надав на підпис військовому прокурору Дарницького гарнізону ОСОБА_17 , після чого останній у Єдиному реєстрі досудових розслідувань зробив відмітку про скерування обвинувального акта до суду.

Про надходження обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000041 до Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_8 доповів ОСОБА_17 , що не відповідало дійсності, оскільки він фактично вказаний обвинувальний акт до суду не направляв.

При цьому ОСОБА_8 , з метою переконання військового прокурора Дарницького гарнізону ОСОБА_17 в тому, що кримінальне провадження № 0000041 призначене до розгляду у Голосіївському районному суді м. Києва, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, особисто підготував на комп`ютері, роздрукував та надав ОСОБА_17 від імені судді Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_30 без її підпису повідомлення № 1-697/11, 1/753/11/15 від 25 вересня 2015 року про явку прокурора військової прокуратури Дарницького гарнізону до Голосіївського районного суду м. Києва для участі 07.10.2015 о 14 год. 00 хв. у підготовчому судовому засіданні по кримінальному провадженню № 0000041 за ч. 3 ст. 368 КК України за обвинуваченням ОСОБА_13 , вказавши виконавцем вказаного повідомлення особу - ОСОБА_31 , яка в Голосіївському районному суді м. Києва не працює.

В подальшому ОСОБА_8 , усвідомлюючи що, у зв`язку із переведенням ОСОБА_17 на посаду військового прокурора Білоцерківського гарнізону Центрального регіону України, буде проводитись приймання-передача справ, документів та майна військової прокуратури Дарницького гарнізону, в ході чого буде встановлено відсутність речових доказів - грошових коштів в сумі 38 800 доларів США та 60 500 грн., а також те, що обвинувальний акт до суду він не подавав, вирішив обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000041 передати до суду.

15.10.2015 ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні свого службового кабінету у військовій прокуратурі Дарницького гарнізону, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000041 передав солдату строкової військової служби військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_32 , відрядженому до військової прокуратури Дарницького гарнізону та надав останньому вказівку доставити обвинувальний акт до Голосіївського районного суду м. Києва.

16.10.2015 ОСОБА_33 доставив обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000041 до Голосіївського районного суду м. Києва, не отримавши при цьому за вказівкою ОСОБА_8 відмітку суду про отримання обвинувального акта, про що доповів останньому.

27.10.2015 ОСОБА_8 , знаючи, що підтримання державного обвинувачення у кримінальному провадженні № 0000041 доручено начальнику відділу військової прокуратури Центрального регіону України ОСОБА_34 , діючи з метою укриття факту призначення кримінального провадження № 0000041 до підготовчого судового засідання, перебуваючи на посаді слідчого військової прокуратури Білоцерківського гарнізону, прибув до приміщення Голосіївського районного суду м. Києва, дізнавшись, що судовий розгляд кримінального провадження буде здійснюватись суддею ОСОБА_35 , зайшов до її службового кабінету № 11 Голосіївського районного суду м. Києва, де в той час перебував секретар судового засідання ОСОБА_36 , представився останньому прокурором військової прокуратури Дарницького гарнізону ОСОБА_8 , пред`явив посвідчення працівника прокуратури, поцікавився на яку дату призначено до розгляду кримінальне провадження стосовно ОСОБА_13 та отримав у ОСОБА_37 повістку про явку прокурора військової прокуратури Дарницького гарнізону до Голосіївського районного суду м. Києва для участі 12.11.2015 о 10 год. 00 хв. у підготовчому судовому засіданні по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_13 за ч. 3 ст. 368 КК України.

Після отримання згаданої повістки ОСОБА_8 , маючи намір приховати час та дату підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_13 в Голосіївському районному суді м. Києва, не передав її керівництву військової прокуратури Дарницького гарнізону. Лише 30.10.2015 після неодноразових вимог виконувача обов`язків військового прокурора Дарницького гарнізону ОСОБА_38 , ОСОБА_8 вимушений був повідомити фактичне місцезнаходження повістки.

09.11.2015 за результатами перевірки стану обліку та зберігання речових доказів у військовій прокуратурі Дарницького гарнізону, яку проводив прокурор відділу військової прокуратури Центрального регіону України ОСОБА_39 , керівництву військової прокуратури Центрального регіону України стало відомо про факт відсутності у військовій прокуратурі Дарницького гарнізону грошових коштів в сумі 38 800 доларів США та 60 500 грн., які були тимчасово вилученим майном і визнані речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000041.

При цьому ОСОБА_8 , маючи намір приховати факт заволодіння ним грошовими коштами і перекласти відповідальність за це на інших осіб, умисно, у різний час впродовж 04.11.2015 - 09.11.2015 повідомляв, що згадані грошові кошти він здав до відділу фінансування та бухгалтерського обліку військової прокуратури Центрального регіону України, що грошові кошти викрали із автомобіля під час їх транспортування до військової прокуратури Центрального регіону України, помилково передав із речами своїм батькам за місцем проживання в м. Полтава, помилково передав разом із іншими речовими доказами у кримінальному провадженні, яке було скеровано за підслідністю до військової прокуратури Західного регіону України, що грошові кошти знаходяться в нього та він їх поверне, що не відповідало дійсності.

В результаті таких незаконних дій ОСОБА_8 , які виразились в оберненні вказаних грошових коштів на свою користь, спричинено збитки ОСОБА_10 в сумі 30 000 доларів США (що за середнім курсом Національного банку України у період з 29.04.2015 по 22.10.2015 становить 645 600 грн.), ОСОБА_12 в сумі 5 000 доларів США та 35 000 грн. (за середнім курсом Національного банку України у період з 29.04.2015 по 22.10.2015 становить 142 600 грн.) та ОСОБА_11 в сумі 3 800 доларів США та 25 500 грн. (за середнім курсом Національного банку України у період з 29.04.2015 по 22.10.2015 становить 107 276 грн.), та загалом потерпілим спричинено збитки на суму 895 476 грн.

Крім цього, такими своїми діями ОСОБА_8 завдав збитки державі на вказану вище суму, оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 100 КПК України, у разі втрати стороною кримінального провадження наданого їй речового доказу вона зобов`язана повернути володільцю таку саму річ або відшкодувати її вартість.

Також ОСОБА_8 , будучи працівником правоохоронного органу, на який законом покладено завдання щодо захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, в результаті своїх протиправних дій підірвав авторитет та престиж діяльності військової прокуратури Дарницького гарнізону та органів військової прокуратури України загалом.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , вважаючи вирок суду незаконним через допущену судом першої інстанції неповноту судового розгляду, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить його скасувати та постановити ухвалу, якою закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення його винуватості в суді у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, і вичерпанням можливості їх отримання, а також залишити без розгляду цивільні позови потерпілих, судові витрати у кримінальному провадженні віднести за рахунок держави, та вирішити долю речових доказів.

Представник потерпілих - адвокат ОСОБА_6 та прокурор у провадженні у запереченнях на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , вважаючи доводи наведені захисником в апеляційній скарзі необґрунтованими, просять залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін.

Апеляційних скарг від інших учасників судового провадження не надходило.

16 грудня 2024 року від захисника ОСОБА_7 надійшли зміни до апеляційної скарги, в яких останній, за погодженням з обвинуваченим ОСОБА_8 , відмовляючись від попередньо поданої апеляційної скарги на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 16 липня 2021 року, просить змінити вирок суду та постановити ухвалу, якою зарахувати до строку позбавлення волі терміни перебування під вартою та під домашнім арештом ОСОБА_8 під час досудового розслідування та розгляду справи в суді, відповідно до Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 № 838-VІІІ та ч. 7 ст. 72 КК України, загалом 7 років 3 місяці 12 днів, та звільнити ОСОБА_8 з-під варти в залі суду у зв`язку з фактичним відбуттям ним призначеного покарання.

Також просить змінити вирок суду від 16.07.2021 в частині визначення долі вилучених під час досудового розслідування коштів та зняти арешт з речового доказу - 1 700 доларів США, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11.11.2015 у справі № 757/42522/15-к, та зобов`язати відповідальних службових осіб Офісу Генерального прокурора повернути їх власнику - ОСОБА_40 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

В решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що на даний час ОСОБА_8 змінив свою позицію щодо оскаржуваного вироку та вирішив відмовитися від вимог апеляційної скарги, окрім частини вимог щодо зарахування терміну перебування під домашнім арештом та під вартою під час досудового слідства та розгляду справи в суді, а також щодо визначення судом долі вилучених у його батька коштів.

Зокрема, вказує, що ОСОБА_8 перебував під вартою на гауптвахті ВСП у ЗСУ з 13 листопада 2015 року по 27 січня 2016 року, а згідно Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 №838-VIII (далі - Закон № 838-VIII) всього 144 дні позбавлення волі.

Також ОСОБА_8 перебував під цілодобовим домашнім арештом з 28 січня 2016 року по 01 березня 2016 року, а всього 32 дні, які, відповідно до вимог ч. 7 ст. 72 КК України, зараховуються як 10 днів позбавлення волі.

При цьому перебування під вартою у ДУ «Київський слідчий ізолятор», згідно вироку Дарницького районного суду м. Києва від 16.07.2021, з 16 липня 2021 року по 18 грудня 2024 року складає 3 роки 5 місяців 2 дні, а згідно Закону №838-VIII зараховується як 6 років 10 місяців 4 дні позбавлення волі.

Отже, всього зарахувати термін перебування під вартою та домашнім арештом до терміну відбування покарання 7 років 3 місяці 12 днів позбавлення волі, які ОСОБА_8 фактично відбуті, так як за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 16.07.2021 ОСОБА_8 призначено покарання у вигляді 7 років позбавлення волі, а оскільки ОСОБА_8 не оскаржує вирок суду по суті, є всі підстави для звільнення останнього з під варти у залі суду.

Окрім цього, зазначає, що під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції батько та мати ОСОБА_8 - ОСОБА_41 та ОСОБА_42 померли, єдиним їх спадкоємцем є їх дочка - ОСОБА_43 , у зв`язку з чим у суду апеляційної інстанції є підстави для зміни вироку суду в частині визначення долі вилучених у батька ОСОБА_8 - ОСОБА_44 коштів та зняття арешту з речового доказу - 1 700 доларів США, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11.11.2015 у справі № 757/42522/15-к, та зобов`язання відповідальних службових осіб Офісу Генерального прокурора повернути їх власнику - ОСОБА_45 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримавши подані зміни до апеляційної скарги та вказуючи на те, що ОСОБА_8 змінив свою позицію щодо вироку суду, просили їх задовольнити та звільнити ОСОБА_8 з-під варти в залі суду, а також прокурора, яка, підтримавши зміни до апеляційної скарги лише в частині зарахування обвинуваченому періоду його перебування на гауптвахті із розрахунку день за два, просила в іншій частині вирок суду залишити без змін, та представника потерпілих - адвоката ОСОБА_6 , який, підтримавши зміни до апеляційної скарги щодо зарахування обвинуваченому у строк покарання періоду його перебування на гауптвахті, просив залишити без задоволення вимоги щодо вирішення долі грошових коштів, а щодо інших вимог поклався на розсуд суду, дослідивши надані під час апеляційного розгляду прокурором документи щодо терміну перебування під вартою та під домашнім арештом ОСОБА_8 під час досудового розслідування та розгляду справи в суді, а саме: ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 13.11.2015 року, ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 09.12.2015 року, ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 05.01.2016 року, ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 28.01.2016 року та ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 01.03.2016 року, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги зі змінами до неї, колегія суддів дійшла наступних висновків.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції, за встановлених у вироку обставин, про доведеність винуватості ОСОБА_8 у заволодінні чужим майном, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, в особливо великих розмірах, що відповідає юридичній кваліфікації діянняч. 5 ст. 191 КК України, колегія суддів не переглядає, оскільки захисник ОСОБА_7 змінив свої апеляційні вимоги та ніким з учасників судового провадження вони не оспорюються.

При цьому колегія суддів не встановила істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції дійти правильних висновків в цій частині.

Вид та розмір призначеного ОСОБА_8 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, у виді 7 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності на строк 3 роки, із конфіскацією всього належного обвинуваченому на праві власності майна,захисником також не оспорюються.

Разом із тим, доводи апеляційної скарги зі змінами до неї захисника ОСОБА_7 про необхідність зміни вироку та зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання ОСОБА_8 , колегія суддів вважає слушними.

Так, відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у передбачених КПК України випадках застосовується до підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26 листопада 2015 року №838-VIII, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» № 2046-VIII від 18 травня 2017 року, який набрав чинності 21 червня 2017 року, зміст ч. 5 ст. 72 КК України викладено в новій редакції, а саме - попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Вирішуючи питання про те, якою редакцією ч. 5 ст. 72 КК України належить керуватися у конкретному випадку, варто враховувати час вчинення особою діяння, як це визначено в частинах 2 і 3 ст. 4 КК України, тобто застосовувати правила дії у часі закону України про кримінальну відповідальність.

Щодо питання застосування правил зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, передбачених ч. 5 ст. 72 КК України у відповідній редакції, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 29 серпня 2018 року (справа № 663/537/17) зазначила, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VII, в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі; якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 18 травня 2017 року № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).

Зі змісту вироку Дарницького районного суду м. Києва від 16 липня 2021 року слідує, що ОСОБА_8 початок строку відбуття покарання ухвалено обраховувати з 16.07.2021 року.

Між тим, з матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що строком попереднього ув`язнення ОСОБА_8 у даному провадженні, тобто періодом, коли він утримувався під вартою, є період:

- з 13.11.2015 року (ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.11.2015 року до ОСОБА_8 був застосований запобіжний захід у вигляді взяття під варту) по 28.01.2016 року (ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 28.01.2016 року задоволено апеляційну скаргу захисника ОСОБА_46 та застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту і звільнено ОСОБА_8 з-під варти в залі суду);

- з 16.07.2021 року (вироком Дарницького районного суду м. Києва від 16.07.2021 року ОСОБА_8 був засуджений за ч. 5 ст. 191 КК України на 7 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності на строк 3 роки, із конфіскацією всього належного обвинуваченому на праві власності майна, та до набрання вироком законної сили змінено ОСОБА_8 обраний запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання на тримання під вартою, із взяттям під варту в залі суду) по 18.12.2024 року (у період з 16.07.2021 року по теперішній час ОСОБА_8 перебуває в установі попереднього ув`язнення для участі в апеляційному розгляді даного кримінального провадження і цей строк є строком попереднього ув`язнення, адже, відповідно до положень ст. 532 КПК України, вирок або ухвала суду першої інстанції, ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанцій набирають законної сили з моменту їх проголошення).

Оскільки у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_8 засуджено за вчинення злочину, який він вчинив у періоді 29 квітня 2015 року - 22 жовтня 2015 року, тобто до 20 червня 2017 року, то під час зарахування йому попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VII від 26 листопада 2015 року, за яким зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Таким чином, колегія суддів, керуючись вимогами ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VII від 26 листопада 2015 року), вважає за необхідне зарахувати ОСОБА_8 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 13.11.2015 року по 28.01.2016 року та з 16.07.2021 року по 18.12.2024 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Крім того, з матеріалів даного кримінального провадження слідує, що ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 28.01.2016 року задоволено апеляційну скаргу захисника ОСОБА_46 та застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 04.03.2016 року включно і звільнено ОСОБА_8 з-під варти в залі суду.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01.03.2016 року продовжено застосований щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши останньому залишати місце свого проживання в період часу з 21.00 год. по 07.00 год. наступної доби, встановивши строк дії запобіжного заходу до 01.05.2016 року включно.

Згідно з ч. 7 ст. 72 КК України, домашній арешт зараховується судом у строк покарання за правилами, передбаченими в частині першій цієї статті, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Кримінальний кодекс України доповнено цією нормою Законом України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» № 3342-ІХ від 23.08.2023 року, який набрав чинності 28.03.2024 року.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

За вищенаведеною позицією щодо питання застосування правил зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, передбачених ч. 5 ст. 72 КК України у відповідній редакції, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 29 серпня 2018 року (справа № 663/537/17) також зазначила, що, згідно ч. 2 ст. 4 КК України, чинність закону про кримінальну відповідальність у часі визначається щодо злочинності, караності, а також інших кримінально-правових наслідків діяння.

Таким чином, можливість застосування зворотної дії закону в часі залежить від трьох умов: чи цей закон скасовує (або встановлює) злочинність діяння, пом`якшує (чи посилює) кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує (чи погіршує) становище особи.

Вжиті законодавцем словосполучення «інші кримінально-правові наслідки діяння», а також «поліпшення (чи погіршення) становища особи іншим чином» охоплюють собою всі інші кримінально-правові наслідки діяння, окрім злочинності й караності, та всі можливі аспекти впливу на кримінально-правове становище особи, в якому вона опиняється внаслідок вчинення нею злочину.

«Іншими кримінально-правовими наслідками діяння» можуть визнаватися будь-які передбачені КК України примусові заходи кримінально-правового характеру, здатні змінити (поліпшити чи погіршити) кримінально-правове становище особи. Перелік таких наслідків та аспектів кримінально-правового становища особи не є вичерпним і охоплює, зокрема, зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання. На необхідність такого широкого тлумачення вказують вжиті законодавцем слова «інші», «іншим чином» у ст. 4, 5 КК України.

Тому, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_8 перебував під цілодобовим домашнім арештом з 29.01.2016 року по 01.03.2016 року, й 28 березня 2024 року набрав чинності Закон України №3342-ІХ, перебування обвинуваченого під цілодобовим домашнім арештом має бути зараховано до строку покарання з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

З урахуванням того, що строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 у цьому кримінальному провадженні у сукупності перевищує фактично призначене основне покарання у виді 7 років позбавлення волі за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 16 липня 2021 року, ОСОБА_8 слід вважати таким, що повністю відбув покарання, призначене вироком Дарницького районного суду м. Києва від 16 липня 2021 року, та звільнити його з-під варти у залі суду.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_7 щодо необхідності зміни вироку і в частині визначення долі вилучених під час досудового розслідування у батька ОСОБА_8 - ОСОБА_44 коштів та зняття арешту з речового доказу - 1 700 доларів США, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11.11.2015 у справі № 757/42522/15-к, та зобов`язання відповідальних службових осіб Офісу Генерального прокурора повернути їх власнику - ОСОБА_40 , то вони не ґрунтуються на вимогах закону, з огляду на наступне.

Відповідно ст. 98 КПК України, речовими доказами, зокрема, є предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вирішення питання про долю речових доказів регулюється вимогами ч. 9 ст. 100 КПК України. Зокрема п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю).

Як вбачається з матеріалів провадження, судом першої інстанції при ухваленні вироку стосовно ОСОБА_8 , відповідно до вимог п. 12 ч. 1 ст. 368 КПК України, вирішено питання щодо речових доказів, зокрема, речовий доказ - грошові кошти в сумі 1 700 доларів США, купюрами номіналом 100 доларів США з наступними номерами та серіями: LВ59061246Н, LВ01913001М, LF88974951G, LD03535003С, LB01913002М, LB14444228Н, LB14444227Н, LB13323941А, LB13323903А, LB13323915А, КG12270310В, КG12270308В, КВ72921599Е, КВ80438590D, КА62367106А, КL16845127А, КВ04551636*, які 12.11.2015 вилучені під час проведення, відповідно до ухвали слідчого судді, обшуку за місцем мешкання ОСОБА_47 за адресою: АДРЕСА_2 , що зберігаються на депозитному рахунку, відкритому Генеральною прокуратурою України - повернуто за належністю ОСОБА_48 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Інших відомостей про власника (законного володільця) даних грошових коштів матеріали провадження не містять, та колегією суддів не встановлено.

При цьому питання щодо спадкування та визначення спадкоємців померлого знаходиться поза межами компетенції апеляційного суду при вирішенні питань, пов`язаних з розглядом кримінальних проваджень, а, згідно ч. 12 ст. 100 КПК України, спір про належність речей, які підлягають поверненню, вирішується у порядку цивільного судочинства.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі, якщо зміна вироку не погіршує становище обвинуваченого.

Зважаючи на викладене, апеляційна скарга зі змінами до неї захисника ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу зі змінами до неї захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 16 липня 2021 року стосовно ОСОБА_8 змінити та на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції 26.11.2015 року), зарахувати ОСОБА_8 у строк покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 13.11.2015 по 28.01.2016 та з 16.07.2021 по 18.12.2024 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі ч. 7 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 у строк покарання перебування під цілодобовим домашнім арештом в період з 29.01.2016 по 01.03.2016 з розрахунку одному дню позбавлення волі відповідають три дні цілодобового домашнього арешту.

Звільнити ОСОБА_8 з-під варти в залі суду, у зв`язку з відбуттям покарання, призначеного вироком Дарницького районного суду м. Києва від 16 липня 2021 року.

В решті вирок суду стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

___________________ ____________________ _____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3