Провадження № 1-кс/947/9737/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю представника власниці майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0003192 від 20.11.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 27.12.2018 року в рамках кримінального провадження № 0003192 від 20.11.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 101).

В обґрунтування поданого клопотання адвокат ОСОБА_4 зазначає про те, що слідчим СВ Таїровського ВП Київського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 здійснювалось досудове розслідування по кримінальному провадженню №0003192 від 20.11.2018 року за ч.4 ст. 190 КК України. 27.12.2018 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси у справі було накладено арешт на об`єкт нерухомості, а саме на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 101). Про існування зазначеної ухвали Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_3 стало відомо з інформаційної довідки №7 від 26.06.2025 року, у відповідності до якої, квартира розташована за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві власності належить ОСОБА_3 та на неї накладено арешт. З реєстру судових рішень було встановлено, що слідчим неодноразово продовжувався строк досудового розслідування кримінального провадження №0003192 від 20.11.2018 року в якому жодній особі не було повідомлено про підозру. Остання ухвала датована 13.11.2020 року та нею подовжено строк досудового розслідування до 20.12.2020 року. В телефонному режимі з`ясовано, що кримінальне провадження №0003192 від 20.11.2018 року за ч.4 ст. 190 КК України закрито слідчим 19.12.2020 року на підставі абзацу 14 ч.1 ст. 284 КПК України. Арешт на майно був накладений необґрунтовано, і незважаючи на це, наполягає що потреба в застосуванні цього заходу вже відпала. Крім цього з матеріалів кримінального провадження не вбачається, що відносно належного ОСОБА_3 майна, на яке накладено арешт, існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у обвинуваченого, засудженого, третіх осіб для забезпечення цивільного позову, стягнення отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, при цьлму кримінальне провадження, в рамках якого було накладено арешт закрито ще 19.12.2020 року.

Представник власниці майна ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні оголосив подане клопотання, зазначив, що кримінальне провадження, в рамках якого було накладено арешт на майно було закрито ще в 2020 році, що підтверджується постановою слідчого, яку представник долучив до клопотання. Просив задовольнити клопотання.

Уповноважений прокурор в судове засідання не з`явився, матеріали кримінального провадження № 0003192 від 20.11.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України для огляду слідчому судді не надав, про причини своєї неявки слідчого суддю не повідомив.

Приймаючи до уваги думку заявника, дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

27.12.2018 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси в рамках кримінального провадження № 0003192 від 20.11.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України було накладено арешт на об`єкт нерухомості, а саме на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 101).

Арешт на вказаний об`єкт нерухомості було накладено у зв`язку із метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої, внаслідок вчинення кримінального правопорушення (цивільний позов).

В обґрунтування клопотання про скасування арешту адвокат ОСОБА_4 посилається на те, що кримінальне провадження № 0003192 від 20.11.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України було закрито на підставі постанови слідчого.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що уповноважений в рамках кримінального провадження прокурор до судового засідання не з`явився, не надав слідчому судді для огляду матеріали кримінального провадження № 0003192 від 20.11.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України для встановлення факту того, що кримінальне провадження, в рамках якого було накладено арешт на об`єкт нерухомого майна, закрито, постанова слідчого про закриття кримінального провадження не скасована прокурором та в подальшій дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна відпала потреба.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя не може прийти до переконання, що арешт, накладений на об`єкт нерухомого майна втратив свою актуальність, а тому приходить до переконання, що подане клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0003192 від 20.11.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1