Справа № 738/466/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/455/25
Категорія - кримінальна Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 31 березня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та проживав до засудження в АДРЕСА_1 , засудженого: 22.10.2021 вироком Новоград-Волинського районного суду Житомирської області за ч.1 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років,

відмовлено в задоволенні клопотання засудженого про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким видом покарання пробаційним наглядом.

Місцевий суд вказав на передчасність звернення засудженого ОСОБА_8 з клопотанням про заміну призначеного покарання більш м`яким, оскільки не вбачає в поведінці засудженого динаміки, яка б свідчила про його виправлення та перевиховання.

Не погоджуючись із рішенням суду, захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу місцевого суду та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання ОСОБА_8 про заміну йому невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким - пробаційним наглядом. Послалась на необґрунтованість рішення суду, оскільки її підзахисний відбув більшу половину призначеного судом покарання, порушень режиму утримання не допускав, має незадовільний стан здоров`я, за місцем відбування покарання не працевлаштований, оскільки є пенсіонером. А накладені на ОСОБА_8 стягнення, на які посилається суд, вже погашені. А тому, на думку захисника, засуджений має право на застосування до нього пільги, встановленої ст.82 КК України.

Заслухавши доповідь судді; захисника ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; думку прокурора, котрий просив ухвалу місцевого суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

З матеріалів справи слідує, що вироком Новоград-Волинського районного суду Житомирської області від 22 жовтня 2021 року ОСОБА_8 засуджений за ч.1 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, ОСОБА_8 зараховано в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 10.07.2019 по 11.07.2019, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі (а.с.п.10-11).

Відповідно до ухвали Житомирського апеляційного суду від 26 травня 2022 року, вищевказаний вирок Новоград-Волинського районного суду Житомирської області від 22.10.2021 було залишено без змін (а.с.п.12).

Згідно з розпорядженням про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок Новоград-Волинського районного суду Житомирської області від 22 жовтня 2021 року набрав законної сили 26 травня 2022 року (а.с.п.14).

Строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислюється з 22.10.2021.

Станом на час розгляду клопотання судом першої інстанції, засуджений відбув більше 2/3 частини призначеного судом покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ст.82 КК України, невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення, і зокрема, фактично відбув не менше двох третин строку покарання за умисний особливо тяжкий злочин.

Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року № 2 передбачено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою для прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Як убачається з п.17 вищевказаної Постанови, під час судового розгляду справ про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким суди повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Ставлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись і в умовах відбування більш м`якого покарання. Підставою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням є обставина, що засуджений не виправився, не довів своє виправлення, але став на шлях виправлення і для закріплення досягнутих результатів ще необхідний вплив на нього, але вже в умовах відбування більш м`якого виду покарання. Свідченням того, що засуджений став на шлях виправлення, є його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до праці, додержання режиму відбування покарання, однак ефективність і гарантованість цього процесу можливі лише за умови застосування до нього більш м`якого покарання.

Зразкова поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до покладених обов`язків насамперед передбачає, що особа бере участь у суспільно-корисній праці та добросовісно виконує трудові обов`язки, покращує кількісні та якісні показники виконуваної роботи, підвищує виробничу кваліфікацію, бережно ставиться до обладнання та інструментів, дотримується правил охорони праці та техніки безпеки.

В місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_8 перебуває з 22.10.2021.

За час відбування покарання в УВП № 8 м. Житомир ОСОБА_8 отримав одне стягнення за порушення встановленого порядку відбування покарання.

За час відбування покарання в ДУ «Менська виправна колонія (№91)» характеризується негативно: не дотримується встановленого порядку відбування покарання, тричі притягувався до дисциплінарної відповідальності. На профілактичних обліках засуджений не перебуває. Засуджений залучений до реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених «Духовне відродження», яку не реалізовує. Заходи виховного та культурно-масового характеру, які проводяться у відділенні відвідує, реагує на них байдуже.

Згідно з Висновком щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_8 , останній має підсумковий (загальний бал) 44 з необхідних 65, що вказує на те, що засуджений ОСОБА_8 не став на шлях виправлення та не може бути представлений до заміни йому невідбутої частини покарання більш м`яким.

Отже, місцевий суд при розгляді клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням, належно оцінив всі обставини справи та дійшов правильного висновку про необхідність відмови у його задоволенні, з чим погоджується і колегія суддів та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі судом першої інстанції рішення, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 31 березня 2025 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4