Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/3396/25
Провадження №1-кп/523/1100/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2025 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

у присутності потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі Суворовського районного суду м. Одеси обвинувальний акт та угоду про примирення між потерпілими та обвинуваченим у кримінальному провадженні за №0000015 від 6.01.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біляївка Одеської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого.

Зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.345 ч.2 КК України, -

Встановив:

За змістом обвинувального акту, 6.01.2025 року приблизно о 10:40 годині ОСОБА_7 , перебуваючи біля гаражів, розташованих біля будинку №36/6 по вул. Балківській у м. Одеса, діючи навмисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин до поліцейських, а саме старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 та оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , які будучи працівниками правоохоронного органу, виконуючи свої службові обов`язки, пред`явивши ОСОБА_7 свої службові посвідчення співробітників поліції, висунули останньому законну вимогу представити документи, що посвідчують особу, однак ОСОБА_7 став агресивно себе поводити, та усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою спричинення тілесних ушкоджень, дістав наявний при ньому газовий перцевий балончик «Шок» та навмисно пшикнув в обличчя працівника поліції ОСОБА_6 струмінь газу сльозоточивої та подразнюючої дії, після чого продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, підійшов до оперуповноваженого ОСОБА_5 , також розпиливши в обличчя останнього струмінь газового балончику. В подальшому ОСОБА_7 , діючи умисно, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу щодо спричинення тілесних ушкоджень, приблизившись до співробітників поліції, скориставшись їх тимчасовим безпорадним станом, наніс ОСОБА_6 не менше одного удару кулаком в область потилиці та два удари в ділянку потилиці ОСОБА_5 , після чого вдруге умисно розпорошив вміст газового перцевого балончику «Шок» в обличчя співпрацівників поліції в момент виконання останніми покладених на них службових обов`язків, передбачених ст.ст.32,34 Закону України «Про національну поліцію».

Тим самим своїми протиправними діями ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_6 згідно висновку судово-медичної експертизи за №210 від 21.02.2025 року тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, що викликало розлад здоров`я понад шести, але не більше як 21 день, що відповідно п.п.2.3.3 та 4.6 Правил судово - медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до легких тілесних ушкоджень; а також хімічного опіку рогівки та кон`юнктиви обох очей легкого ступеню, які відповідно до критеріїв п.2.3.5 «Правил судово - медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до легких тілесних ушкоджень;

Потерпілому ОСОБА_5 згідно висновку судово-медичної експертизи за №211 від 21.02.2025 року протиправними діями ОСОБА_7 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, що викликало розлад здоров`я понад шести, але не більше як 21 день, що відповідно п.п.2.3.3 та 4.6 Правил судово - медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до легких тілесних ушкоджень; а також хімічного опіку рогівки та кон`юнктиви обох очей легкого ступеню, які відповідно до критеріїв п.2.3.5 «Правил судово - медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до легких тілесних ушкоджень;

Органом досудового слідства ОСОБА_7 висунуте обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.345 ч.2 КК України за кваліфікуючими ознаками, як умисне заподіяння працівникам правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Одночасно з обвинувальним актом до суду надано угоду про примирення, яка була укладена 20.02.2025 року між потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за участю захисника ОСОБА_4 .

За змістом вказаної угоди сторони домовились на призначення ОСОБА_7 покарання за ст.345 ч.2 КК України у вигляді двох років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України та покладенням обов`язків відповідно до положень ст.76 ч.1 КК України. Крім того, сторони погодились із обмеженням процесуальних прав на оскарження вироку, для обвинуваченого відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п.1 ч.4 ст.474 КПК України, для потерпілих позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення та змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Також відповідно до ст.476 КПК України було з`ясовано питання, що ОСОБА_7 зрозуміло про наслідки невиконання угоди про примирення, а саме що у разі невиконання угоди потерпілі або прокурор мають право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, згідно ст.66 ч.1 КК України, в угоді зазначається щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

До обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, не зазначено.

Обвинувачений ОСОБА_7 та потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , будучи ознайомленими зі своїми правами та наслідками затвердження угоди про примирення, передбаченими ст.ст.473-474 КПК України, повністю підтвердили добровільність укладення цієї угоди, при цьому не оспорюючи викладені у обвинувальному акті фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення в обсязі пред`явленого обвинувачення та докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування, дослідження яких не здійснювалось згідно зі ст.ст.314 ч.3 п.1, 474 ч.2 КПК України. Крім того, потерпілі підтвердили відсутність майнової шкоди та позивних вимог щодо ОСОБА_7 . Також відповідно до ст.476 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд переконався, що обвинуваченому зрозуміло про наслідки невиконання угоди про примирення.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні за наявності підстав вважав за можливе затвердити угоду про примирення, так як вона відповідає вимогам діючого КПК України, вид і розмір покарання на його думку співвідносяться з характером та ступенем скоєного ОСОБА_7 діяння, обвинувачений повністю визнав свою вину, вчинене кримінальне правопорушення відноситься до категорії нетяжкого злочину відповідно до положень ст.12 КК України, від потерпілих не має ніяких претензій.

З`ясувавши думку сторін, приймаючих участь у підготовчому судовому засіданні - прокурора, який не заперечував проти затвердження угоди; захисника ОСОБА_4 , яка просила затвердити угоду та призначити узгоджене між сторонами покарання; ОСОБА_7 , який погодився з кваліфікацією його дій за ознаками ст.345 ч.2 КК України, не заперечуючи обставини кримінального правопорушення, викладеного в обвинувальному акті; потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які також просили затвердити угоду, призначивши ОСОБА_7 покарання, визначене в угоді про примирення, дослідивши обвинувальний акт та угоду, приймаючи до уваги наведені обставини, суд дійшов до висновку, що складені процесуальні документи відповідають формальним вимогам, встановленими ст.ст.291, 471 КПК України, та умови угоди не суперечать правовій кваліфікації інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, визначена міра покарання відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань і співвідносяться з видом та розміром покарання, яке остаточно узгоджене між сторонами у підготовчому судовому засіданні.

Таким чином, суд вважає, що існує достатньо обґрунтованих підстав для затвердження угоди про примирення, яка була укладена 20.02.2025 року між потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за участю захисника ОСОБА_4 .

Так, за змістом ст.469 ст.1 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді).

Відповідно ст.469 ч.3 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Положеннями ст.469 ст.5 КПК України регламентовано, що укладення угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Статтею 314 ч.3 п.1 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, при вирішенні питання щодо затвердження угоди в частині призначення міри покарання ОСОБА_7 суд керується загальними засадами призначення покарання, зазначеними у ст.65 КК України, а саме приймає до уваги умови угоди, характер та ступінь тяжкості, суспільну небезпечність вчиненого ним діяння, особу обвинуваченого, те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, що підтверджується вимогою УІТ ГУНП в Одеській області, датованої 6.01.2025р. та долученої стороною обвинувачення до матеріалів судового провадження, має постійне місце мешкання та реєстрації, його негативне ставлення до скоєного, усвідомлення своєї провини, відсутність позовних вимог.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченій, згідно ст.66 ч.1 КК України, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

До обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено.

З огляду реєстру матеріалів досудового розслідування та вивченням обвинувального акту встановлено, що під час досудового розслідування здійснювалось залучення експертів для проведення судової експертизи спеціальних хімічних речовин за №СЕ-19/116-25/1102-ФХД від 20.02.2025 року, процесуальні витрати якої відповідно довідки розрахунку становлять 3183,60 гривень, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати у вказаній сумі.

Водночас з`ясовано, що слідчим суддею Суворовського районного суду м. Одеси 8.01.2025 року була постановлена ухвала про накладення арешту на перцевий балончик «Шок», який поміщений до спец. пакету №6123876, вилученого при особистому огляді ОСОБА_7 .

Положеннями ч.3 ст.170 КПК України регламентовано, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, тобто є речовими доказами.

Статтею 174 ч.4 КПК України передбачено, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Також арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою суду під час судового провадження за клопотанням обвинуваченого, його захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Дослідивши надані прокурором матеріали, суд дійшов до висновку, що ухвала слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси за №523/308/25 (Пр.№1-кс/523/80/25) від 8.01.2025 року про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме перцевий балончик «Шок» після набрання вироком чинності підлягає скасуванню, оскільки в подальшому потреба в застосуванні вказаного заходу забезпечення кримінального провадження відпадає, так як всі процесуальні дії закінчені, тому суд вважає, що є достатньо законних та обґрунтованих підстав для скасування арешту майна та речовий доказ - перцевий балончик «Шок», який поміщений до спец. пакету №6123876, який переданий на зберігання до камери схову при відділенні поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області відповідно квитанції №00798 від 4.03.2025р., після набрання вироком чинності підлягає знищенню.

Таким чином, на підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 з урахуванням санкції ч.2 ст.345 КК України та вимого цього Кодексу, оцінюючи у сукупності обставини, спосіб та мотивацію вчиненого кримінального правопрушення, характер та ступінь тяжкості, а також суспільну небезпеку скоєного діяння, яке відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжкого злочину, приймаючи до уваги умови угоди про примирення, особу обвинуваченого, який вину визнав повністю, усвідомив протиправність своїх дій, те, що він має постійне місце мешкання, його молодий вік, негативне ставлення до скоєного, щире каяття, відсутність будь-яких претензій зі сторони потерпілих, у зв`язку з чим суд дійшов до переконання, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства із призначенням покарання у виді позбавлення волі із застосуванням до нього ст.ст.75, 76 КК України, що на думку суду є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних проступків або правопорушень.

Разом з цим, суд приймає до уваги ту обставину, що під час досудового розслідування ОСОБА_7 6.01.2025 року був затриманий в порядку ст.208 КПК України відповідно протоколу затримання особи від 6.01.2025 року та відносно обвинуваченого ухвалою Суворовського районного суду м. Одеса від 8.01.2025 року був обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Строк дії ухвали слідчого судді припинив свою дію 8.03.2025 року. В подальшому за відсутності клопотань запобіжний захід відносно ОСОБА_7 не обирався. Враховуючи прийняте судом рішення щодо призначення обвинуваченому міри покарання не пов`язаної з позбавленням волі, оцінюючи у сукупності викладені доводи, суд не вбачає необхідності в вирішенні питання щодо запобіжного заходу.

При цьому, суд вважає за необхідне за наслідком судового провадження зарахувати в строк відбутого покарання ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення у період часу з 6.01.2025 року по 8.01.2025р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі відповідно вимог діючого законодавства.

Керуючись ст.ст.314, 369-371, 373-374, 394-395, 469, 471, 473-476 КПК України, -

Ухвалив:

Затвердити угоду про примирення від 20.02.2025 року, укладену між потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за участю захисника ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.345 ч.2 КК України та призначити йому узгоджене між сторонами покарання у вигляді двох років позбавленя волі.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий термін один рік.

Відповідно до положень ст.76 ч.1 п.п.1, 2 КК України зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Строк покарання рахувати з дня проголошення вироку.

Виконання вироку в даній частині покласти на районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області за місцем проживання ОСОБА_7 , направив копію вироку після набрання законної сили до органу, якому доручене виконання.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати у загальній сумі 3183,60 гривень - вартість проведеної судової експертизи спеціальних хімічних речовин за №СЕ-19/116-25/1102-ФХД від 20.02.2025 року, пов`язаної із залученням експертів під час досудового розслідування.

Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси за №523/308/25 (Пр.№1-кс/523/80/25) від 8.01.2025 року, якою був накладений арешт на вилучене знаряддя злочину, а саме перцевий балончик «Шок» - скасувати за підстав, викладених в мотивувальній частині вироку.

Речовий доказ - перцевий балончик «Шок», який поміщений до спец. пакету №6123876, який переданий на зберігання до камери схову при відділенні поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області відповідно квитанції №00798 від 4.03.2025р. знищити.

Виконання вироку в даній частині покласти на відділення поліції №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції через Суворовський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням обмеження права оскарження вироку відповідно до положень ст.473 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1