Справа № 158/2396/25 Провадження №11-сс/802/442/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 15 серпня 2025 року про відмову в накладенні арешту на майно (ЄРДР № 0000146),

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 15 серпня 2025 року відмовлено в клопотанні про арешт майна дізнавача СД ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області, у матеріалах кримінального провадження, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000146 від 13.08.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України.

В поданій апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу слідчого судді незаконною. Посилається на те, що автомобіль марки «Mersedes-Benz», НОМЕР_1 , є доказом вчинення кримінального правопорушення, отже не накладення арешту на транспортний засіб може призвести втрати слідової інформації про обставини вчинення кримінального правопорушення. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримував подану апеляційну скаргу та просив скасувати ухвалу слідчого судді та накласти арешт на майно, власника майна, який заперечував апеляційну скаргу і просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

За змістом конституційних норм та положень кримінального процесуального законодавства тягар доведеності обґрунтованості тверджень клопотань про необхідність накладення арешту на майно, покладений на органи досудового розслідування, - ініціаторів клопотань та прокурора.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, в якому слідчий суддя з наведенням достатніх мотивів та посиланням на норми закону обґрунтував своє рішення щодо відмови в накладенні арешту на майно.

Як вбачається з клопотання дізнавача СД ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 0000146, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України.

У межах зазначеного кримінального провадження дізнавач СД ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області звернувся до слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області із клопотанням про накладення арешту на майно.

Ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 15 серпня 2025 року у клопотанні дізнавача відмовлено.

Своє рішення у відмові в накладенні арешту на майно слідчий суддя мотивував тим, що у поданому клопотанні не зазначено жодних доказів, які б свідчили про наявність підстав для правової кваліфікації ст.290 за обставинами, вказаними у клопотанні. Жодних доказів наявності таких в судовому засіданні дізнавачем не надано, а сконцентровано увагу виключно на цитуванні статей КПК України. Фактично, за вказаних обставин, дізнавачем у судовому засіданні не підтверджено наявність п.1 ч.3 ст.132 КПК України, що є першочерговим при застосуванні слідчим суддею можливих заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі й накладення арешту на майно. Дане клопотання не містить відповідного обґрунтування необхідності арешту майна. У клопотанні не зазначено про наявність жодного ризику, що передбачений абзацом 2 ч.1 ст.170 КПК України і вказував би на необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

З вказаним висновком погоджується і апеляційний суд.

В поданій апеляційній скарзі прокурор просить накласти арешт на автомобіль марки «Mersedes-Benz», НОМЕР_1 , мотивуючи це тим, що вказане майно є доказом вчинення кримінального правопорушення.

Однак, такі доводи не заслуговують на увагу, оскільки ні до клопотання про накладення арешту на майно, а ні до апеляційної скарги не долучено доказів того, що вказаний автомобіль може бути використаний як доказ причетності, доведення чи спростування певних обставин вчинення кримінального правопорушення.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

В статті 2 КПК України зазначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до приписів ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а, отже, за правилами ст.132КПКУкраїни, його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно із положеннями ч.2 і ч.3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

З матеріалів провадження вбачається, фототаблиця зі світлинами автомобіля, де чітко зчитується вінкод автівки (фото 3), інше фото містить лише сліди корозії кузова.

Однак, слідчий суддя зазначив, що стверджувати, що такий дефект підпадає під кваліфікацію ст.290 КК України є голослівним, з чим погоджується апеляційний суд.

Дослідивши матеріали провадження, обставини справи, апеляційний суд вважає, що застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна на автомобіль марки «Mersedes-Benz», НОМЕР_1 , може призвести до обмеження прав їх власника.

Таким чином, будь-яких даних на обґрунтування законності підстав накладення арешту на згадане вище майно, які би відповідали меті та завданням його арешту, не містить.

Аналіз клопотання про накладення арешту на майно та долучених до нього матеріалів кримінального провадження дають підстави для висновку, що клопотання дізнавача про накладення арешту на автомобіль марки «Mersedes-Benz», НОМЕР_1 не відповідає вимогам закону, оскільки слідчим не було надано доказів, які б в достатній мірі підтверджували існування підстав для накладення арешту на це майно.

Доводи прокурора не заслуговують на увагу, оскільки в самому клопотанні про арешт майна належним чином не мотивовані підстави для його задоволення.

Підстави для скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 15 серпня 2025 року про відмову в накладенні арешту на майно без зміни.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: