Номер провадження:1-кс/521/3116/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваної ОСОБА_5 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Хаджибейського районного суду м.Одеси клопотання слідчого СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 яке погоджено з прокурором Хаджибейської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування №0000579 від 18.06.2025 року, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Миколаївської області, громадянки України, офіційно не працевлаштована, з середньою освітою, має на утриманні неповнолітню дитину: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: с. Лис Гора, Первомайського району, Миколаївської області, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, слідчий суддя

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді Хаджибейського районного суду м. Одеси з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З клопотання вбачається, що Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, Указом від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-IX, Указом від 1 травня 2023 року № 254/2023, затвердженим Законом України від 2 травня 2023 року № 3057-IX, Указом від 26 липня 2023 року № 451/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-IX, Указом від 6 листопада 2023 року № 734/2023, затвердженим Законом України від 8 листопада 2023 року № 3429-IX, Указом від 5 лютого 2024 року № 49/2024, затвердженим Законом України від 6 лютого 2024 року № 3564-IX, Указом від 6 травня 2024 року № 271/2024, затвердженим Законом України від 8 травня 2024 року № 3684-IX, Указом від 23 липня 2024 року № 469/2024, затвердженим Законом України від 23 липня 2024 року № 3891-IX, Указом від 28 жовтня 2024 року № 740/2024, затвердженим Законом України від 29 жовтня 2024 року № 4024-IX, Указом від 14 січня 2025 року № 26/2025, затвердженим Законом України від 15 січня 2025 року № 4220-IX, та Указом від 15 квітня 2025 року № 235/2025, затвердженим Законом України від 16 квітня 2025 року № 4356-IX), продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 7 серпня 2025 року строком на 90 діб.

Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Крім того, п. 3 вказаного Указу зазначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені зокрема ст. 33 Конституції України, згідно з якою кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України № 1455 від 29.12.2021 якою затверджено «Порядок встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан» визначено, що перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.

Проте, незважаючи на обов`язок неухильного дотримання вказаних нормативних актів, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді порушення встановленого порядку перетину державного кордону України та бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконно збагатитись за рахунок грошової винагороди за свої протиправні дії, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_8 , розуміючи, що реалізація злочинного плану, направленого на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, потребує залучення інших осіб, які будуть об`єднані загальною метою - отримання незаконного прибутку, у невстановлений час та місці, однак не пізніше середини червня 2025 року, вступила у злочинну змову з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та, діючи за попередньою змовою між собою, керуючись єдиним злочинним умислом, спрямованим на власне незаконне збагачення, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь та бажаючи настання таких наслідків, розробили єдиний злочинний план, згідно якого здійснювали ряд дій спрямованих на організацію та незаконне переправлення особи через державний кордон України та доведення таких дій до кінцевого результату, керівництво такими діями, сприяння вчиненню в тому числі порадами, вказівками та надання засобів.

При цьому, ОСОБА_5 діючи у групі з ОСОБА_9 , з метою реалізації свого спільного злочинного умислу, відповідно до розробленого плану, у невстановлений в ході досудового розслідування час та спосіб підшукали особу призовного віку, а саме ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , для організації подальшого незаконного переправлення його через державний кордон України шляхом пішого переходу державного кордону України поза межами офіційного пункту пропуску.

У подальшому, за встановленими в ході досудового розслідування обставинами, ОСОБА_5 , діючи у групі з ОСОБА_9 , 06.08.2025, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не надалося можливим, з метою реалізації спільного злочинного умислу, направленого на незаконне переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України, із застосуванням кросплатформової системи миттєвого обміну дзвінками «Телеграм» з нікнеймом « ОСОБА_11 » зв`язалася з останнім та домовилася з ним про зустріч, при цьому повідомивши, що зможе організувати його незаконне переправлення через державний кордон України поза встановленими офіційними пунктами пропуску.

Разом із цим, ОСОБА_5 повідомила ОСОБА_10 про те, що незаконне переправлення його через державний кордон України буде коштувати 4500 доларів США та оплата буде відбуватися частинами, а саме 500 доларів США у якості завдатку при їх наступній особистій зустрічі, та 4000 доларів США перед його безпосереднім переправленням через державний кордон України, на що останній погодився.

У подальшому, 13.08.2025 приблизно о 16 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , діючи у групі з ОСОБА_9 , на його власному автомобілі марки «TeslaModel S», синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , прибули на заздалегідь обумовлене з ОСОБА_10 місце, а саме до кафе FoundationCoffeePlace по вул. Святослава Караванського, 19 в м. Одеса, де ОСОБА_5 пішла на зустріч з ОСОБА_10 , а ОСОБА_9 , у свою чергу, залишився чекати її в салоні свого власного автомобілю марки «TeslaModel S», синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 .

У ході зустрічі з ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , діючи за заздалегідь обумовленому з ОСОБА_9 плану, отримала від ОСОБА_10 500 доларів США в якості авансу за незаконне переправлення його через державний кордон України. Після отримання грошових коштів, ОСОБА_5 , повідомила ОСОБА_10 , що решту грошових коштів у розмірі 4 000 доларів США йому потрібно буде передати водієві в селі Сергіївка Подільського району Одеської області, тобто біля державного кордону з Республікою Молдова. Разом із цим, ОСОБА_5 повідомила ОСОБА_10 , що забирати останнього буде водій, який дасть йому карту з маршрутом пересування через державний кордон України та проінструктує як ОСОБА_10 повинен себе поводити, коли перетинатиме кордон поза встановленими пунктами пропуску.

Тобто, ОСОБА_5 , з метою доведення свого спільного з ОСОБА_9 злочинного умислу до кінця, в ході розмови, демонструвала свою обізнаність щодо різних способів незаконного перетину кордону, можливість усунення перешкод, надавала поради та вказівки ОСОБА_10 щодо його дій в момент самого перетинання кордону, шлях його перетину з конкретним зазначенням послідовних дій та морального стану, надавала інші поради щодо незаконного перетину державного кордону.

Після отримання грошових коштів від ОСОБА_10 , ОСОБА_5 сіла в салон автомобіля марки «TeslaModel S», синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , де її очікував ОСОБА_9 та вони разом покинули місце зустрічі.

У подальшому, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого спільного з ОСОБА_9 , злочинного умислу, направленого на організацію незаконного переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України поза пунктами пропуску, 20.08.2025 приблизно о 08:50 годині із застосуванням кросплатформової системи миттєвого обміну дзвінками «Телеграм» зв`язалися із останнім та провели йому інструктаж щодо дій, які необхідно вчинити ОСОБА_10 задля його безперешкодного переправлення через державний кордон України, повідомивши деталі його безпосереднього перетину державного кордону, що його будуть везти у багажному відсіку автомобіля до певного місця, та після чого йому необхідно буде пробігти приблизну відстань у один кілометр відповідно до надісланого заздалегідь йому маршруту, який, при цьому, він повинен буде запам`ятати, та після чого пройти лісом до кордону з Республікою Молдова.

У подальшому, 20.08.2025 приблизно о 13 годині 00 хвилин ОСОБА_12 , продовжуючи реалізацію спільного з ОСОБА_5 злочинного наміру, направленого на незаконне переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України, приїхав на своєму автомобілі марки «TeslaModel S», синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 до заздалегідь обумовленого із останнім місця, а саме до магазину «Таврія», який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Комітетська, 17/19, де забрав ОСОБА_10 . Після чого, ОСОБА_12 та ОСОБА_10 на автомобілі «TeslaModel S», синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_12 поїхали на АЗС«Wog», що розташована при виїзді з міста Одеси за адресою а/д Київ Одеса 459 км + 350 м, де ОСОБА_10 передав ОСОБА_9 грошові кошти, а саме: у сумі 400 доларів США, в якості авансу незаконного переправлення через державний кордон, після чого вирушили до

села Сергіївка Подільського району Одеської області, де ОСОБА_10 повинен був віддати ОСОБА_9 решту від обумовленої суми грошових коштів, а саме 3600 доларів США безпосередньо перед початком незаконного пішого переходу державного кордону.

При цьому, за вказівкою ОСОБА_9 , ОСОБА_10 їхав на задньому сидінні автомобіля, при цьому двічі пересаджувався у багажний відсік автомобіля для того, щоб його не затримали при перевірці документів, оскільки останній є особою призивного віку.

Далі, 20.08.2025 приблизно о 18 годині 30 хвилин, на відрізку автошляху Балта-Кодима, в напрямку міста Кодима за географічними координатами 48,1065702° C, 29,1524333° С ОСОБА_9 на автомобілі марки «TeslaModel S», синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 було зупинено та затримано співробітниками поліції та припинено його спільну з ОСОБА_5 протиправну діяльність.

Таким чином, ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, тобто у організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництві такими діями, а також сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, вчинене з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб.

Враховуючи вищевикладене, слідчий у своєму клопотання просить застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п. п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні підтримали клопотання, оскільки вважали мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право слідчому судді на застосування найбільш суворого заходу.

Підозрювана просила відмовити у задоволенні клопотання сторони обвинувачення, вважала достатнім застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням.

Вивчивши клопотання з доданими матеріалами, а також вислухавши думку учасників судового провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити, виходячи з наступного.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення , 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

18.06.2025 року СВ ВП №3 Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування за фактом вчинення кримінального правопорушення.

21.08.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Підставами підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення є зібрані у кримінальному провадженні докази, які додаються до клопотання, а саме: протоколом вручення грошових коштів від 13.08.2025; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_10 від 20.08.2025; протоколом обшуку автомобіля ОСОБА_9 від 20.08.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 20.08.2025; протоколом отримання добровільно наданого предмету від 20.08.2025; протоколами обшуків від 20.08.2025; протоколом огляду предмету від 21.08.2025;матеріалами оперативних підрозділів та іншими доказами у їх сукупності.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в клопотанні, на даному етапі досудового розслідування даного кримінального провадження слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_5 до інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «К.Г. проти Німеччини» - «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Сторона обвинувачення зазначає, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_5 є запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків; перещкоджати кримніальному провадженню; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Слідчий суддя зауважує, що ризик, це, зокрема, невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України. Між тим, чинний КПК України не вимагає надання відповідних доказів того, що підозрюваний обов`язково здійснить дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема й у випадку застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, однак перед слідчим суддею повинна бути доведена наявність реальної можливості здійснення підозрюваною таких дій в майбутньому, в зв`язку з чим, слідчий суддя повинен обрати такий запобіжний захід, який в повній мірі буде здатним запобігти можливому прояву означених дій з боку підозрюваного.

Отже, слідчим суддею при розгляді клопотання встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, які випливають з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, наявний ризик того, що підозрюванп ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, так як він усвідомлює, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яким законом передбаченого покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 9 років.

Разом з тим, в частині наявності ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до переконання про обґрунтованість вказаного ризику, оскільки ОСОБА_5 раніше судима.

При цьому, в ході судового засідання встановлено, що підозрювана ОСОБА_5 є матір`ю одиначкою на утриманні якої є неповнолітня дитина: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , неофіційно працевлаштована клінером.

Виходячи із порівняльного аналізу правових позицій ЄСПЛ, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, суд у кожному випадку повинен принципово та критично ставитися до доводів прокурора, якими він обґрунтовує необхідність застосування саме цього запобіжного заходу, об`єктивно оцінюючи їх переконливість.

При цьому для застосування тримання під вартою як запобіжного заходу прокурор повинен довести, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.

На думку слідчого судді, стороною обвинувачення доведено лише обставини встановлені в п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, однак не доведено необхідність застосування найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При врахуванні тяжкості злочину потрібно враховувати раціональний зміст та ступінь суспільної небезпечності цієї особи, який дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний (обвинувачений) може ухилитися від слідства й суду. Проте сам по собі факт тяжкості злочину, який інкримінується особі, не може бути підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки це суперечило 6 презумпції невинуватості.

У цьому ключі послідовною та логічною є позиція ЄСПЛ, яка зводиться до наступного: наявність сильної підозри в тому, що особа вчинила тяжкий злочин, є, звичайно, таким чинником, що відноситься до суті питання, однак сама по собі тяжкість покарання не може бути виправданням утриманню під вартою.

Отже, застосування найсуворішого запобіжного заходу повинна оцінюватись не лише у світлі тяжкості покарання, але й виходячи з усіх інших обставин, які можуть або підтвердити наявність такої небезпеки.

Підстави, які наведені в клопотанні слідчого, якими обґрунтовується необхідність обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 в більшості носять імовірний характер, та не всі ризики були обгрунтованні в судовому засіданні.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, слідчий суддя враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Отже, вищезазначені обставини в сукупності узгоджуються з європейськими стандартами та свідчать про можливість застосування відносно підозрюваної ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, який, на думку слідчого судді, забезпечить належну подальшу процесуальну поведінку підозрюваного.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбаченого покарання у виді позбавлення волі.

Викладені в клопотанні слідчого обставини не дають підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, проте, свідчать про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , у певний період доби, а саме з 23 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступного дня наступного дня наступного дня наступного дня, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, що відповідатиме меті та завданням кримінального провадження, та в повній мірі узгоджуватиметься з нормами національного законодавства. Підозрюваний підлягає негайному звільненню з-під варти в залі суду.

Крім того, викладаючи мотиви прийнятого рішення, щодо обставин скоєного злочину та наявних доказів, слідчий суддя вважає за необхідне дотриматися балансу між мотивуванням судового рішення, що передбачено ч. 1 ст. 370 КПК України та недопустимістю розголошення відомостей досудового розслідування, що передбачено ст. 222 КПК України

Керуючись ст. ст. 132, 176, 177, 178, 181, 183, 186, 193, 194, 196, 205 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання СВ ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_14 , яке погоджено з прокурором Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_15 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , у певний період доби, а саме з 23 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступного дня.

Підозрюваний ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 підлягає негайному звільненню з-під варти в залі суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , наступні обов`язки:

- не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в період з 23 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин окрім необхідності переміщення до укриття під час сигналу тривоги в період воєнного стану в Україні або отримання невідкладної медичної допомоги;

- прибувати на першу вимогу до органів слідства, прокуратури та суду, у визначений час;

- повідомляти про зміну місця свого проживання та засоби зв`язку;

Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 57 /п`ятдесят сім/ днів в межах строку досудового розслідування, і обчислюється з моменту оголошення ухвали, тобто з 23.07.2024 року.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію 16.09.2024 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом покласти на співробітників поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана, безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1