Справа № 201/7336/25
Провадження № 1-кс/201/2748/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі Соборного районного суду міста Дніпра клопотання прокурора Сєвєродонецької окружної прокуратури в Луганській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні за №0000173 від 06.03.2024 за підозрою ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання прокурора Сєвєродонецької окружної прокуратури в Луганській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні за №0000173 від 06.03.2024 за підозрою ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що на початку червня 2023 року, більш точної дати не встановлено, ОСОБА_4 будучи громадянкою України, перебуваючи на тимчасово окупованій території міста Рубіжне Сіверськодонецького району Луганської області, діючи умисно, добровільно зайняла посаду заступника голови адміністрації міського округу муніципального утворення міського округу міста Рубіжне Луганської народної республіки, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконному органі влади «адміністрації міського округу муніципального утворення міського округу міста Рубіжне Луганської народної республіки», створеному на тимчасово окупованій території міста Рубіжне Сіверськодонецького району Луганської області, який є складовою частиною окупаційної адміністрації держави-агресора.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 5 ст. 111-1 КК України, за ознаками добровільного зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Як наслідок, на виконання вимог ч. 8 ст. 135 КПК України, стороною обвинувачення вживались заходи щодо виклику ОСОБА_4 для її участі у кримінальному провадженні, шляхом публікації повістки про виклик, в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження (в газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

У визначений в повістці час та місце ОСОБА_4 не з`явилась, не повідомивши про неможливість та причини свого неприбуття.

Враховуючи викладене, 11.06.2025 ОСОБА_4 набула статусу підозрюваної у вказаному кримінальному провадженні.

Згідно з санкцією ч. 5 ст. 111-1 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

За таких обставин, зазначене майно підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України ОСОБА_4 підлягає арешту з метою забезпечення можливої конфіскації майна.

Згідно інформаційної довідки № 371534429 від 26.03.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, встановлено, що ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , є власником наступного нерухомого майна:

- квартири, реєстраційний номер майна: 820504, за адресою: АДРЕСА_1 ;

- квартири, реєстраційний номер майна: 2481038, за адресою: АДРЕСА_2 ;

- 1/3 частки квартири, реєстраційний номер майна: 15620103, за адресою: АДРЕСА_3 .

На підставі викладеного, прокурор просив накласти арешт майно підозрюваної ОСОБА_4 з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання та проводити розгляд клопотання в порядку ч. 2 ст. 172 КПК України без участі власника цього майна.

Прокурор у судове засідання для розгляду клопотання не з`явився, про час та місце його розгляду повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд клопотання про арешт майна за його відсутності, на задоволенні наполягав.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З метою забезпечення арешту майна, клопотання розглядається без повідомлення підозрюваного та його захисника.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності осіб, що не з`явилися.

Вивчивши матеріали клопотання та долучені до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Під час судового засідання було з`ясовано, що початку червня 2023 року, більш точної дати не встановлено, ОСОБА_4 будучи громадянкою України, перебуваючи на тимчасово окупованій території міста Рубіжне Сіверськодонецького району Луганської області, діючи умисно, добровільно зайняла посаду заступника голови адміністрації міського округу муніципального утворення міського округу міста Рубіжне Луганської народної республіки, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконному органі влади «адміністрації міського округу муніципального утворення міського округу міста Рубіжне Луганської народної республіки», створеному на тимчасово окупованій території міста Рубіжне Сіверськодонецького району Луганської області, який є складовою частиною окупаційної адміністрації держави-агресора.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 5 ст. 111-1 КК України, за ознаками добровільного зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

На виконання вимог ч. 8 ст. 135 КПК України, стороною обвинувачення вживались заходи щодо виклику ОСОБА_4 для її участі у кримінальному провадженні, шляхом публікації повістки про виклик, в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження (в газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

У визначений в повістці час та місце ОСОБА_4 не з`явилась, не повідомивши про неможливість та причини свого неприбуття.

Враховуючи викладене, 11.06.2025 ОСОБА_4 набула статусу підозрюваної у вказаному кримінальному провадженні.

Згідно інформаційної довідки № 371534429 від 26.03.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, встановлено, що ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , є власником наступного нерухомого майна:

- квартири, реєстраційний номер майна: 820504, за адресою: АДРЕСА_1 ;

- квартири, реєстраційний номер майна: 2481038, за адресою: АДРЕСА_2 ;

- 1/3 частки квартири, реєстраційний номер майна: 15620103, за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно п.3 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Вказана норма передбачає можливість накладення арешту на майно підозрюваного щодо якого здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

За положеннями ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Пунктами 4, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу). У положеннях пункту 4 цієї ж статті йдеться про те, що у разі задоволення клопотання слідчий суд, застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна, суд зобов`язаний застосовувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Отже, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, за наявності усіх підстав для арешту майна, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, шляхом накладення арешту на зазначене в клопотанні майно.

Керуючись ст. ст.117, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Сєвєродонецької окружної прокуратури в Луганській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні за №0000173 від 06.03.2024 за підозрою ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 111-1 КК України, задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0000173 від 06.03.2024 на майно підозрюваної ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме на:

- квартиру, реєстраційний номер майна: 820504, за адресою: АДРЕСА_1 ;

- квартиру, реєстраційний номер майна: 2481038, за адресою: АДРЕСА_2 ;

- 1/3 частки квартири, реєстраційний номер майна: 15620103, за адресою: АДРЕСА_3 .

Заборонити на час досудового розслідування та судового провадження у вказаному кримінальному провадженні відчуження та розпорядження вищевказаним нерухомим майном підозрюваної ОСОБА_4 .

Роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1