Провадження №11-кп/824/3279/2025 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурорів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 24 грудня 2024 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначено йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією усього особистого майна.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, строк перебування ОСОБА_8 під вартою з 25 квітня 2015 року по 06 листопада 2015 року включно, зарахувати у строк призначеного покарання, із розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Вироком вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.

В С Т А Н О В И Л А:

Судом встановлено, що ОСОБА_8 вступив в злочинну змову з невстановленою особою, направлену на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи відносно якої воно застосоване, при цьому розподіливши між собою злочинні ролі.

Згідно розподілених ролей ОСОБА_8 повинен був через мережу Інтернет, а саме на сайті знайомств « ІНФОРМАЦІЯ_2 », познайомитись із дівчиною та домовитись про зустріч за місцем її мешкання з метою в подальшому вчинити напад з ціллю заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, а невстановлена особа в свою чергу повинна була сприяти будь-яким шляхом вчиненню ОСОБА_8 кримінального правопорушення. При цьому ОСОБА_8 повинен був придбати, тобто завідомо заготовити предмет ззовні схожий на пістолет для вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном.

Діючи згідно розподілених між собою ролей, ОСОБА_8 , перебуваючи у невстановленому місці, через мережу Інтернет на сайті « ІНФОРМАЦІЯ_2 » знайшов оголошення з пропозицією знайомства, яке розмістила потерпіла ОСОБА_10 . Користуючись мережею Інтернет, ОСОБА_8 домовився про зустріч 22 квітня 2015 року із ОСОБА_10 за місцем її тимчасового проживання, а саме в квартирі АДРЕСА_3 та повідомив про це невстановленій особі.

Продовжуючи свої злочинні дії та утримуючи при собі завідомо заготовлений предмет схожий на пістолет, ОСОБА_8 спільно з невстановленою особою приблизно о 23 годині 50 хвилин 25 квітня 2015 року прибули до будинку АДРЕСА_4 , в якому тимчасово проживала потерпіла ОСОБА_10 .

Перебуваючи за вищевказаною адресою ОСОБА_8 піднявся на третій поверх п`ятиповерхового житлового будинку АДРЕСА_4 , де зустрівся з потерпілою ОСОБА_10 . В цей час невстановлена особа залишалась чекати поряд з під`їздом вищевказаного будинку та очікувала від ОСОБА_8 повідомлення про сприяння у вчиненні кримінального правопорушення.

Увійшовши до приміщення квартири АДРЕСА_3 , за запрошенням потерпілої ОСОБА_10 , ОСОБА_8 дістав заздалегідь заготовлений ним предмет ззовні схожий на пістолет та одразу почав погрожувати ним потерпілій і повідомив їй про те, щоб вона лягла на підлогу та повідомила йому про місцезнаходження цінних речей. Також ОСОБА_8 під час погроз потерпілій ОСОБА_10 , зателефонував невстановленій особі та повідомив про те, що йому потрібна допомога у вчиненні кримінального правопорушення. В свою чергу невстановлена особа, маючи умисел на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, згідно заздалегідь розподілених між собою ролей, за повідомленням ОСОБА_8 прибула до квартири, в якій знаходився останній та потерпіла ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел та діючи згідно розподілених ролей ОСОБА_8 спільно з невстановленою особою, з погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я відносно потерпілої ОСОБА_10 , перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , незаконно заволоділи наступним майном потерпілої, а саме: грошовими коштами в сумі 1700 гривень; мобільним телефоном марки «Nokia X-2», вартістю 500 гривень, в якому було встановлено сім-карту мобільного оператора « ІНФОРМАЦІЯ_3 » № НОМЕР_1 , яка матеріальної цінності для потерпілої не становить; мобільним телефоном марки «Nokia 1208», вартістю 100 гривень; WI-FI роутером марки «Toto Link», серійний номер 150RT140813401V2.0, вартістю 150 гривень.

А всього ОСОБА_8 спільно з невстановленою особою спричинили матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_10 на загальну суму 2450 гривень. Після чого з місця вчинення вказаного кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Такі дії ОСОБА_8 органом досудового розслідування були кваліфіковані за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вичненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, закрити у зв`язку з недоведеністю його вини.

Також просить повторно дослідити докази.

Мотивуючи свої вимоги захисник зазначає, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 не доведена поза розумним сумнівом. Звертає увагу на те, що судом безпідставно покладено в основу вироку показання потерпілої, яка не була допитана судом безпосередньо у зв`язку зі смертю.

Заслухавши доповідь судді, позицію обвинуваченого та його захисника на підтримку вимог і доводів апеляційної скарги, думку прокурорів, які заперечували проти вимог захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 цього Кодексу, з наведенням належних та достатніх мотивів і підстав його ухвалення.

Цих вимог закону місцевим судом дотримано в повній мірі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, є правильними, оскільки ґрунтуються на зібраних у кримінальному провадженні і перевірених у суді належних і допустимих доказах та детально наведених у вироку.

Судом першої інстанції з достатньою повнотою перевірено усі доводи сторін в судовому засіданні, надано їм об`єктивну та належну оцінку у вироку, з якою погоджується колегія суддів.

Так, обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України не визнав та пояснив, що в 2015 році познайомився в мережі Інтернет з дівчиною, з якою домовився про інтимну зустріч за місцем її проживання. Зустрівшись з нею, вони сиділи випивали, розмовляли, згодом до дівчини хтось зателефонував, після чого у неї зіпсувався настрій. Перебуваючи під впливом емоцій, та на думку ОСОБА_8 , легких наркотиків, дівчина почала сваритись і з ним, на що він віддав їй 500 гривень та пішов. Пізніше його було затримано.

Не зважаючи на таку позицію обвинуваченого, суд першої інстанції ґрунтовно та всебічно дослідивши усі докази, надані сторонами провадження, дійшов вмотивованого висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, яка підтверджується наступними доказами, а саме:

даними протоколуприйняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 23 квітня 2015 року, відповідно до якого ОСОБА_10 повідомила про те, що невідомі особи, погрожуючи предметом схожим на пістолет, заволоділи грошовими коштами в сумі 1700 гривень, двома мобільними телефонами «Нокіа Х2», «Нокіа 1208» та WI-FI роутером; даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 25 квітня 2015 року, з фото-таблицею до нього, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_10 , в присутності понятих, впізнала особу з табличкою №3 ( ОСОБА_8 ), як особу, яка спільно з невідомим їй чоловіком, під загрозою застосування предмету схожого на пістолет заволоділи грошовими коштами в сумі 1700 гривень, двома телефонами марки «Nokia X-2» та «Nokia 1208»; даними протоколу огляду місця події від 23 квітня 2015 року з фототаблицями до нього, відповідно до якого слідчим в присутності понятих, оглянуто вказану квартиру АДРЕСА_3 .; даними протоколу огляду місця події від 25 квітня 2015 року, відповідно до якого слідчим в присутності понятих, за участю ОСОБА_8 , оглянуто приміщення службового кабінету № 32 по АДРЕСА_5 , в якому виявлено мобільний телефон марки «Lenovo», який належить ОСОБА_8 ; даними протоколу огляду предмету від 05 червня 2015 року, відповідно до якого слідчим проведено огляд мобільного телефону марки «Lenovo», модель «BL209», в корпусі чорного кольору, який належить ОСОБА_8 . Під час огляду вказаного телефону, серед іншого, у розділі «Сообщения» виявлено повідомлення від 22 квітня 2015 року 23:14, від абонента НОМЕР_2 під найменуванням « ОСОБА_11 » з текстом «Я на берестейке уже брат»; даними протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 05 червня 2015 року, яким на підставі ухвал слідчого судді про тимчасовий доступ до речей і документів ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 », вилучено оптичний диск з інформацією з мобільного номеру НОМЕР_3 за період часу з 01.04.2015 по 25.04.2015 та з інформацією абонента з ІМЕІ1: НОМЕР_4 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 в період часу з 01.04.2015 по 27.04.2015;даними протоколу огляду роздруківок по номеру мобільного телефону НОМЕР_6 та інформацією абонента з ІМЕІ1: НОМЕР_4 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 (мобільний телефон «Lenovo», модель «BL209», який належить ОСОБА_8 ) встановлено, що 23 квітня 2015 року у період часу з 00 год. 09 хв. по 00 год. 19 хв. номер мобільного телефону НОМЕР_6 працював в мобільному терміналі ІМЕІ: НОМЕР_4 , в зоні базової станції, що розташована за адресою: АДРЕСА_6 , тобто безпосередньо в районі вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, у зв`язку зі смертю потерпілої ОСОБА_10 , судом першої інстанції було досліджено показання потерпілої ОСОБА_10 , зафіксовані у протоколі її допиту від 23 квітня 2015 року та в протоколі додаткового допиту потерпілої від 26 квітня 2015 року, відповідно до яких потерпіла пояснила, що орендувала квартиру АДРЕСА_3 , та вона розпочала пошуки роботи за допомогою мережі Інтернет. Після розміщення оголошення їй почали писати чоловіки, серед яких чоловік, який мав акаунт « ОСОБА_12 » та користується номером мобільного телефону НОМЕР_7 або НОМЕР_3 (номер телефону потерпіла ОСОБА_10 уточнила в протоколі додаткового допиту від 26 квітня 2015 року - НОМЕР_3 ), з яким вона домовилась про зустріч. 23 квітня 2015 року, приблизно о 00 год. 30 хв. до неї зателефонував « ОСОБА_13 », запитав що потрібно купити в магазині, після чого прийшов до неї додому. ОСОБА_10 , шукала в шухляді штопор щоб відкрити вино, та раптом « ОСОБА_13 » приставив до її спини предмет, схожий на пістолет, та наказав «мордою в пол». Після чого відразу дістав телефон, комусь зателефонував та сказав «быстро поднимайся на третий этаж». Потім « ОСОБА_13 » повів її до кімнати квартири, поклав на диван обличчям до низу, взяв із розетки зарядний пристрій від мобільного телефону марки «Nokia» та зв`язав їй вказаним пристроєм руки за спиною. Потім до квартири зайшов ще один чоловік та вони разом із « ОСОБА_14 » почали погрожувати предметом схожим на пістолет та вимагали віддати гроші та цінні речі. Після чого забрали її грошові кошти в сумі 1700 гривень, два мобільних телефони марки «Nokia X-2», вартістю 500 гривень, сім-карту № НОМЕР_1 , та марки «Nokia 1208», вартістю 100 гривень; WI-FI роутер марки «Toto Link», серійний номер 150RT140813401V2.0, вартістю 150 гривень та зникли у невідомому напрямку. Потерпіла ОСОБА_10 зазначила, що запам`ятала як виглядають обидва чоловіки, які скоїли відносно неї розбійний напад та зможе їх впізнати.

Відповідно до протоколудодаткового допиту від 26 квітня 2015 року потерпіла ОСОБА_10 додала, що її знайома ОСОБА_15 порадила надавати інтимні послуги за грошову винагороду. Зазначила, що ОСОБА_15 розмістила оголошення про надання інтимних послуг за грошову винагороду на сайті « ІНФОРМАЦІЯ_2 », вказала контактний номер телефону НОМЕР_8 . 22 квітня 2015 року, приблизно о 23 годині 30 хвилин ОСОБА_15 зателефонувала до неї та повідомила, що має приїхати клієнт, який писав з акаунту « ОСОБА_12 » та користується номером мобільного телефону НОМЕР_3 .

Допитана судом першої інстанції свідок ОСОБА_16 пояснила, що з потерпілою була знайома давно та мала надати їй допомогу в пошуку роботи. На наступний ранок після події, ОСОБА_16 поїхала за місцем проживання ОСОБА_10 та виявила там її заплакану. Зазначила, що ОСОБА_10 розповіла їй про те, що вчора (22 квітня 2015 року) в мережі Інтернет познайомилась з чоловіком та запросила його до себе додому в гості, після чого останній її пограбував. Точного переліку викраденого майна не знає, однак точно пам`ятає, що в потерпілої викрали телефон.

Доводи захисника про безпідставне врахування місцевим судом неналежних доказів щодо винуватості засудженого є необґрунтованими.

Так, в апеляційній скарзі захисник вказує, що місцевий суд, порушуючи положення процесуального закону та принцип безпосередності дослідження доказів, незаконно взяв до уваги та поклав в основу вироку показання свідка, яка розповіла про обставини скоєння злочину, які їй повідомила потерпіла.

Проте з такою позицією сторони захисту колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Положеннями ст. 23 КПК України визначено, що суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, з диспозиції вказаної статті вбачається, що суд має право визнати допустимими докази, які не були ним безпосередньо досліджені, лише у виключних випадках, передбачених процесуальним законом.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 97 КПК України суд має право визнати допустимим доказом показання з чужих слів незалежно від можливості допитати особу, яка надала первинні пояснення, у виняткових випадках, якщо такі показання є допустимим доказом згідно з іншими правилами допустимості доказів. При прийнятті цього рішення суд, зокрема, зобов`язаний враховувати можливість допиту особи, яка надала первинні пояснення, або причини неможливості такого допиту.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 97 КПК України визначено, що суд має право визнати неможливим допит особи, зокрема, якщо вона відсутня під час судового засідання внаслідок смерті або через тяжку фізичну чи психічну хворобу.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, на час судового розгляду потерпіла ОСОБА_10 померла, що підтверджується актовим записом про смерть № 468 від 15 березня 2021 року, а тому її показання не могли безпосередньо сприйматися в судовому засіданні.

За таких обставин місцевий суд, керуючись ст. 97 КПК України, допитав у судовому засіданні свідка ОСОБА_16 , якій потерпіла ОСОБА_10 за життя розповідалапро обставини нападу на неї, а також послався у своєму рішенні на дані протоколу допиту потерпілої від 23.04.2015 та дані протоколу додаткового допиту від 26.04.2015 року. При цьому, ці докази у своїй сукупності та у сукупності з безпосередньо дослідженими судом доказами, взаємопов`язані між собою та у своїй сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини зазначені у ст. 91 КПК України.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що доводи захисника про порушення принципу безпосередності дослідження доказів є необґрунтованими і в даному випадку не можуть бути підставою для скасування вироку суду.

Таким чином, колегія суддів погоджується з належно вмотивованими висновками суду першої інстанції про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187КК України доведена поза розумним сумнівом належними та допустимими доказами, а доводи апеляційної скарги сторони захисту не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не містять переконливих доводів, які б вказували на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Підстав, за яких захисник наполягає на скасуванні вироку суду, апеляційним судом не встановлено.

Також, апеляційний суд погоджується з призначеним судом першої інстанції покаранням ОСОБА_8 в межах санкції інкримінованого кримінального правопорушення, яке в повній мірі відповідає тяжкості скоєного та даним про особу обвинуваченого, та буде необхідним та достатнім для його виправлення та перевиховання.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не виявлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконання, що підстави для скасування вироку суду першої інстанції відсутні, а тому в задоволенні поданої апеляційної скарги слід відмовити, а вирок суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника - залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 24 грудня 2024 року щодо ОСОБА_8 , за ч. 2 ст. 187 КК України, - без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: