справа № 208/4353/25
провадження № 1-кс/208/2409/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Кам`янського Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

Захисника: ОСОБА_4 (в режимі ВКЗ),

Підозрюваного: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №7 м.Кам`янське клопотання т.в.о. старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР №0000053 від 28.01.2025, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дружківка Донецької області, громадянина України, на утримані неповнолітніх дітей не має, офіційно не працює, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

І. Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

До суду надійшло клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Клопотання мотивовано тим, що 15.04.2025 ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

16.04.2025 слідчим суддею Заводського районного суду міста Кам`янського Дніпропетровської області стосовно підозрюваного ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 13.06.2025 включно, із визначенням розміру застави в сумі 908 400 грн.

У клопотанні слідчий зазначив, що строк дії застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 закінчується 13.06.2025, водночас ризики, визначені ч.1 ст.177 КПК України, не припинили свого існування, а відтак, просив продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 в межах досудового розслідування, до 15.07.2025, з визначенням застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

ІІ. Позиції учасників у судовому засіданні.

В судовому засіданні прокурор клопотання про продовження строку запобіжного заходу підтримав, надав пояснення аналогічні змісту клопотання та просив задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні щодо клопотання заперечили, просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою останнього у виді домашнього арешту та зменшення розміру застави до 200 000 грн.

ІІІ. Положення закону, якими керувався слідчий суддя при постановленні ухвали.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів; строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом; сукупний строк тримання під вартою підозрюваного під час досудового розслідування не повинен перевищувати дванадцяти місяців у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Як визначено ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

З огляду на положення ч. 4 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Тобто, при вирішенні цього питання слідчий суддя керується загальними правилами, які регулюють питання про застосування відповідного запобіжного заходу з урахуванням додаткових обставин, передбачених ч. 3 ст. 199 КПК України.

Отже, при вирішенні питання про доцільність продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою, необхідно врахувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають слідчому судді достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, та наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування.

IV. Щодо обґрунтованості підозри.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Донецькій області за процесуального керівництва прокурорів відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України, органами, які ведуть боротьбу з організованою і транснаціональною злочинністю, та координації діяльності правоохоронних органів Донецької обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000053 від 28.01.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, за фактом того, що група осіб знаходячись на території Донецької області м. Дружківка, займається незаконним придбанням, зберіганням з метою збуту, а також незаконним збутом наркотичного засобу «канабіс», за наступних обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , діючи умисно, переслідуючи корисливу мету, з метою протиправного збагачення, зазіхаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, а так само суспільні стосунки, що охороняють здоров`я населення України, ігноруючи вимоги Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 № 60/95-ВР (в редакції Закону № 530-v від 22.12.2006) із подальшими змінами та доповненнями, Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» із подальшими змінами та доповненнями, а як наслідок і охоронювані Конституцією України і Законом України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я» права громадян, усвідомлюючи протиправність своїх дій, в період часу з кінця січня 2025 року по теперішній час (більш точний період під час досудового розслідування встановити не виявилося можливим), скоїв ряд злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів при наступних обставинах.

ОСОБА_5 , відповідно до свого злочинного наміру, пов`язаного з незаконним збутом наркотичного засобу, обіг якого обмежено «канабіс», розуміючи, що реалізувати збут наркотичного засобу у великих обсягах йому самому не вдасться, запропонував своєму довіреному колу осіб ОСОБА_8 та його дружині ОСОБА_9 , незаконно збувати раніше виготовлений ним наркотичний засіб, обіг якого обмежено «канабіс», з метою отримання спільного прибутку.

При цьому, ОСОБА_5 , повідомив ОСОБА_8 та його дружину ОСОБА_9 , про те, що він буде їм поставляти вже розфасований наркотичний засіб «канабіс», який буде виготовляти самостійно за місцем проживання ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_3 . У свою чергу ОСОБА_8 та ОСОБА_9 будуть забезпечувати зберігання наркотичного засобу «канабіс» за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_4 , для його подальшого збуту, при цьому ОСОБА_9 повинна була отримувати особисто від ОСОБА_5 наркотичний засіб «канабіс» для подальшого його збуту та передавати ОСОБА_5 частину грошових коштів отриманих від раніше наданого ним наркотичного засобу «канабіс», ОСОБА_8 повинен був отримувати замовлення які будуть йому надходити на мобільний телефон, від споживачів щодо збуту наркотичного засобу, обіг якого обмежено «канабіс», на території м. Дружківка Донецької області, на що останні надали свою згоду.

Так, ОСОБА_5 , маючи близькі зв`язки з особами які ведуть свою злочинну діяльність у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, котрі володіють вичерпною інформацією відносно джерел придбання, виготовлення та збуту наркотичного засобу «канабіс», за попередньою змовою групою осіб, спільно та узгоджено з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , маючи єдиний намір на незаконний збут наркотичних засобів «канабіс» на території м. Дружківка, вирішили здійснювати збут при наступних обставинах у вказаний час.

ОСОБА_5 відповідно до його злочинного наміру, спрямованого на збут наркотичного засобу «канабіс», виготовляє наркотичний засіб, обіг якого обмежено «канабіс», після чого, ОСОБА_5 при особистій зустрічі здійснював передачу вже розфасованого придбаного наркотичного засобу з рук у руки ОСОБА_9 на території м. Дружківка Донецької області ( більш точна адреса під час досудового розслідування не відома) ОСОБА_9 в свою чергу, наданий ОСОБА_5 наркотичний засіб «канабіс» приносила за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_4 , де в подальшому, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , виконуючи роль збувальників, вже розфасований до окремих целофанових зіп пакетів починали його зберігати з метою подальшого збуту.

ОСОБА_8 , в свою чергу виконуючи роль збувальника за допомогою мобільного зв`язку займався обробкою замовлень на придбання наркотиків, корегує споживачів по своєму місцю знаходження у межах міста Дружківка де ОСОБА_8 здійснював збут наркотичного засобу - «канабіс» з рук у руки та отримував грошові кошти, які в подальшому передавав ОСОБА_9 .

ОСОБА_5 в свою чергу здійснює безпосереднє керівництво причетної групи осіб до збуту наркотичного засобу та відповідає за виготовлення наркотичного засобу - «канабіс» та розподіл грошових коштів, отриманих від незаконної діяльності пов`язаної з незаконним збутом наркотичних засобів, займається організацією виготовлення та постачання наркотичного засобу до посередників які займаються його подальшим збутом.

Так 30.03.2025, ОСОБА_5 , за попередньою змовою групою осіб, спільно та узгоджено з ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, направлений на незаконний збут наркотичного засобу, діючи умисно, повторно, з метою реалізації свого злочинного наміру згідно розподілених обов`язків здійснив збут наркотичного засобу через учасників злочинної групи, наступним чином. ОСОБА_8 , заздалегідь домовившись про продаж вищевказаного наркотичного засобу з «оперативним покупцем» ОСОБА_11 , у період часу з 13:40 год. до 13:53 год. ОСОБА_11 , знаходячись за адресою: Донецька область м. Дружківка біля будинку № 65 по вул. Космонавтів біля одного з під`їздів будинку зустрівся з ОСОБА_8 , якому при зустрічі передав з рук у руки грошові коштів у сумі 4000 гривень, які були вручені співробітниками поліції під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, після чого ОСОБА_8 , передав целофановий згорток з наркотичною речовиною «канабіс», який знаходився поруч з ОСОБА_8 на підлозі біля дверей під`їзду, таким чином у період часу з 13:40 год. по 13:53 год. ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за попередньою змовою групою осіб, спільно та узгоджено з ОСОБА_5 діючи умисно, з корисливих мотивів, незаконно збули «оперативному покупцю» ОСОБА_11 целофанових зіп пакет з речовинами рослинного походження масами 1,050г, 1,041г, 1,050г, 1,013г, 1,021г, 1,010г, 1,044г, 0,991г, 1,021г, 1,010г є канабісом, який відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено. Маса канабісу, в перерахунку на суху речовину, становить 8,84г.

Крім того, 11.04.2025 ОСОБА_5 , за попередньою змовою групою осіб, спільно та узгоджено з ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, направлений на незаконний збут наркотичного засобу, діючи умисно, повторно, з метою реалізації свого злочинного наміру згідно розподілених обов`язків здійснив збут наркотичного засобу через учасників злочинної групи, наступним чином. ОСОБА_8 , заздалегідь домовившись про продаж вищевказаного наркотичного засобу з «оперативним покупцем» ОСОБА_11 у період часу з 12:33 год. по 12:36 год., знаходячись за адресою: Донецька область м. Дружківка біля будинку № 65 по вул. Космонавтів біля одного з під`їздів будинку зустрівся з ОСОБА_8 , якому при зустрічі передав з рук у руки грошові коштів у сумі 2000 гривень, які були вручені співробітниками поліції під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, після чого ОСОБА_8 , передав паперову коробку з під пігулок, в середини якої знаходився згорток з наркотичною речовиною «канабіс», таким чином у період часу з 12.33 години по 12.36 годину ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , за попередньою змовою групою осіб, спільно та узгоджено з ОСОБА_5 діючи умисно, з корисливих мотивів, незаконно збули «оперативному покупцю» ОСОБА_11 паперову коробку з під пігулок в середини якої знаходився згорток з речовинами рослинного походження масами 0,99, 1,01, 1,07, 1,02, 1,05г є канабісом, який відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено. Маса канабісу, в перерахунку на суху речовину, становить 4,18г.

Крім того, 14.04.2025 ОСОБА_5 , за попередньою змовою групою осіб, спільно та узгоджено з ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, направлений на незаконний збут наркотичного засобу, діючи умисно, повторно, з метою реалізації свого злочинного наміру згідно розподілених обов`язків здійснив збут наркотичного засобу через учасників злочинної групи, наступним чином. ОСОБА_8 , заздалегідь домовившись про продаж вищевказаного наркотичного засобу з «оперативним покупцем» ОСОБА_11 у період часу з 12:55 год. по 13:45 год., знаходячись за адресою: Донецька область м. Дружківка, біля будинку № 65 по вул. Космонавтів біля одного з під`їздів будинку зустрівся з ОСОБА_8 , якому при зустрічі передав з рук у руки грошові кошти у сумі 2000 гривень, які були вручені співробітниками поліції під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, після чого ОСОБА_8 , передав паперову коробку з-під пігулок, в середини якої знаходився згорток з наркотичною речовиною «канабіс», таким чином у період часу з 12:55 год. по 13:45 год. ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , за попередньою змовою групою осіб, спільно та узгоджено з ОСОБА_5 діючи умисно, з корисливих мотивів, незаконно збули «оперативному покупцю» ОСОБА_11 знаходиться кортона коробка з-під дитячого шоколаду кіндер, в якій знаходиться зіп пакет з речовинами рослинного походження що є канабісом, який відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено.

15.04.2025 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

15.04.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

16.04.2025 слідчим суддею Заводського районного суду міста Кам`янського Дніпропетровської області відносно підозрюваного ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 13.06.2025 включно, із визначенням розміру застави в сумі 908 400 грн.

03.06.2025 першим заступником керівника Донецької обласної прокуратури ОСОБА_12 продовжено строк досудового розслідування до трьох місяців, тобто до 15.07.2025 відповідно ч. 4 ст. 294 КПК України.

Враховуючи, що положення чинного кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання суд користується практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема «Фокс, Кемпбел і Гартлі протии Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_5 , інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному проваджені доказами, а саме:

?Протоколами огляду, під час яких «оперативному покупцю» вручались грошові кошти як заздалегідь ідентифіковані засоби, а також вилучався придбаний ним за видані гроші наркотичний засіб обіг якого обмежено канабіс.

?Протоколами допиту у якості свідка оперативного покупця ОСОБА_11 який надавав покази з обставин придбання у ОСОБА_8 наркотичного засобу обіг якого обмежено канабіс.

?Протоколами допитів у якості свідків понятих, які були присутні при проведенні слідчих дії, під час проведення контролів за вчиненням злочину у формі оперативної закупки.

?Висновками експертів, щодо придбаного наркотичного засобу.

?Протоколами НСРД, а саме: зняття інформації з електронних комунікаційних мереж, аудіо-, відеоконтроль особи, візуальне спостереження за особою за результатами проведення яких зафіксовані незаконні дії вказаних осіб щодо збуту наркотичних засобів, а також проведення відбирання експериментальних зразків наркотичних засобів за місцем її вирощування.

?Протоколами обшуків від 15.04.2025 за місцем проживання фігурантів, під час проведення яких вилучено наркотичні засоби, грошові кошти, мобільні термінали, які використовувались під час оперативних закупок, а також електронні ваги та зіп пакетики для фасування.

?Іншими матеріалами які вказують на причетність останніх до зазначеного злочину у рамках цього кримінального провадження.

Згідно ст. 5 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

З огляду на вищевказане слідчий суддя зазначає, що проголошуючи «право на свободу», стаття 5 передбачає фізичну свободу людини; її мета полягає в забезпеченні того, щоб жодна особа не могла бути свавільно позбавлена свободи. Позбавлення свободи не обмежується класичним випадком тримання під вартою після арешту або засудження, а може мати багато інших форм (Guzzardi проти Італії, § 95). Для того, щоб визначити, чи було особу «позбавлено свободи» у значенні статті 5, відправною точкою повинна бути її конкретна ситуація, і необхідно враховувати ряд критеріїв, таких, як тип, тривалість, наслідки і спосіб реалізації відповідного заходу (Guzzardi проти Італії, § 92; Medvedyev і Інші проти Франції, § 73; Creangг проти Румунії, § 91). Зобов`язання брати до уваги «різновид» і «спосіб імплементації» згаданого заходу дозволяє Суду враховувати особливий контекст і обставини, притаманні іншим обмеженням, ніж класичне ув`язнення в тюремній камері. Важливим фактором, який слід брати до уваги, є контекст, в якому цей захід застосовується, оскільки в сучасному суспільстві нерідко трапляються ситуації, коли громадськість може бути покликана змиритись з обмеженнями свободи пересування або особистої свободи задля загального блага (Nada проти Швейцарії, § 226; Austin і Інші проти Сполученого Королівства. Поняття позбавлення свободи за змістом статті 5 § 1 містить як об`єктивний елемент поміщення людини у певний обмежений простір на значний період часу, так і додатковий суб`єктивний елемент, який полягає в тому, що людина не давала чинної згоди на таке поміщення (Storck проти Німеччини, § 74; Stanev проти Болгарії, § 117). Право на особисту свободу є занадто важливим в демократичному суспільстві, тому людина повинна мати можливість скористатися захистом, передбаченим Конвенцією, навіть якщо вона, можливо, сама дозволила взяти себе під варту, особливо, якщо ця людина не має достатньої дієздатності для того, щоб погодитись або не погодитись із запропонованими діями (H.L. проти Сполученого Королівства, § 90; Stanev проти Болгарії.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави, слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча би один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Виходячи зі змісту ст. 177 ч. 2 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ст. 177 ч. 1 КПК України.

Згідно із ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Також слідчий суддя враховує обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного.

В обґрунтування продовження строку дії застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного прокурор посилається на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

V. Щодо наявності ризиків.

Як встановлено з досліджених матеріалів, якими обґрунтовується подане клопотання, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна, що відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину.

З огляду на тяжкість покарання, яке загрожує у разі визнання ОСОБА_5 винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також слідчий суддя погоджується з наявністю ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливістю здійснення впливу на свідків, що вплине на об`єктивність у даному кримінальному провадженні.

ОСОБА_5 , розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, може будь-яким чином здійснювати вплив на свідків. Можливість впливу на свідків складатиме суть ризику вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, ОСОБА_5 та члени його родини ніде не працюють, тобто існує ризик того, що ОСОБА_5 з метою отримання засобів для існування, може продовжити займатись незаконним зубтом наркотичних речовин або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, саме запобіжний захід у виді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

VІ. Щодо альтернативного запобіжного заходу.

Статтею 181 КПК України визначено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Вирішуючи питання щодо можливості визначення підозрюваному домашнього арешту, слідчий суддя враховує, що стороною захисту не надано підтверджуючих доказів щодо можливості застосування даного альтернативного запобіжного заходу, а тому вважає за необхідне відмовити у задоволенні даного клопотання.

Частиною 3 ст. 183 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Слідчим суддею враховуються положення ч.3 ст.183 КПК України, згідно вимог якої слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.183 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину розмір застави визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відтак, слідчий суддя вважає, що для забезпечення належного виконання підозрюваним ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, з урахуванням доводів сторони захисту, слід визначити заставу у розмірі 737 840 (сімсот тридцять сім тисяч вісімсот сорок гривень), яка буде достатньою та не надто обтяжливою для підозрюваного, з урахуванням усіх досліджених у судовому засіданні обставин.

Керуючись ст.ст. 176-179, 183, 193, 194, 196, 198, 199, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання т.в.о. старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000053 від 28.01.2025 відносно ОСОБА_5 задовольнити частково.

Продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» в межах досудового розслідування, до 15.07.2025 включно.

Строк дії ухвали в частині тримання під вартою до 15.07.2025.

Визначити розмір застави 737 840 (сімсот тридцять сім тисяч вісімсот сорок) грн., які підозрюваний або заставодавець мають право внести у будь-який момент, що є підставою для звільнення підозрюваного з-під варти, і останній вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 , відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду із встановленою періодичністю або за викликом у зв`язку з реалізацією завдань кримінального провадження;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому проживає підозрюваний за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або роботи;

- обмежитись у спілкуванні із свідками у цьому крмінальному проваджені, в тому числі з оперативним покупцем ОСОБА_11 ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що у разі невиконання вищеперерахованих обов`язків, та якщо будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, суду без поважних причин, застава буде звернена в дохід держави.

Строк дії обов`язків визначити в межах строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тобто до 15.07.2025, з моменту звільнення особи під заставу.

У задоволенні клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту або зменшення розміру застави - відмовити.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному, захиснику, прокурору.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду підозрюваним, його захисником, прокурором протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено і оголошено 13.06.2025 о 09:00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1