печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора першого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

18.04.2025 до провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора першого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив наступне.

Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000083 від 27.01.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 307 КК України, та за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 2, 3 ст. 307, ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 28.03.2023 № 173 о/с ОСОБА_4 призначено на посаду головного оперуповноваженого 4-го відділу (кримінальної розвідки) 3-го управління (розвідувально-аналітичне) ДСР НП України.

У невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 25.12.2024 та за невстановлених досудовим розслідуванням обставин у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на особисте збагачення шляхом організації незаконного придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також незаконного збуту наркотичних засобів та психотропних речовин, залучивши до такої протиправної діяльності в якості виконавця громадянина України ОСОБА_5 .

В зв`язку із цим, ОСОБА_4 розробив злочинний задум, згідно якого, він, використовуючи свої зв`язки та знайомства одержані в ході служби в Національній поліції України, діючи спільно з іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, що займаються незаконним зберіганням, перевезенням, пересиланням з метою збуту та незаконним збутом наркотичних засобів і психотропних речовин, домовиться про придбання у довірених йому осіб на території Дніпропетровської та Запорізької областей оптових партій наркотичних засобів і психотропних речовин за цінами нижчими від ринкових, а також їх подальшого зберігання, перевезення та продажу із націнкою, з метою одержання прибутку.

15.04.2025 ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 307 КК України.

Санкція ч. 3 ст. 307 КК України, за якою підозрюється ОСОБА_4 , передбачає позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

У зв`язку з тим, що майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_4 може бути джерелом для забезпечення можливої конфіскації майна, виникла необхідність у накладенні арешту на таке майно.

Згідно інформаційної довідки від 03.07.2023 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта у приватній власності підозрюваного ОСОБА_4 перебуває квартира за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 56,2 м. кв. (реєстраційний номер 8109775).

Також, згідно реєстраційної картки ТЗ № НОМЕР_1 та 45596277 у власності підозрюваного ОСОБА_4 перебувають наступні транспортні засоби:

- автомобіль марки «LEXUS» модель «ES 300H» державний номерний знак: НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 ;

- мотоцикл марки «HONDA» моделі «VT 750» державний номерний знак: НОМЕР_4 , VIN: НОМЕР_5 .

Крім того, згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, у власності дружини ОСОБА_4 ОСОБА_6 перебуває наступне нерухоме майно:

- житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 65.3 м.кв., (реєстраційний номер 218), який набутий у власність 02.10.2023;

- земельна ділянка з кадастровим номером: :03:223:0191 площею 0.0158 га, (реєстраційний номер 218), яка набута у власність 02.10.2023.

Встановлено, що згідно реєстраційної картки ТЗ № у власності дружини ОСОБА_4 ОСОБА_6 наявний транспортний засіб автомобіль марки «TESLA» моделі «MODEL 3», державний номерний знак: НОМЕР_6 , VIN: НОМЕР_7 , який набутий у власність 29.11.2024.

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щощо актового запису про шлюб, шлюб між ОСОБА_4 , та ОСОБА_7 зареєстрований 12.03.2005.

В судове засідання прокурор не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином. Прокурор подав до суду заяву про розгляд вказаного клопотання у відсутність сторони обвинувачення, клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Слідчий суддя, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна визнав можливим розгляд клопотання здійснювати без повідомлення власника майна.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність осіб, які не з`явились.

Вивчивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 КПК України, близькі родичі та члени сім`ї - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

Відповідно до ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

Частиною 1 ст. 61 Сімейного кодексу України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ст. 63 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Враховуючи вказані положення Закону, ОСОБА_4 , та ОСОБА_6 є членами сім`ї.

Під час судового розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000083 від 27.01.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 307 КК України, та за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 2, 3 ст. 307, ч. 3 ст. 368 КК України.

15.04.2025 ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 307 КК України.

Санкція ч. 3 ст. 307 КК України, за якою підозрюється ОСОБА_4 , передбачає позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

У зв`язку з тим, що майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_4 може бути джерелом для забезпечення можливої конфіскації майна, виникла необхідність у накладенні арешту на таке майно.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання.

Таким чином, слідчий суддя приходить висновків, що з метою забезпечення можливої конфіскації майна підозрюваного та недопущення його відчуження, вбачається наявність правових підстав для накладення арешту на майно підозрюваного.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 117, 131, 132, 171173, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти на майно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_8 ), а саме:

- квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 56,2 м.кв. (реєстраційний номер 8109775);

- автомобіль марки «LEXUS» модель «ES 300H» державний номерний знак: НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 ;

- мотоцикл марки «HONDA» моделі «VT 750» державний номерний знак: НОМЕР_4 , VIN: НОМЕР_5

Накласти арешт на частину спільного майна дружини ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_9 ) , а саме на:

- житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 65.3 м.кв., (реєстраційний номер 218);

- земельна ділянка з кадастровим номером: :03:223:0191 площею 0.0158 га, (реєстраційний номер 218);

- автомобіль марки «TESLA» моделі «MODEL 3», державний номерний знак: НОМЕР_6 , VIN: НОМЕР_7 .

Ухвала підлягає негайному виконанню прокурором/слідчим у кримінальному провадженні № 0000083 від 27.01.2025.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1