печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Печерського районного суду м. Києва клопотання прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Луганської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000020 від 05.02.2014,

УСТАНОВИВ:

У провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Луганської обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, яке тимчасово вилучено 05.05.2025 під час проведення обшуку чергової частини Управління «Корпусу оперативно-раптової дії» Головного управління Національної поліції в Полтавській області в одній із адміністративних будівель за адресою: АДРЕСА_2, а саме на:

- мобільний телефон марки «Google Pixel 5» чорного кольору в робочому стані з сім-картою оператора «Vodafone», номер « НОМЕР_1 »;

- мобільний телефон марки «Sigma mobile» чорного кольору (не вмикається)..

У судове засідання слідчий/прокурор не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином, прокурор у кримінальному провадженні подав до суду заяву про розгляд клопотання у його відсутності, вимоги підтримав, просив задовольнити.

Згідно з частиною четвертою статті 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Частиною першою статті 172 КПК України передбачено, окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до положень статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, слідчий визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх не прибуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов такого висновку.

З матеріалів клопотання вбачається, слідчими Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва прокурорів Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Офісу Генерального прокурора та інших здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000039 від 24.02.2014 за фактами вчинення, в тому числі, протиправних дій з боку підрозділів міліції особливого призначення під час проведення мирних зібрань в м. Черкаси у період часу з 26 по 27 січня 2014 року, участі окремих колишніх співробітників органів внутрішніх справ Луганської області у терористичних організаціях так званої «лнр», «днр» та добровільного зайняття останніми посад в незаконних правоохоронних органах на тимчасово окупованій території, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 171, ст. 340, ч. 1 ст. 111-1, ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що з метою залякування учасників акцій протесту, перешкоджання подальшому їх проведенню, службові особи з числа керівництва органів внутрішніх справ, органів прокуратури, при підтримці судової влади упродовж листопада 2013 року - лютого 2014 року, неодноразово організовували незаконну і силову протидію учасникам мирних зібрань, при цьому, для досягнення своєї злочинної мети, залучали підпорядкованих уповноважених службових осіб, якими реалізовано вказівки перших, направлені на незаконне затримання учасників акцій протесту, притягнення завідомо невинних осіб як учасників вказаних зібрань до кримінальної відповідальності за начебто участь у масових заворушеннях, захопленні державних будівель та опору працівникам правоохоронних органів, обрання їм запобіжних заходів та повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 294, ч. 2 ст. 341, ч. 2 ст. 342 КК України.

Також слідством установлено, що в ніч з 26.01.2014 на 27.01.2014 на площі поряд з Черкаською обласною державною адміністрацією (далі - Черкаська ОДА) працівники батальйону міліції особливого призначення, підпорядкованого ГУМВС України в Луганській області (далі - БМОП «Беркут»), у кількості 100 осіб перевищили службові повноваження з метою перешкоджання проведенню зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій, застосувавши фізичну силу, спеціальні засоби, внаслідок чого спричинено тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості цивільним особам та журналістам біля Черкаської ОДА.

Зокрема, до силового розгону протестувальників біля Черкаської ОДА в ніч з 26 на 27 січня 2014, перебуваючи на посаді інспектора - снайпера штурмового взводу у складі БМОП «Беркут» може бути причетний і громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У березні - квітні 2014 року в Луганській та Донецькій областях України розпочалася збройна агресія російської федерації шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів Збройних сил та інших силових відомств російської федерації, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на окупацію Луганської та Донецької областей та порушення територіальної цілісності України.

У цей же час значна частина колишніх працівників підрозділу БМОП «Беркут» ГУ МВС України в Луганській області стала співпрацювати із незаконними збройними формуваннями та терористичними організаціями на тимчасово окупованій території Луганської та Донецької областей, окремі з них - офіційно працевлаштувалась в підрозділи поліції спеціального призначення «ОМОН» на території рф.

Як зазначено у клопотанні, ОСОБА_4 офіційно переведений для подальшого проходження служби до УМВС України в Полтавській області лише 01.12.2014 на підставі наказу ГУМВС України у Луганській області №410 о/с. Натомість, з його слів він виїхав з м. Луганська у червні 2014 року до Полтавської області і вже фактично не працював в правоохоронних органах Луганської області до вищезазначеного переведення.

В органу досудового розслідування є підстави вважати, що в період з квітня по грудень 2014 року останній міг приймати участі або сприяти невстановленим особам в участі у терористичній організації, вчиняти інші дії, направлені на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості України.

13.08.2024 у кримінальному провадженні в якості свідка допитано ОСОБА_4 , який повідомив, що працював в правоохоронних органах Луганської області з початку 2011 року по грудень 2014 року. До створення штурмового підрозділу БМОП «Беркут» працював в кадровому підрозділі БМОП «Беркут», де обраховував колегам стаж та готував необхідні довідки. Пояснив, що вночі 26.01.2014 був присутній біля Черкаської ОДА, натомість, будь-яких активних дій з метою насильницького затримання протестувальників не вчиняв, деякі працівники батальйону вчиняли такі дії без будь-яких наказів керівництва. Пояснив, що наказів про силовий розгін протестувальників ніхто з командирів не надавав, від будь-кого останній подібних наказів не отримував. Зазначив, що після того, як виїхав із тимчасово окупованої території Луганської області, йому неодноразово надходили дзвінки від колишніх працівників БМОП «Беркут», зокрема, востаннє перед початком повномасштабного вторгнення на день заснування підрозділу міліції особливого призначення «Беркут» до нього з номеру мобільного терміналу так званої «лнр» телефонував ОСОБА_5 , який перед розформуванням підрозділу міліції особливого призначення «Беркут» працював на посаді заступника командира оперативної роти №2 БМОП «Беркут», підпорядкованого ГУМВС в Луганській області. Також, під час надання показань ОСОБА_4 повідомив, що залишив на згадку про роботу в правоохоронних органах Луганської області форму, яка знаходиться в селі у батьків.

Прокурор у клопотанні зазначає, що згідно інформації Полтавського управління ДВБ НП України від 17.03.2025 встановлено, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Воркута, Республіка Комі, Російської Федерації, РНОКПП: НОМЕР_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1 (дана адреса зазначена в особовій справі № 2829). Електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_2 Номер мобільного терміналу: НОМЕР_3 . За даними НАІС іншої нерухомості за ним не рахується.

Згідно з наказом ГУНП в Полтавській області № 219ос від 26.05.2020 обіймає посаду інспектора-чергового відділу оперативного реагування управління «Корпус оперативно - раптової дії» Головного управління Національної поліції в Полтавській області. Спеціальне звання - капітан поліції. Спеціальний жетон № 0130246.

Його робоче місце це окреме приміщення Управління - «Корпус оперативно - раптової дії» Головного управління Національної поліції в Полтавській області, розташоване за адресою: АДРЕСА_2, (чергова частина), окремо за ОСОБА_4 робоче місце не закріплене.

Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.04.2025 нежитлові будівлі за адресою: АДРЕСА_2, належать державі в особі Національної поліції України.

За результатами розгляду клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0000039 щодо проведення обшуку чергової частини Управління «Корпусу оперативно-раптової дії» Головного управління Національної поліції в Полтавській області за вищевказаною адресою 24.04.2025 слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва надано дозвіл слідчим і прокурорам у кримінальному провадженні на його проведення (справа № 757/18938/25-к). При цьому, строк дії ухвали визначено до 23.05.2025.

25.04.2025 заступником начальника Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку із масовими протестами у 2013 - 2014 роках, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях № 0000020 від 05.02.2014 та № 0000039 від 24.02.2014 об`єднано в одне кримінальне провадження із присвоєнням об`єднаному кримінальному провадженню єдиного реєстраційного номеру № 0000020.

05.05.2025 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_7 № 757/18938/25 - к від 24.04.2025 прокурором у кримінальному провадженні № 0000020 проведено обшук чергової частини Управління «Корпусу оперативно-раптової дії» Головного управління Національної поліції в Полтавській області в одній із адміністративних будівель за адресою: АДРЕСА_2, яка належить державі в особі Національної поліції України.

Відповідно до резолютивної частини вказаної ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надано дозвіл лише на відшукання речей і документів, в тому числі мобільних телефонів, які можуть бути речовими доказами у кримінальному провадженні. При цьому, дозвіл на їх вилучення слідчим суддею прокурорам та слідчим у кримінальному провадженні не надавався.

Під час обшуку за вищевказаною адресою вилучено та опечатано до паперового конверту бежевого кольору з паперовою биркою № 1 наступні речі:

- мобільний телефон марки «Google Pixel 5» чорного кольору в робочому стані з сім-картою оператора «Vodafone», номер « НОМЕР_1 »;

- мобільний телефон марки «Sigma mobile» чорного кольору (не вмикається).

У клопотанні прокурор зазначає, що вилучені мобільні телефони належать на праві власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що останній підтвердив під час обшуку та встановлено їх попереднім оглядом.

Один із мобільних телефонів, а саме марки «Sigma mobile» чорного кольору знаходився в барсетці ОСОБА_4 , який останній видав самостійно.

Мобільний телефон марки «Google Pixel 5» чорного кольору в робочому стані з сім-картою оператора «Vodafone», номер « НОМЕР_1 », відшукано в лотку для паперу принтера білого кольору марки «HP», моделі «LazerJet Pro M102w», який знадився на офісному столі за робочим місцем ОСОБА_4 в черговій частині Управління «Корпусу оперативно-раптової дії» Головного управління Національної поліції в Полтавській області.

06.05.2025 постановою прокурора зазначені речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000020 від 05.02.2014.

Як вказує прокурор у клопотанні, з метою виконання завдань кримінального провадження, отримання доказів вчинення злочинів шляхом експертних досліджень вищевказаних речових доказів, у кримінальному провадженні 06.05.2025 призначено судову комп`ютерно-технічну експертизу з метою встановлення обставин, що мають значення для органу досудового розслідування, які встановлюються на основі дослідження закономірностей розробки та експлуатації комп`ютерних засобів і систем, що забезпечують реалізацію інформаційних процесів, а також отримання доступу до інформації на вилучених мобільних телефонах з подальшим всебічним її дослідженням, відтак у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вищезазначені речі.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім того, у випадку передбаченому частиною третьою статті 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку статті 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог статті 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

Відповідно до частини другої статті 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до частини другої статті 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Арешт з метою забезпечення речових доказів по суті являє форму забезпечення доказів у кримінальному провадженні та не вимагає обов`язкового повідомлення підозри у кримінальному провадженні, не пов`язується з особою, підозрюваною у вчиненні кримінального провадження.

З огляду на зазначені вимоги закону, слідчий суддя дійшов висновку, що майно, яке вилучено 05.05.2025 під час проведення обшуку чергової частини Управління «Корпусу оперативно-раптової дії» Головного управління Національної поліції в Полтавській області в одній із адміністративних будівель за адресою: АДРЕСА_2, відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні та є на даній стадії досудового розслідування тимчасово вилученим майном.

Матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження і, таким чином, може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

За таких обставин клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 26, 98, 100, 107, 131, 132, 167, 170-173, 309, 392 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, яке вилучено 05.05.2025 під час проведення обшуку чергової частини Управління «Корпусу оперативно-раптової дії» Головного управління Національної поліції в Полтавській області в одній із адміністративних будівель за адресою: АДРЕСА_2, яка належить Державі в особі Національної поліції України, а саме на майно, яке на праві власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- мобільний телефон марки «Google Pixel 5» чорного кольору в робочому стані з сім-картою оператора «Vodafone», номер « НОМЕР_1 »;

- мобільний телефон марки «Sigma mobile» чорного кольору (не вмикається).

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1