УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_6

обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

захисників - адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.2 ст.146, ч.2 ст.186, ч.2,3 ст.189 КК України, ОСОБА_8 за ч.2 ст.146, ч.2 ст.186, ч.3 ст.189, ч.3 ст.190, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_16 за ч.2 ст.189 КК України, ОСОБА_9 за ч.2 ст.189 КК України, ОСОБА_10 за ч.2 ст.189 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться вказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_15 заявив клопотання про закриття кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_8 за ч.3 ст.190 КК України (заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки) за епізодами з потерпілими ОСОБА_17 , якій спричинено матеріальний збиток на суму 500,00грн, та ОСОБА_18 , якій спричинено матеріальний збиток на суму 1000,00грн., на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з набуттям чинності з 09.08.2024 Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-IX від 18.07.2024, яким підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється положеннями ст.51 КУпАП, тим самим визначена нижня межа цього параметру для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна (статті 185,190,191 КК України). Вказані зміни мають зворотню дію в часі. Вартість матеріального збитку на час вчинення ОСОБА_8 відповідних діянь не перевищувала 2-х неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і відповідно вчинене ним діяння згідно із Законом №3886-IX відноситься до адміністративних правопорушень, а його кримінальна караність усунена.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримав вказане клопотання та зазначив, що погоджується із закриттям кримінального провадження за вказаними епізодами у зв`язку з декриміналізацією.

Прокурор ОСОБА_5 клопотання підтримав, проти його задоволення не заперечував.

Інші прокурори, обвинувачені та їх захисники, представник потерпілого проти клопотання не заперечували.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до такого.

Згідно з ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до ч.7 ст.284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

Відповідно до ст.479-2 КПК України суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

За відсутності згоди підозрюваного на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що підозрюваним вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1 або 2 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Ч.6 ст.3 КК України передбачає, що зміни до законодавства про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09.08.2024 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-IX від 18.07.2024, яким визначено, що адміністративним правопорушенням відповідно до ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення є дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вказаним законом підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється положеннями ст.51 КУпАП, тим самим визначена нижня межа цього параметру для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна (статті 185,190,191 КК України), адже в тексті кримінального закону цей розмір прямо не визначено і він вказаний законодавцем саме у ст.51 КУпАП.

Отже, із часу набуття чинності Законом №3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185,190,191 КК України настає, якщо розмір викраденого перевищує 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у постанові від 07.10.2024 року (справа №278/1566/21) дійшла висновку про те, що Закон №3886-IX, яким внесені зміни до ст.51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст.5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП. Зміни, внесені Законом №3886-IX, мають зворотну дію в часі. У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п.5 підрозділу 1 розділу ХХ та пп.169.1.1 п.169.1 ст.169 розділу IV Податкового кодексу України. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом №3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Так, відповідно до п.5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Пп.169.1.1 п.169.1 ст.169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

У зв`язку з цим два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

В межах вказаного кримінального провадження ОСОБА_8 обвинувачується, зокрема, за ч.3 ст.190 КК України (заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки) за епізодами від 27.07.2022 щодо шахрайського заволодіння грошовими коштами потерпілої ОСОБА_17 в розмірі 500,00грн. та потерпілої ОСОБА_18 в розмірі 1000,00грн.

Відповідно до Податкового кодексу України та Закону №3886-IX вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.185,190,191 КК України, у 2022 році становить 2481,00грн.

Отже, вартість майна, яким заволодів ОСОБА_8 , на час вчинення ним відповідного діяння не перевищувала 2-х неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і відповідно вчинене ним діяння згідно із Законом №3886-IX відноситься до адміністративних правопорушень, а його кримінальна караність усунена.

З урахуванням позиції обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтримав клопотання свого захисника та не заперечував щодо закриття кримінального провадження із заявлених підстав, суд вважає необхідним на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язкою з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, закрити кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_8 за ч.3 ст.190 КК України за епізодами від 27.07.2022 щодо потерпілих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .

Таким чином, клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_15 слід задовольнити.

Керуючись ст.2,п.4-2 ч.1, ч.7 ст.284, ст.479-2 КПК України, ст.58 Конституції України, ст.3,5 КК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-IX від 18.07.2024,

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_15 про закриття кримінального провадження - задовольнити.

Кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_8 за ч.3 ст.190 КК України за епізодами від 27.07.2022 щодо потерпілих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 - закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом семи днів з дня її постановлення.

Суддя ОСОБА_1

16.06.2025