Справа № 309/2375/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.05.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4

за участі учасників судового розгляду: захисника адвоката ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні №11-кп/4806/225/25 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 08 квітня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 08 квітня 2025 року клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено.

Продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, починаючи з 10 квітня 2025 року до 08 червня 2025 року включно, у кримінальному провадженні №0000570, внесеному до ЄРДР від 05.05.2018 року та 21.09.2023 року у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286, ч.3 ст.286-1 КК України.

З матеріалів вбачається, що у провадженні Хустського районного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286, ч.3 ст.286-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 26.09.2023 року відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого продовжувався відповідними ухвалами. Ухвалою Хустського районного суду від 04 лютого 2025 року продовжено відносно ОСОБА_7 строк тримання під вартою до 09 квітня 2025 року включно.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_8 підтримав клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки продовжують існувати ризики, визначені п.п.1, 3, 4, 5 ст.177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_7 вказує на те, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає зміні. Просить суд обрати відносно ОСОБА_7 інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційних скарг, захисника адвоката ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора, яка заперечила щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ухвалюючи рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен з`ясувати доцільність продовження застосування запобіжного заходу, що у свою чергу повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбачені ст. 177, 178 КПК України, у їх зі ставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.

Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.

Суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги те, що обставини, які були підставою для обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінились, наведені прокурором ризики не зменшились і продовжують існувати.

Так, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 обґрунтовано взяв до уваги тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення; дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, які б перешкоджали триманню обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою та необхідність проведення судом необхідних процесуальних дій.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду про те, що стороною обвинувачення доведено продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: переховування обвинуваченого ОСОБА_7 від суду; незаконного впливу на потерпілих, свідків та інших учасників у кримінальному провадженні, перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Наведені вище обставини, на переконання апеляційного суду, свідчать і про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 під час судового провадження та запобігання вищевказаних ризиків, які продовжують існувати, при цьому стороною захисту, в свою чергу, не спростована наявність таких.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що стороною захисту не надано жодних доказів, зокрема й даних про особу обвинуваченого, які би давали обґрунтовані підстави уважати, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі не ухилятиметься від суду, не впливатиме на потерпілих, свідків, експерта, не вчинятиме інших кримінальних правопорушень, і що до нього може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Колегія суддів уважає, що продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необхідним з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що застосований щодо ОСОБА_7 запобіжний захід з урахуванням його тривалості та у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення, на даний час не виходить за межі розумного строку й кореспондується з характером суспільного інтересу, у зв`язку з чим, з урахуванням сукупності викладених обставин щодо тривалості перебування обвинуваченого під вартою, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , у силу характеру інкримінованих йому діянь та одночасної потреби у проведенні судом дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з чим погоджується й колегія суддів, уважаючи, що інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а також дієвості кримінального провадження.

При цьому, апеляційний суд бере до уваги і те, що у матеріалах контрольного провадження відсутні й стороною захисту не надано докази про наявність у ОСОБА_7 будь-яких захворювань, які б свідчили про неможливість тримання його під вартою в умовах ізоляції від суспільства.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, незаконно впливати потерпілих, свідків, інших учасників кримінального провадження, однак, обставини, за яких вчинено інкриміновані йому кримінальні правопорушення, їх тяжкість та інші наведені вище обставини, а також вищенаведені дані про його особу, дають обґрунтовані підстави уважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у виді тримання під вартою, що в свою чергу свідчить про неможливість застосування щодо ОСОБА_7 інших більш м`яких запобіжних заходів.

Крім того, постановляючи ухвалу про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги і положення ст. 182, 183 КПК України, тяжкість кримінального правопорушення, негативні наслідки для суспільства та держави від кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , дані про особу обвинуваченого, його майновий стан, і обґрунтовано не визначив розмір застави.

Отже, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не впливають та не спростовують продовження існування заявлених прокурором ризиків, описаних в оскаржуваній ухвалі, що в свою чергу унеможливлює зміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Тому, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про задоволення клопотання сторони обвинувачення.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, навіть з урахуванням вказаних захисником характеризуючих даних обвинуваченого, немає, а тому ухвалу суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 404, 405, 407, 419,422-1 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 08 квітня 2025 року про продовження запобіжного заходу ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді