Справа № 462/4655/25
провадження 1-кп/462/495/25
У Х В А Л А

про продовження строку запобіжного заходу

у вигляді тримання під вартою

30 липня 2025 року

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого востаннє: вироком Залізничного районного суду м. Львова з урахуванням ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 03.12.2024 року за ч. 1 ст. 357 КК України до 1 року обмеження волі, звільнений на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки, обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України, -

встановив:

У провадженні Залізничного районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження №0000718 від 05.06.2025 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , обґрунтовуючи тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України. У ході досудового розслідування, встановлена наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме про можливість обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, так як підозрюваний вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання лише у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачений офіційно не працевлаштований, тобто не має офіційного джерела доходу, що може його спонукати до вчинення правопорушення з метою власного матеріального збагачення, а також обстановка, час, місце та спосіб вчинення кримінального правопорушення в громадському місці, у денну пору доби, під час воєнного стану - свідчить що підозрюваний являється особою, яка не має жодних морально етичних цінностей та схильна на досягнення своїх злочинних цілей. Раніше неодноразово судимий, востаннє 12.01.2024 року Залізничним районним судом м. Львова, з урахуванням ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 03.12.2024 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України до 1 року обмеження волі, звільнений на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки, тобто підозрюється у вчиненні нового умисного кримінального правопорушення, вчиненого під час випробувального терміну, а відтак може продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення. З урахуванням викладених ризиків та особи обвинуваченого, обставин вчинення та суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_4 , сторона обвинувачення дійшла висновку про необхідність продовження останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки м`якші запобіжні заходи запобігти проголошеним ризикам не в силі з огляду на викладені вище обставини. Просить клопотання задоволити.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечили, покликаючись на недоведеність стороною обвинувачення наявності зазначених ризиків.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, зокрема ті, що перелічені цією статтею. Так, суд враховує, зокрема тяжкість покарання, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків.

Крім того, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини з приводу того, що наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з врахуванням її особливостей. Суд своїм рішенням зобов`язаний забезпечити не тільки права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою належності її продовжуваного тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 06.06.2025 року, обвинуваченому ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 04.08.2025 року включно та визначено заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 107 360,00 грн.

За змістом закону тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст.177 КПК України. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоб убезпечити їх настання.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, суд враховує вимоги п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного кримінального правопорушення; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила кримінальне правопорушення; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 №33977/96 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Ризиками, які дають підстави суду продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід вважати той факт, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, що є тяжким злочином, за яке встановлено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Також суд враховує те, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, що свідчить про те, що обвинувачений становить небезпеку для оточуючих та моральних засад суспільства. Відтак, наявні всі підстави для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Питання наявності зазначених ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, було встановлено судом при обранні запобіжного заходу. На даний час вищезазначені ризики відносно обвинуваченого ОСОБА_4 продовжують існувати, а тому дані заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

У відповідності до п. п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою, незважаючи на презумпцію невинуватості, з урахуванням серйозності висунутого обвинувачення, наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на даному етапі є адекватним превентивним заходом.

Оскільки заявлені при обранні та продовженні запобіжного заходу ризики щодо неналежної поведінки обвинуваченого не зменшилися, що виправдовує подальше його тримання під вартою, суд знаходить доцільним продовження раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 60 днів, тобто з 30.07.2025 року до 27.09.2025 року включно.

Із врахуванням ступеню небезпеки, обставин кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, суд вважає, що відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України ОСОБА_4 слід залишити заставу в розмірі 40 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 177, 331 КПК України, суд -

у х в а л и в :

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою в обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів, тобто до 27 вересня 2025 включно.

Визначити ОСОБА_4 заставу у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 107360 гривень, яку підозрюваний або заставодавець мають право внести у будь-який момент на рахунок: 0757, одержувач: Територіальне управління державної судової адміністрації України у Львівській області, банк одержувача: Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, .

У разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі на ОСОБА_4 покласти наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду на кожну вимогу;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він тимчасово проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

- здати, за наявності, на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Якщо обвинувачений ОСОБА_4 в разі внесення застави, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 01.08.2025 року.

Суддя: ОСОБА_1