Справа № 671/1048/25
Провадження № 1-кс/671/246/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2025 р. м. Волочиськ

Слідчий суддя Волочиського районного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого СВ Відділу поліції № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000240 від 04.06.2025, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Майдан-Лабунь Михайлюцької сільської громади Шепетівського району Хмельницької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

в с т а н о в и в:

Слідчий СВ Відділення поліції № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді із клопотанням, що погоджене прокурором Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про застосування до підозрюваного в даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На обґрунтування клопотання зазначено, що у провадженні СВ Відділу поліції № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області знаходяться матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000240 від 04.06.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 16.06.2022 ІНФОРМАЦІЯ_2 , на виконання Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», Указу Президента України - Верховного Головнокомандувача Збройних Сил України №69/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію», ОСОБА_5 призвано для проходження військової служби під час мобілізації.

Відповідно до наказу командира військової частини №4 від 04.01.2024 військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_5 призначено на посаду старшого стрільця-оператора військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «старший солдат».

Відповідно до положень п. 9 ст. 1, п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовцем є особа, яка проходить військову службу, а початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, є день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відтак, з моменту мобілізації для проходження військової служби старший солдат ОСОБА_5 набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Так, старший солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, бути дисциплінованим, поводитись з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Окрім цього, старший солдат ОСОБА_5 повинен поводити себе пристойно і дотримуватись вимог ст. 68 Конституції України, згідно яких кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та Законів України, не посягати на права та свободи, честь і гідність інших людей, та ст. 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, згідно яких військовослужбовці постійно повинні бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Разом із цим, старший солдат ОСОБА_5 в порушення вимог вищевказаного законодавства, п. 1 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» № 2471-12 від 17.06.1992; п. п. 21, 22 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII; п. п. 9, 11, 15 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576; п. п. 2.1., 2.3.2., 2.3.3., 8.1., 8.9., глави 12 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також бойових припасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, із змінами від 16.02.2016 зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 07 жовтня 1998 року за №637/3077, які забороняють носіння, зберігання, придбання, передачу чи збут без відповідного дозволу бойових припасів, діючи із прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його негативні суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, став на шлях протиправної діяльності, вчинивши дії, спрямовані на придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто вчинив незаконне поводження із бойовими припасами за наступних обставин.

Так, у жовтні 2024 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи в лісосмузі поблизу м. Лиман Лиманської міської громади Краматорського району Донецької області, більш точне місце в ході досудового розслідування не встановлено, під час несення військової служби, а саме проведення бойових дій, знайшов на землі один корпус ручної гранати «Ф-1» із маркуванням на даній гранаті «107 118-78 Т» із підривачем типу УЗРГМ-2 із маркуванням на зовнішній стороні важеля «УЗРГМ 9-78 УЗРГМ 349-2» та внутрішній стороні - «УЗРГМ-2 386-112-78», та діючи в порушення вимог п. 1 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» № 2471-12 від 17.06.1992; п. п. 21, 22 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII; п. п. 9, 11, 15 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576; п. п. 2.1., 2.3.2., 2.3.3., 8.1., 8.9., глави 12 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також бойових припасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, із змінами від 16.02.2016 зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 07 жовтня 1998 року за №637/3077, які забороняють носіння, зберігання, придбання, передачу чи збут без відповідного дозволу бойових припасів, діючи із прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його негативні суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, усвідомлюючи те, що знайдені ним бойові припаси відносяться до речей, які вилучені із цивільного обігу і не можуть знаходитись у власності громадян без спеціального дозволу, не маючи передбаченого законом дозволу на поводження із бойовими припасами, умисно незаконно, шляхом привласнення знайденого, придбав та залишив зберігати при собі корпус гранати «Ф-1» та підривач типу «УЗРГМ-2», таким чином незаконно придбавши їх.

Достовірно знаючи, що придбання та зберігання боєприпасів, без передбаченого законом дозволу є злочином, за вчинення якого настає кримінальна відповідальність, ОСОБА_5 вирішив обернути вказані боєприпаси у своє володіння.

В подальшому, на початку листопада 2024 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , залишивши розташування військової частини у АДРЕСА_3 , у невстановлений в ході досудового розслідування спосіб, маючи при собі знайдені бойові припаси, які він раніше незаконно придбав шляхом привласнення знайденого, діючи із прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його негативні суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, усвідомлюючи те, що бойові припаси відносяться до речей, які вилучені із цивільного обігу і не можуть знаходитись у власності громадян без спеціального дозволу, не маючи передбаченого законом дозволу на поводження із бойовими припасами, незаконно перевіз вказані бойові припаси, придбані ним за вищевказаних обставин до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де заховав у гаражному приміщенні та зберігав корпус ручної гранати «Ф-1» та підривач типу «УЗРГМ-2» без передбаченого законом дозволу аж до 04.06.2025, які періодично носив при собі у нагрудній камуфльованій сумці.

Так, 04.06.2025, поблизу с. Тарноруда Хмельницького району Хмельницької області, що за координатами НОМЕР_2, у ОСОБА_5 , після зупинки працівниками поліції та виявлення бойових припасів, у період часу з 21 год. 02 хв. до 21 год. 20 хв., під час проведення огляду місця події, з особистої нагрудної камуфльованої сумки було вилучено корпус ручної гранати «Ф-1» корпус ручної гранати «Ф-1» із маркуванням на даній гранаті «107 118-78 Т» та підривач типу «УЗРГМ-2» із маркуванням на зовнішній стороні важеля «УЗРГМ 9-78 УЗРГМ 349-2» та внутрішній стороні - «УЗРГМ-2 386-112-78», які відповідно до довідки про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів належать до категорії «обмежено небезпечний» та «небезпечний» відповідно, які останній зберігав при собі, без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у придбанні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними в ході проведення досудового розслідування доказами, зокрема: протоколом огляду місця події від 04.06.2025; довідкою про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів № 180 від 04.06.2025; довідкою про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів № 181 від 04.06.2025; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 04.06.2025.

В ході досудового розслідування встановлено, що у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Майдан-ЛабуньМихайлюцької сільської громади Шепетівського району Хмельницької області, українець, громадянин України, із середньою-спеціальною освітою, одружений, військовослужбовець Збройних Сил України, у військовому званні «старший солдат», старший стрілець-оператор військової частини НОМЕР_1 , інвалідом не являється, депутатом не обирався, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

В ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження виникла необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, який згідно ст.12 КК України відносяться до тяжких злочинів.

Слідчий вказує на існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, враховуючи тяжкість та суспільну небезпечність вчиненого ОСОБА_5 злочину, за вчинення якого передбачено відповідальність у вигляді позбавлення волі строком від 3 до 7 років, існує реальна загроза переховування останнього від органів досудового розслідування і суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Згідно з клопотанням, іншим ризиком є те, що ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що вказує на наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, метою застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання вчинення ним інших злочинів, спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити докази.

Також, слідчий просить врахувати наявність обставин зазначених у ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним цих кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим у вчиненні зазначеного вище кримінального правопорушення.

Враховуючи вищезазначені обставини, застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не може бути достатнім для запобігання зазначеним ризикам.

Слідчий, прокурор в судовому засіданні підтримали клопотання з підстав, зазначених його обґрунтуванні.

Підозрюваний факту вчинення кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, не заперечував, просив врахувати його сімейний стан, відмовити в задоволенні клопотання та обрати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Захисник підозрюваного просив у задоволенні клопотання відмовити та при вирішення питання про застосування запобіжного заходу врахувати, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , проживає разом дружиною ОСОБА_8 , на утриманні ОСОБА_5 перебувають неповнолітні діти дружини, батько яких позбавлений батьківських прав, та сама дружина, яка потребує лікування - складної та дорогої операції. За місцем проживання ОСОБА_5 позитивно характеризується, раніше не судимий, є учасником бойових дій. Просить застосувати більш м`який запобіжний захід - домашній арешт із забороною покидати місце проживання в нічний час, з 22.00 до 07.00 год. з покладенням на підозрюваного відповідних обов`язків.

Захисник зазначає про відсутність ризику, що ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки відсутні такі докази, які можна було б спотворити чи знищити, при цьому, ОСОБА_5 не заперечує факту вчинення ним кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ Відділу поліції № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області знаходяться матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000240 від 04.06.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 16.06.2022 ІНФОРМАЦІЯ_2 , на виконання Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», Указу Президента України - Верховного Головнокомандувача Збройних Сил України №69/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію», ОСОБА_5 призвано для проходження військової служби під час мобілізації.

Відповідно до наказу командира військової частини №4 від 04.01.2024 військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_5 призначено на посаду старшого стрільця-оператора військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «старший солдат».

Відповідно до положень п. 9 ст. 1, п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовцем є особа, яка проходить військову службу, а початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, є день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відтак, з моменту мобілізації для проходження військової служби старший солдат ОСОБА_5 набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Так, старший солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, бути дисциплінованим, поводитись з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Окрім цього, старший солдат ОСОБА_5 повинен поводити себе пристойно і дотримуватись вимог ст. 68 Конституції України, згідно яких кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та Законів України, не посягати на права та свободи, честь і гідність інших людей, та ст. 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, згідно яких військовослужбовці постійно повинні бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Разом із цим, старший солдат ОСОБА_5 в порушення вимог вищевказаного законодавства, п. 1 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» № 2471-12 від 17.06.1992; п. п. 21, 22 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII; п. п. 9, 11, 15 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576; п. п. 2.1., 2.3.2., 2.3.3., 8.1., 8.9., глави 12 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також бойових припасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, із змінами від 16.02.2016 зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 07 жовтня 1998 року за №637/3077, які забороняють носіння, зберігання, придбання, передачу чи збут без відповідного дозволу бойових припасів, діючи із прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його негативні суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, став на шлях протиправної діяльності, вчинивши дії, спрямовані на придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто вчинив незаконне поводження із бойовими припасами за наступних обставин.

Так, у жовтні 2024 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи в лісосмузі поблизу м. Лиман Лиманської міської громади Краматорського району Донецької області, більш точне місце в ході досудового розслідування не встановлено, під час несення військової служби, а саме проведення бойових дій, знайшов на землі один корпус ручної гранати «Ф-1» із маркуванням на даній гранаті «107 118-78 Т» із підривачем типу УЗРГМ-2 із маркуванням на зовнішній стороні важеля «УЗРГМ 9-78 УЗРГМ 349-2» та внутрішній стороні - «УЗРГМ-2 386-112-78», та діючи в порушення вимог п. 1 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» № 2471-12 від 17.06.1992; п. п. 21, 22 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII; п. п. 9, 11, 15 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576; п. п. 2.1., 2.3.2., 2.3.3., 8.1., 8.9., глави 12 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також бойових припасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, із змінами від 16.02.2016 зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 07 жовтня 1998 року за №637/3077, які забороняють носіння, зберігання, придбання, передачу чи збут без відповідного дозволу бойових припасів, діючи із прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його негативні суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, усвідомлюючи те, що знайдені ним бойові припаси відносяться до речей, які вилучені із цивільного обігу і не можуть знаходитись у власності громадян без спеціального дозволу, не маючи передбаченого законом дозволу на поводження із бойовими припасами, умисно незаконно, шляхом привласнення знайденого, придбав та залишив зберігати при собі корпус гранати «Ф-1» та підривач типу «УЗРГМ-2», таким чином незаконно придбавши їх.

Достовірно знаючи, що придбання та зберігання боєприпасів, без передбаченого законом дозволу є злочином, за вчинення якого настає кримінальна відповідальність, ОСОБА_5 вирішив обернути вказані боєприпаси у своє володіння.

В подальшому, на початку листопада 2024 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , залишивши розташування військової частини у АДРЕСА_3 , у невстановлений в ході досудового розслідування спосіб, маючи при собі знайдені бойові припаси, які він раніше незаконно придбав шляхом привласнення знайденого, діючи із прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його негативні суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, усвідомлюючи те, що бойові припаси відносяться до речей, які вилучені із цивільного обігу і не можуть знаходитись у власності громадян без спеціального дозволу, не маючи передбаченого законом дозволу на поводження із бойовими припасами, незаконно перевіз вказані бойові припаси, придбані ним за вищевказаних обставин до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де заховав у гаражному приміщенні та зберігав корпус ручної гранати «Ф-1» та підривач типу «УЗРГМ-2» без передбаченого законом дозволу аж до 04.06.2025, які періодично носив при собі у нагрудній камуфльованій сумці.

Так, 04.06.2025, поблизу с. Тарноруда Хмельницького району Хмельницької області, що за координатами НОМЕР_2, у ОСОБА_5 , після зупинки працівниками поліції та виявлення бойових припасів, у період часу з 21 год. 02 хв. до 21 год. 20 хв., під час проведення огляду місця події, з особистої нагрудної камуфльованої сумки було вилучено корпус ручної гранати «Ф-1» корпус ручної гранати «Ф-1» із маркуванням на даній гранаті «107 118-78 Т» та підривач типу «УЗРГМ-2» із маркуванням на зовнішній стороні важеля «УЗРГМ 9-78 УЗРГМ 349-2» та внутрішній стороні - «УЗРГМ-2 386-112-78», які відповідно до довідки про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів належать до категорії «обмежено небезпечний» та «небезпечний» відповідно, які останній зберігав при собі, без передбаченого законом дозволу.

04.06.2025 ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

05.06.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у придбанні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Слідчим суддею також встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одружений та перебуває в шлюбі з ОСОБА_9 (актовий запис про шлюб № 10 від 03.02.2024), військовослужбовець Збройних Сил України, у військовому званні «старший солдат», старший стрілець-оператор військової частини НОМЕР_1 , з 14.11.2024 та по теперішній час самовільно залишив військову частину, інвалідом не являється, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 разом з дружиною ОСОБА_9 та трьома неповнолітніми дітьми останньої від першого шлюбу. Батько дітей ОСОБА_10 позбавлений батьківських прав за рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 07.11.2024. ОСОБА_5 на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, раніше не судимий. Оглядом лікарів анестезіолога та гінеколога від 04.06.2025 ОСОБА_9 встановлено діагноз «Міома матки. Субсеро-інтрамуральний фіброматозний вузол». Заплановано операцію - лапароскопічна міомектомія.

Стаття 177 КПК України передбачає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Стаття 194 КПК України передбачає, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Частиною четвертою статті 194 КПК України передбачено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, яка відображена у п. 175 рішення від 21.04.2011 р. у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 р., «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 р.).

Підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, є обґрунтованою та підтверджується наступними доказами: протоколом огляду місця події від 04.06.2025; довідкою про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів № 180 від 04.06.2025; довідкою про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів № 181 від 04.06.2025; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 04.06.2025, письмовими поясненнями ОСОБА_5 , та поясненнями підозрюваного, що надані ним під час розгляду клопотання.

Отже, слідчий суддя приходить до висновку, що надані до клопотання докази, здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_5 міг вчинити злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України, оскільки ним видано предмети, що є вибухонебезпечними.

На даний час існують ризики, що передбачені ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється.

Слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення яких передбачена відповідальність до у виді позбавлення вол на строк від 3 до 7 років.

Існування ризику, що ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, не підтверджується матеріалами, що додані до клопотання, крім того, в кримінальному провадженні відсутні такі докази, які можна було б спотворити чи знищити, при цьому, ОСОБА_5 в своїх поясненнях не заперечує факту вчинення ним кримінального правопорушення.

Слідчий суддя також враховує обставини, зазначені в ст. 178 КПК України, зокрема, наявність вагомих доказів про вчинення підозрюваним цього злочину, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 в разі визнання його винуватим у вчиненні зазначеного вище кримінального правопорушення, наявність у підозрюваного постійного місця проживання та соціальних зв`язків за фактичним місцем проживання: наявність дружини, яка має трьох неповнолітніх дітей, яких ОСОБА_5 фактично утримує, так як батько дітей ОСОБА_10 позбавлений батьківських прав за рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 07.11.2024, на обліку лікарів нарколога та психіатра ОСОБА_5 не перебуває, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, раніше не судимий. Слідчий суддя також враховує, що оглядом лікарів анестезіолога та гінеколога від 04.06.2025 ОСОБА_9 встановлено діагноз «Міома матки. Субсеро-інтрамуральний фіброматозний вузол». Заплановано операцію - лапароскопічна міомектомія.

Отже, слідчий суддя дійшов висновку, що під час розгляду клопотання прокурором доведено обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведено, що саме найбільш суворий запобіжний захід - тримання під вартою є необхідним для запобігання ризиками, зазначеним у клопотанні.

За вказаних обставин слідчий суддя відмовляє в задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та вважає за необхідне застосувати більш м`який запобіжний захід - домашній арешт із забороною підозрюваному залишати місце проживання в певний час доби, з покладенням обов`язків, передбачених статтею 194 КПК України, зокрема, прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду для проведення слідчих та процесуальних дій по кримінальну провадженню, не відлучатися за межі населеного пункту, де проживає підозрюваний без дозволу слідчого, прокурора, суду, повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, що має бути достатнім для запобігання наявного ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

Керуючись статтями 176-178, 182, 183, 193-194, 196 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

В задоволенні клопотання слідчого СВ Відділу поліції № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати його фактичне місце проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 22.00 год. по 07.00 год. наступної доби, на строк до 04 серпня 2025 р. включно.

Під час строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки:

1. Прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні;

2. Не відлучатися за межі с. Зайчики Хмельницького району Хмельницької області без дозволу слідчого, прокурора, суду;

3. Повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_7 з-під варти в залі суду та зобов`язати підозрюваного негайно після звільнення з-під варти прибути до місця свого проживання.

Копію ухвали вручити прокурору, підозрюваному, захиснику, слідчому СВ Відділення поліції № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 на якого покласти організацію виконання ухвали.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду. Подача апеляційної скарги не призупиняє виконання даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1