465/2712/25
1-кп/465/932/25
У Х В А Л А

Іменем України

30.04.2025 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

представника потерпілої юридичної особи ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження №0000032 від 25.05.2015 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Львова, із вищою освітою, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Франківського районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження №0000032 від 25.05.2015 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він, обіймаючи посаду заступника керівника підрозділу №140 Державного підприємства «Львівський державний науково-дослідний радіотехнічний інститут», у порушення пункту 2 Договору про повну матеріальну відповідальність, будучи службовою особою, через злочинну недбалість, у період часу з 26 травня 2005 року по 22 січня 2015 року неналежно віднісся до виконання своїх службових обов`язків, не слідкував за комплектністю, наявністю ввірених матеріальних цінностей, які перебували в нього на зберіганні та знаходилось на території Державного підприємства «Львівський державний науково-дослідний радіотехнічний інститут», що за адресою: м. Львів, вул. Наукова, 7, в кімнатах №№451, 455, 461, 464, 460, №358 та «гермозони», належним чином не перевіряв фактичну наявність майна, яке йому передано на відповідальне зберігання, а саме: 2802 радіо-електровимірювальних приладів, а саме не перевірив комплектність вказаних виробів, під час проведення робіт та річної інвентаризації на складах, встановленим порядком не повідомляв керівництво про всі обставини, що загрожують збереженню ввіреного йому майна, допустив розукомплектування матеріальних цінностей, а саме 1877 радіо-електровимірювальних приладів (відсутні дорогоцінні метали: 2280,5 грам золота; 22180 грам срібла, 260,16 грам платини), що перебували в нього на тимчасовому зберіганні, чим завдав матеріальних збитків ДП «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут» на загальну суму 2979555 гривень, яка в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

Таким чином, згідно обвинувального акту, що є предметом судового розгляду, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні службової недбалості, а саме у неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки інтересам юридичної особи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 зазначив про часткове визнання ним своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення та заявив клопотання про закриття кримінального провадження стосовного нього на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, одночасно порушивши питання про звільнення його від кримінальної відповідальності.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що це його добровільна позиція та роз`яснені йому судом наслідки закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав йому зрозумілі і на такі він погоджується.

Представник потерпілої юридичної особи ДП «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут» - ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні у вирішенні клопотання обвинуваченого про закриття кримінального провадження поклалася на розсуд суду, водночас звернула увагу на те, що заподіяна кримінальним правопорушенням шкода потерпілій юридичній особі не відшкодована, у зв`язку з чим в межах кримінального провадження заявлено цивільний позов до обвинуваченого.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні щодо задоволення клопотання обвинуваченого не заперечив, оскільки таке відповідає вимогам закону та є підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Заслухавши учасників провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що подане в інтересах обвинуваченого клопотання слід задоволити з наступних підстав.

За змістом п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям справи можливе на будь-яких стадіях судового розгляду справи, за умови вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною Кримінального кодексу України, та за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст.44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Пунктом 2 ч.3 ст.314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

За змістом п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.8 ст.284 КПК України закриття провадження з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 2 даної статті, не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує.

Так, ОСОБА_4 , обвинувачений за ч.2 ст.367 КК України, підтримав своє клопотання про закриття кримінального провадження щодо нього та звільнення його від кримінальної відповідальності, йому роз`яснено право наполягати на загальному порядку розгляду справи, проти чого він категорично заперечив, наполягаючи на закритті кримінального провадження.

Відповідно до вимог ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду із клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до положень ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули строки, визначені у п.п.1-5 ч.1 ст.49 КК України залежно від тяжкості кримінальних правопорушень.

При цьому, згідно з ч.ч.2, 3 ст.49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років; перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до ч.5 ст.49 КК України давність не застосовується у разі вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, передбачених у статтях 109-114-1, проти миру та безпеки людства, передбачених у статтях 437-439 і частині першій статті 442 цього Кодексу.

Тобто, матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є вчинення кримінального правопорушення, сплив визначених законом строків з часу його вчинення, врахування положень про зупинення і переривання строків давності, вчинення злочину, який не підпадає під категорії, визначені ч.5 ст.49 КК України.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

При цьому, обов`язковою передумовою для закриття провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Як вбачається з обвинувального акту, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.367 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , було вчинено у період з 26.05.2005 року до 22.01.2015 року.

Інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.367 КК України, з урахуванням положень ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, за вчинення якого може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, відповідно, до нього застосовується визначений у п.3 ч.1 ст.49 КК України п`ятирічний строк давності, який, враховуючи, що такий злочин згідно обвинувального акту вчинений в період з 26.05.2005 року до 22.01.2015 року, сплив 22.01.2020 року. Обвинувачений ОСОБА_4 наполіг на своєму клопотанні про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, дав згоду на закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, вказуючи на розуміння наслідків такого закриття і небажання надалі продовжувати кримінальне провадження для доведення своєї невинуватості. Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.367 КК України, не відносяться до переліку злочинів, визначених у ч.5 ст.49 КК України, до яких давність не застосовується. Підстав для зупинення чи переривання строків давності за кримінальними правопорушенням, у вчиненні якого ОСОБА_4 обвинувачений, немає.

Тому з урахуванням наведеного перешкод для задоволення клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України немає.

Відповідно до роз`яснень, наданих у п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», за наявності передбачених у ст. 49 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Також відповідно до частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Касаційним кримінальним судом у складі Верховного Суду в постанові від 19.11.2019 р. в справі №345/2618/16-к зроблено висновок про те, що звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності. При цьому, суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із закриттям кримінального провадження як під час підготовчого судового засідання, так і в ході судового розгляду в загальному порядку, керуючись положеннями ст. 49 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_4 в межах даного кримінального провадження не обирався.

Потерпілою юридичною особою ДП «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут» до обвинуваченого ОСОБА_4 заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Суд виходить з того, що за змістом положень чинного КПК України, зокрема ст. 129 КПК України, рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути ухвалене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

При цьому, вирішення цивільного позову при закритті провадження у справі суперечить вказаним вище нормам закону.

Крім цього, у постанові Верховного Суду від 10.07.2021 року у справі №161/694/20 (провадження №51-811км21) зроблено правовий висновок, про те, що закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п.1 ч.2 ст.284 КПК) є нереабілітуючою підставою, а тому така особа не звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, заподіяну її протиправними діями; у такому разі позивач вправі вирішити свої вимоги в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, суд приходить до висновку, що цивільний позов потерпілої юридичної особи ДП «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут» у вказаному кримінальному провадженні слід залишити без розгляду, що не позбавляє права потерпілої особи на звернення з тими самими вимогами до ОСОБА_4 в порядку цивільного судочинства.

Процесуальних витрат і речових доказів у кримінальному провадженні немає.

У справі відсутні підстави для застосування правових приписів ст.174 КПК України.

З наведених міркувань та керуючись ст.ст.44, 49 КК України, ст.ст.285, 286, 288 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.367 КК України на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене 25.05.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000032, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, - закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Цивільний позов потерпілої юридичної особи - ДП «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут» до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, залишити без розгляду.

Роз`яснити цивільному позивачу ДП «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут», що залишення цивільного позову без розгляду не перешкоджає йому в реалізації права на звернення до суду із аналогічним позовом в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1