Справа № 404/5480/25
Номер провадження 1-кп/404/168/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року м. Кропивницький, Україна

Фортечний районний суд міста Кропивницького засідаючи у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 на стадії судового провадження розглянувши обвинувальний акт у кримінальному проваджені № 0000246 від 15.04.2025 року, у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Гладоси Новоукраїнського району Кіровоградської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, розлученого, офіційно не працевлаштованого, призваного по мобілізації до в/ч НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого - вироком Кіровського районного суду міста Кіровограда від 14.11.2024 року за ст. 390-1 КК України, призначено покарання у вигляді пробаційного нагляду на один рік, обвинуваченого у скоєні кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України.

Розгляд обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку, проводився без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, на підставі ч. 2 ст. 381 КПК України.

ВСТАНОВИВ:

Вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14.11.2024 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України та призначено покарання у вигляді пробаційного нагляду на один рік.

На підставі ст. 59-1 КК України на ОСОБА_3 покладено такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; дотримуватися встановлених судом вимог щодо вчинення певних дій, обмеження спілкування, пересування та проведення дозвілля; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу); виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Виконання покарання у вигляді пробаційного нагляду покладено на уповноважені органи з питань пробації за місцем проживання засудженого.

На підставі ч. 1 ст. 49-2 Кримінально-виконавчого кодексу України строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислювався з дня постановки ОСОБА_3 на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок набрав законної сили 17.12.2024 року.

Відповідно до доповідної записки інспектора Фортечного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області, 15.01.2025 року ОСОБА_3 викликано до установи на 17.01.2025 року, але він не з`явився, про причини неявки не повідомив.

20.01.2025 року, ОСОБА_3 ознайомлений працівниками Фортечного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області з порядком та умовами відбування покарання у виді пробаційного нагляду, в письмовому поясненні повідомив, що відмовляється від виконання покладених на нього обов`язків. При цьому, ОСОБА_3 , 23.01.2025 року письмово попереджався про кримінальну відповідальність, передбачену ч. 3 ст. 389 КК України за ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду.

23.01.2025 року працівниками Фортечного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області ОСОБА_3 ознайомлено з постановою про встановлення днів явки на реєстрацію та надано направлення до Кропивницької філії Кіровоградського обласного центру зайнятості. Згідно постанови ОСОБА_3 мав з`являтися на реєстрацію до Фортечного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області 1-ий, 2-ий та 3-ій вівторок кожного місяця.

Після цього у ОСОБА_3 виник кримінально-протиправний умисел на ухилення від відбування призначеного судом покарання у вигляді пробаційного нагляду.

Реалізовуючи вказаний умисел, в порушення порядку та умов відбування покарання у виді пробаційного нагляду, передбачених ст.ст. 49-1, 49-3 КВК України, ОСОБА_3 , діючи умисно, без поважних причин не з`являвся на реєстрацію до Фортечного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області у період з 04.02.2025 року по 15.04.2025 року, тим самим злісно ухилився від пробаційного нагляду та порушив вимоги ч. 3 ст. 49-3 КВК України, що з урахуванням положень ч. 4 ст. 49-1 КВК України, є ухиленням від відбуття покарання у виді пробаційного нагляду.

У період з 16.01.2025 року по 15.04.2025 року, ОСОБА_3 на виклики співробітників Фортечного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області не з`явився, у зв`язку з чим, 23.01.2025, 10.02.2025, 19.02.2025, письмово був попереджений про кримінальну відповідальність, передбачену ч. 3 ст. 389 КК України за ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду.

Окрім того, ОСОБА_3 , за направленням до Кропивницької філії Кіровоградського обласного центру зайнятості, станом на 18.04.2025 року, не звертався.

Фортечним районним відділом філії Державної установи «Центр пробаціі» в Кіровоградській області, направлено подання про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 за ухилення від відбування покарання у вигляді пробаційного нагляду, до Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області. Станом на 15.04.2025 р. ОСОБА_3 не з`являвся для реєстрації 9 разів за період з 04.02.2025. по 15.04.2025 та офіційно не працевлаштувався без поважних на те причин.

Таким чином, засуджений ОСОБА_3 , маючи кримінально-протиправний умисел спрямований на порушення порядку відбування встановленого ухвалою суду покарання у виді пробаційного нагляду, будучи належним чином проінформованим про порядок та умови відбування покарання у виді пробаційного нагляду, призначених йому ухвалою суду, достовірно знаючи про наслідки невиконання покладених на нього обов`язків, систематично не виконував встановлених обов`язків, передбачених ст. 49-3 КВК України, чим порушив порядок та умови відбування покарання.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 389 КК України, за кваліфікуючими ознаками: ухилення засудженого від відбування покарання у виді пробаційного нагляду.

Судом розглянутий обвинувальний акт у спрощеному провадженні, без дослідження доказів обставин кримінальних проступків, оскільки учасники судового провадження (обвинувачений (підозрюваний), його захисник) не оспорювали встановлені під час дізнання обставини.

Підозрюваний (обвинувачений) подав заяву щодо визнання своєї вини, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та надав згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Захисник адвокат ОСОБА_4 , у вказаній заяві обвинуваченого, підтвердив добровільність подання такої заяви про визнання вини, згоди із встановленими обставинами та розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні за їх відсутності.

Враховуючи викладені обставини, прокурор на підставі ч. 1 ст. 302 КПК надіслав до суду обвинувальний акт в якому зазначив клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Обставини кримінального проступку, які не оспорюються учасниками судового провадження, викладені судом у формулюванні обвинувачення.

Обставинами які пом`якшують покарання обвинуваченого є: щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого правопорушення, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Оскільки, суд розглянув обвинувальний акт у спрощеному провадженні за відсутності учасників судового провадження, докази що характеризують особу обвинуваченого наявні в розпорядженні суду досить мінімальні за своїм змістом.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Відомості про притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності прокурором суду також не надано.

Враховуючи обставини правопорушення та особистість обвинуваченого, а також обставини які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, повинно бути призначено покарання у межах, встановлених у санкції статі, пов`язане з обмеженням волі. Таке покарання буде відповідати, як особистості обвинуваченого так і обставинам правопорушення.

Обмеженням волі, як вид покарання, на думку суду повинен бути стримуючим, профілактичним та у даному випадку необхідним покаранням. Суд виходить з того, що особі надавалась можливість виконати покарання у виді пробаційного нагляду. При цьому, очевидно, ОСОБА_3 не має внутрішньої дисципліни, волі, характеру, як психологічної категорії, оскільки не може зрозуміти, що інститут покарання не є механізм альтернативи, він є обов`язковим примусом до виконання. Це влада держави, яка створена задля суспільного правового порядку, для спільних умов існування. Не можна порушуючи вимоги загальнообов`язкових вимог закону, вважати, що держава залишить це без розумної відповіді. Окрім того, громадські роботи, є очевидно дуже людяним покаранням, оскільки не має жорстких обмежень волі, натомість надає людині можливість задля блага всього суспільства зробити певні корисні речі. Це так би мовити окрім кари, є заходом виховання і створення внутрішнього контролю особи над самою собою. А тому, суд вважає, що саме арешт (тобто тримання особи в умовах ізоляції на певний строк), є тим примусом держави, який повинен вплинути на свідомість ОСОБА_3 позитивним шляхом, з метою навести його на роздуми, по-перше про недопустимість вчинення нових порушень у майбутньому, по-друге, про обов`язкову необхідність виконувати будь-яке судове рішення.

Обмежень, які встановлені в ч. 3 ст. 56 КК України, для неможливості призначення покарання у вигляді обмеженням волі, особистість ОСОБА_3 не містить.

Строк відповідного покарання повинен бути визначений з урахуванням як особистості обвинуваченого так і обставин правопорушення. У даному випадку незважаючи на відсутність обставин які обтяжують покарання, суд вважає, що самі властивості правопорушення, свідоме нехтування призначеним ліберальним покаранням, не бажання підкорюватись встановленим у суспільстві правилам, на фоні антисоціального життя, свідчить про можливість призначення строку такого покарання в межах нижче половини строку визначеного у санкції статі.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 не відбув повністю покарання, призначене вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14.11.2024 р., тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, суд вважає необхідним приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Кіровського районного суду міста Кіровограда від 14.11.2024 частково, а саме 1 місяць пробаційного нагляду, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 72 КК України відповідає 1 місяцю обмеження волі, виходячи з співвідношення одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду.

За вказаних обставин суд вважає, що підстави до застосування ст.ст. 69, 75 КК України при призначенні покарання відсутні.

Враховуючи зазначені вимоги закону, після визначення остаточного покарання за сукупністю вироків суд не може застосувати положення ст.75 КК України, тобто не може своїм рішення звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, так як це фактично змінить судове рішення за попереднім вироком суду, відповідно до якого засуджений мав відбути реальну міру покарання у вигляді пробаційного нагляду, тоді як відповідно до ст.533 КПК України вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб і підлягають виконанню на всій території України.

Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили, враховуючи вид покарання та спосіб життя останнього не обирати. ОСОБА_3 не переховувався та не створював перешкоди у кримінальному провадженні під час дізнання, а тому затримання його для відбуття покарання повинно бути здійснено після набрання законної сили вироком суду.

Процесуальні витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні відсутні.

Доля речових доказів вирішується відповідно до ст.100 КПК України.

Ухвалюючи вирок, суд керується ст. ст. 370, 373, 374 КПК України.

УХВАЛИВ :

Визнати ОСОБА_3 , винним у скоєні кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України та призначити йому покарання, у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком приєднати невідбуту частину покарання за вироком Кіровського районного суду міста Кіровограда від 14.11.2024 року частково 1 (один) місяць пробаційного нагляду, перевівши його у 1 (один) місяць обмеження волі з урахуванням п. 5 ч. 1 ст. 72 КК Україниз розрахунку одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду, та остаточно призначити за сукупністю вироків покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць.

Початок строку відбуття покарання у вигляді арешту, обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з моменту законного затримання, після набрання законної сили вироком суду.

Затримати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 після набрання законної сили вироком суду.

До набрання вироком суду законної сили будь-який запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не обирати.

Речовий доказ: особову справу № 01/2025 на гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка знаходиться при матеріалах кримінального провадження після набрання вироком законної сили передати до Фортечного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставин.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя Фортечного районного суду міста Кропивницького ОСОБА_1