Чортківський районний суд Тернопільської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року Справа № 608/195/25

Номер провадження1-кп/608/254/2025

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду № 1 в місті Чорткові кримінальне провадження, внесене в ЄРДР № 0000529 від 09.12.2019 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коцюбинці, Гусятинського району Тернопільської області, українця, громадянина України, із вищою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 287 Кримінального кодексу України,

за участю сторін кримінального провадження :

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

його представника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В :

24.01.2025 року до Чортківського районного суду Тернопільської області поступив обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000529 від 09.12.2019 року, про його обвинувачення за ст. 287 КК України.

Згідно вказаного обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_3 обвинувачується у допуску до керування транспортним засобом особи, яка не має права на керування транспортним засобом, вчинене особою відповідальною за експлуатацію транспортних засобів, що спричинило смерть особи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.287 КК України.

Так, в обвинувальному акті вказано, що досудовим розслідуванням встановлено, що 04 жовтня 2019 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи оформленим, як фізична особа-підприємець, та маючи у своєму користуванні, на законних підставах відповідно до п.2.2 «Правил дорожнього руху України», (далі ПДР України), передав автопоїзд, у складі сідлового тягача вантажного спеціалізованого «МАЗ 64229» р.н. НОМЕР_1 , 2003 року випуску, білого кольору та напівпричепа спеціалізованого «SCHWARZMULLER HKS-2E» реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2004 року випуску, сірого кольору, працівнику свого підприємства ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , достовірно знаючи, що останній не має права на керування транспортним засобом такого типу, оскільки у нього відсутнє посвідчення водія, з відкритою категорією «СЕ», яка дозволяє керувати составами транспортних засобів з тягачем категорії «С» та причепом масою понад 750 кг., категорії «Е», чим порушив вимоги п.2.9 (г) ПДР України (передання керування транспортним засобом, особам, які не мають при собі посвідчення на право керування ним, якщо це не стосується навчання водінню відповідно до встановленого законом порядку), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.1993 року № 340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія і допуску громадян до керування транспортними засобами».

Окрім того, ОСОБА_3 , будучи керівником власного підприємства, після переведення ОСОБА_8 з посади тракториста на посаду водія транспортних засобів (наказ ФОП ОСОБА_3 №1 від 08.08.2019), не забезпечив проходження стажування останнього, що є порушенням п.3.4 Порядку проведення інструктажів та стажування водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого Наказом міністерства транспорту та зв`язку України №975 від 05.08.2008, а також будь-які інструктажі (вступний, первинний, перед рейсовий, періодичний, позаплановий) з ОСОБА_8 також не проводилися, що є порушенням вимог розділів «1» та «2» вказаного Порядку.

В подальшому, ОСОБА_3 , порушуючи п.31.1, 31.4 ПДР України, діючи з необережністю, тобто передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, але легковажно розраховуючи на відвернення, добровільно доручив ОСОБА_8 перевезення піску вищевказаним технічно несправним транспортним засобом, який не мав права на керування таким транспортним засобом, у зв`язку з відсутністю відповідної категорії у посвідченні водія.

ОСОБА_8 , не маючи посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії, керував технічно несправним автопоїздом у складі сідлового тягача «МАЗ-64229» р. н. НОМЕР_1 та напівпричепа «CHWARZMULLER HKS-2E» р. н. НОМЕР_2 , який не пройшов контроль та обов`язковий технічний контроль та без пасажирів з вантажем (піском загальною вагою 23655 кг.), рухався по вул. Незалежності, м. Чортків Тернопільської області, у напрямку від смт. Товсте, Заліщицького р-ну, Тернопільської області до перехрестя з вул. Шевченка, м. Чортків.

При в`їзді в м. Чортків, водій автопоїзда ОСОБА_8 , грубо порушив вимоги дорожнього знаку 3.3. «Рух вантажних автомобілів заборонено» Розділу 33. Дорожні знаки ПДР України, який забороняв йому здійснювати рух керованим автопоїздом в межах м. Чортків.

Рухаючись у вказаному напрямку, ділянкою автодороги по вул. Незалежності, із значним ухилом на спуск (величиною 6%) та наближаючись до перехрестя з вул. Шевченка, яка прилягає перпендикулярно до вул. Незалежності, водій ОСОБА_8 , не будучи достатньо уважним, належно не стежив за дорожньою обстановкою, умовами та відповідно не реагував на їх зміну, не врахував особливості вантажу, який перевозив та стан транспортного засобу який був несправним, керування якого може загрожувати іншим учасникам дорожнього руху, чим порушив вимоги пунктів: 1.5 ч.1, 1.10, (в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка», і виконання їх вимог), 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху України, які зобов`язували його своїми діями не створювати загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

При наближенні до перехрестя вулиць Незалежності-Шевченка м. Чортків, маючи намір на цьому перехресті виконати маневр повороту праворуч, тобто виїхати на вул. Шевченка, водій ОСОБА_8 , в порушення вимог. п.п. 1.10, (в частині визначення поняття «безпечна швидкість» та виконання його вимог), 12.1 ПДР України, не обрав безпечної швидкості руху та у зв`язку із технічною несправністю транспортного засобу не дозволяли йому на даній ділянці автодороги постійно контролювати його рух, безпечно керувати ним у конкретних дорожніх умовах, обстановці та відповідно знизити швидкість руху керованого автопоїзда до безпечної швидкості, яка б дозволила йому безпечно виконати маневр повороту праворуч.

Як наслідок, водій ОСОБА_8 виїхавши автопоїздом на перехрестя вулиць Незалежності-Шевченка, із швидкістю біля 51 км/год., не виконав маневр повороту праворуч, а пересікши вул. Шевченка допустив виїзд керованого автопоїзда на елемент дороги, який призначений для руху пішоходів, а саме тротуар по вул. Шевченка, чим порушив вимоги п.п. 1.10, (в частині визначення поняття «тротуар», і виконання його вимог), 11.13, 12.9 (б), а також вимоги дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 40 км/год.» Розділу 33. Дорожні знаки ПДР України, який встановлений на вул. Незалежності при наближенні до перехрестя з вул. Шевченка.

Після виїзду на тротуар вул. Шевченка водій ОСОБА_8 , рухаючись по ньому допустив наїзд передньою частиною сідлового тягача «МАЗ-64229» р.н. НОМЕР_1 автопоїзда на пішохода ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка рухалася по цьому тротуару в напрямку зліва-направо по ходу руху автопоїзда, і в момент наїзду саме проходила розташування заїзду до території стоянки Катедрального Собору Святих Апостолів ОСОБА_10 .

Скоївши наїзд на пішохода, водій ОСОБА_8 продовжуючи рух автопоїздом виїхав на територію стоянки Катедрального Собору, через заїзд на дану стоянку, а проїхавши їй допустив зіткнення із парканом шостої державної пожежно-рятувальної частини управління Державної служби України надзвичайних ситуацій у Тернопільській області, після зіткнення з яким виїхав на територію стоянки вказаної частини, під час руху по якій допустив зіткнення з наступними автомобілями: «AUDI-A4 1.8» р.н. НОМЕР_3 та «ОPEL ASTRA SPORTS TOURER» р.н. НОМЕР_4 , також допустив пошкодження наступних автомобілів: «MITSUBISHI-LANCER» P.R. НОМЕР_5 , «КIA-SPORTAGE P.R. НОМЕР_6 , i «RENAULT-MEGANE» р.н. НОМЕР_7 , після чого скоїв наїзд на один із будинків шостої державної пожежно-рятувальної частини, що за адресою м. Чортків, вул. Шевченка, 27, Тернопільської області, біля якого зупинився.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді: масивної травми тіла з численними переломами кісток скелету та ушкодженням внутрішніх органів, від яких настала її смерть на місці події.

Отже, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи та достовірно знаючи, що водій ОСОБА_8 не має права на керування транспортним засобом, зокрема автопоїздом у складі сідлового тягача вантажного спеціалізованого «МАЗ 64229» р.н. НОМЕР_1 , 2003 року випуску, білого кольору та напівпричепа спеціалізованого «SCHWARZMULLER HKS 2Е» реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2004 року випуску, сірого кольору, допустив його до керування вказаним технічно несправним транспортним засобом, внаслідок чого ОСОБА_8 вчинив дорожньо-транспортну пригоду, скоївши наїзд на пішохода ОСОБА_9 , що спричинило її смерть.

Таким чином, ОСОБА_3 , обґрунтовано обвинувачується у допуску до керування транспортним засобом особи, яка не має права на керування транспортним засобом, вчинене особою відповідальною за експлуатацію транспортних засобів, що спричинило смерть особи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.287 КК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_7 підтримують подане 27 березня 2025 року письмове клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 за ст. 287 КК України.

В задоволенні поданих потерпілим ОСОБА_5 та його представником адвокатом ОСОБА_6 письмових клопотань: про повернення обвинувального акту прокурору та про виклик у підготовче судове засідання ОСОБА_8 просять відмовити за безпідставністю.

Потерпілий ОСОБА_5 та його представника адвокат ОСОБА_6 подали суду письмові клопотання: про повернення обвинувального акту прокурору, про виклик у підготовче судове засідання ОСОБА_8 .

Також, ними 27 березня 2025 року подано позовну заяву про відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000000 гривень.

В підготовчому судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 та його представника адвокат ОСОБА_6 просять повернути прокурору обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 за ст. 287 КК України, оскільки він не відповідає вимогнам ст. 291 КПК України, викликати в підготовче судове засідання ОСОБА_8 з метою захисту ним своїх інтересів, та в задоволенні письмового клопотання поданого обвинуваченим ОСОБА_3 та його захисником адвокатом ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 за ст. 287 КК України просять відмовити.

Прокурор ОСОБА_4 вважає, що є підстави для закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України і звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строків притягнення особи до кримінальної відповідальності. Щодо задоволення клопотання потерпілого та його представника адвоката про повернення обвинувального акту прокурору, про виклик в підготовче судове засідання ОСОБА_8 з метою захисту ним своїх інтересів заперечує, просить відмовити у його задоволенні, як безпідставно заявлені.

Суд, дослідивши письмове клопотання обвинуваченого та його захисника адвоката, письмові клопотання потерпілого та його представника, вислухавши сторін кримінального провадження та прокурора щодо заявлених ними клопотань, приходить до висновку, що клопотання про закриття кримінального провадження, подане обвинуваченим та його захисником адвокатом, в порядку ст. 49 КК України, підлягає до задоволення, а в задоволенні письмових клопотань потерпілого та його представника адвоката, слід відмовити та позовну заяву потерпілого залишити без розгляду, виходячи із наступних підстав.

Згідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Вичерпний перелік обов`язкових вимог до змісту та форми обвинувального акта, а також перелік додатків до нього, визначено ст. 291 КПК України.

Обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором.

Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема, якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.

Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно. Інших вимог до обвинувального акта закон не містить.

Виходячи із змісту положень ст. 291, 314 КПК України, єдині процесуальні документи, що підлягають дослідженню судом під час підготовчого судового засідання, є обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, відповідність яких вимогам кримінального процесуального закону має перевірити суд.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити крім іншого, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Суд звертає увагу, що кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду, до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті кримінального провадження, перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідками підготовчого судового засідання обвинувальний акт, у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого, тощо.

Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду, належить виключно до повноважень прокурора. Такий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №273/1053/17.

Таким чином, клопотання потерпілого та його представника адвоката про повернення обвинувального акту прокурору суд вважає такими, що не підлягають до задоволення, оскільки обвинувальний акт за своїм змістом та формою відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а тому суд вважає їх не обґрунтованими.

Щодо виклику ОСОБА_8 до суду, то вказане клопотання не базується на нормах чинного КПК України та суд вказує, що сам ОСОБА_8 чи його захисник адвокат ОСОБА_11 з таким, чи будь яким іншим клопотанням, поданим з метою захисту його інтересів, до суду не звертався , а тому в задоволенні такого клопотання слід відмовити.

Що стосується письмового клопотання, поданого обвинуваченим та його захисником адвокатом 27 березня 2025 року про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 за ст. 287 КК України, суд зазначає наступне:

На підставі ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Звільнення від кримінальної відповідальності здійснюється виключно судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

За ч. 3 ст. 285 КПК України обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

У разі, якщо обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, судове провадження проводиться в повному обсязі в загальному порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо кримінального провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч. 8 ст. 284 КПК України).

Судом враховано, що обвинувачений та його захисник просять про закриття кримінальнеого провадження, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності за закінченням строків давності.

Положеннями ст. 49 КК України визначено строки давності, з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу, з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч.ч. 2-4 ст. 49 КК України).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи, як обвинуваченого; згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження (ст.ст. 284-288 КПК України).

На виконання вимог ст. 285 КПК України ОСОБА_3 роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Обвинувачений ОСОБА_3 подав суду письмове клопотання та надав свою згоду на закриття кримінального провадження щодо нього, про що підтвердив в підготовчому судовому засіданні.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості.

Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду.

Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг.

Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення ще 04 жовтня 2019 року.

Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 287 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів (станом на день вчинення злочину належав до злочинів середньої тяжкості).

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадків 2 цієї статті.

Таким чином, строк притягнення за вчинення даного кримінального правопорушення до відповідальності, враховуючи санкцію вказаної норми, становить п`ять років (п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України).

Суд, за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою обвинуваченого, ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Касаційним кримінальним судом у складі Верховного Суду в постанові від 19.11.2019 у справі № 345/2618/16-к зроблено висновок:

«За змістом ст. 49 КК України звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою злочину; 2) з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК строків не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням.

При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Отже, суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із закриттям кримінального провадження, як під час підготовчого судового засідання, так і в ході судового розгляду в загальному порядку, керуючись положеннями ст. 49 КК України».

Відповідно до ст. 372 КПК України, суд не повинен встановлювати обставини вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, оскільки відповідно до положень ч. 4 ст. 286 КПК України, суд має розглянути вищезазначене клопотання невідкладно, не з`ясовуючи при цьому обставини, встановлені під час кримінального провадження та не перевіряючи їх доказами, у порядку ст.ст. 347-363 КПК України.

Викладене узгоджується з позицією Верховного суду, викладеною в ухвалах Верховного суду від 04 березня 2021 року справі 742/3594/14, від 24 лютого 2020 року справі 466/5490/17, від 12 листопада 2019 року справі 566/554/16-к та від 26 березня 2020 року у справі № 288/685/17.

Враховуючи, що з моменту вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 287 КК України, минуло понад п`ять років, обставини, передбачені ч.ч. 2-3 ст. 49 КК України не встановлені, а також письмове клопотання обвинуваченого та його захисника про закриття провадження, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України.

Згідно з позицією Верховного Суду, висловленої в справі № 161/694/20 від 10 серпня 2021 року, у разі постановлення ухвали про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов по суті не вирішується, а позивач вправі вирішити свої вимоги в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, позовну заяву потерпілого ОСОБА_5 слід залишити без розгляду.

Роз`яснити потерпілому його право звернутись до суду з позовною заявою про стягнення моральної шкоди в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 284, 285-288, 314, 350, 369-372, 395 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_7 від 27 березня 2025 про закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України, зі спливом строів давності - задоволити.

Звільнити ОСОБА_3 , від кримінальної відповідальності за ст. 287 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Закрити кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000529 від 09.12.2019 року про обвинувачення ОСОБА_3 за ст. 287 КК України, у зв`язку зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Позовну заяву ОСОБА_5 - залишити без розгляду.

Роз`яснити потерпілому його право звернутись до суду з позовною заявою про стягнення моральної шкоди в порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду Тернопільської області через Чортківський районний суд Тернопільської області протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення.

Суддя/підпис/

Копія вірна:

Оригінал ухвали знаходиться в матеріалах справи № 608/195/25

Ухвала набрала законної сили " " ________________ року.

Суддя: ОСОБА_1

Копію ухвали видано " " ________________ року.

Секретар: