Справа № 199/7860/25
ВИРОК

іменем України

09.06.2025 м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження, кримінальне провадження № 0000146 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.05.2025, відносно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Кіровограді Кіровоградської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, старший навідник 2 міномета 2 мінометного взводу мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 , старшого солдата, не маючого на утримані малолітніх та непрацездатних осіб, зареєстрованого та проживаючого у квартирі АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, відповідальність за який передбачена ч.4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Старший солдат ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її на посаді старшого навідника 2 міномета 2 мінометного взводу мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, в порушення положень Закону України «Про дорожній рух», посягаючи на встановлений законодавством України порядок отримання та використання офіційних документів, відповідно до Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340 (зі змінами), а саме уникаючи проходження медичного огляду в порядку, встановленому МОЗ, підготовки відповідно до встановлених планів і програм складення теоретичного та практичного іспиту у територіальному сервісному центрі МВС, маючи намір на використання підробленого документа, який видається компетентними особами органу державної влади та посвідчує факт, що має юридичне значення, в грудні 2024 року, перебуваючи на території Донецької області, більш точне місце під час досудового розслідування не встановлено, в мережі Інтернет, реалізовуючи кримінально-протиправний умисел, спрямований на використання завідомо підробленого документа - посвідчення водія, здійснив замовлення у невстановленої особи, не уповноваженої на складання, видачу та виготовлення відповідного документу, який в подальшому було передано ОСОБА_3 , за допомогою оператора поштового зв?язку «Нова Пошта», сплативши при цьому накладеним платежем 10 000 гривень, таким чином придбавши завідомо підроблений документ - посвідчення водія НОМЕР_2 виданого ТСЦ 8041 від 05.12.2024 року дійсне до 05.12.2054 року, з відкритою категорією «В» на ім?я ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 з його фотокарткою для подальшого його використання.

Далі, 09 травня 2025 року приблизно о 19 годині 30 хвилин старший солдат ОСОБА_3 рухався транспортним засобом марки АУДІ А6 д.н.з НОМЕР_3 на іноземній реєстрації, по вул. Першотравневій, в м. Добропіллі, Покровського району, Донецької області, де з метою перевірки документів особи був зупинений працівникам поліції відділу поліції №1 Покровського РУП Головного управління Національної поліції в Донецькій області. Після цього, на вимогу працівників патрульної поліції, старший солдат ОСОБА_3 , діючи умисно, достовірно знаючи, що він не проходив медичний огляд в порядку, встановленому МОЗ, підготовку відповідно до встановлених планів і програм складення теоретичного та практичного іспиту у територіальному сервісному центрі МВС, та посвідчення водія у встановлений законом спосіб йому не видавалось, пред?явив працівникам патрульної поліції, завідомо підроблений документ - посвідчення водія категорії «В», з серійним номером ВХН виданого ТСЦ 8041 від 05.12.2024 року дійсне до 05.12.2054 року на ім?я ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , тим самим використав підроблений офіційний документ, який не відповідає зразкам аналогічних бланків посвідчень водія, що перебувають в офіційному обігу на території України, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України - використання завідомо підробленого документа.

До обвинувального акту, який надісланий до суду разом із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, додана:

- письмова заява ОСОБА_3 складена в присутності його захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначеними вище, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою статті 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

За результатами дослідження змісту відповідної заяви та матеріалів дізнання, у суду не виникло сумнівів в тому, що зазначена заява обвинуваченого, є усвідомленою, відповідає його внутрішній волі, а його процесуальна позиція сформувалася без будь-якого стороннього неправомірного впливу на нього.

Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Встановлені органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками судового провадження і суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів та визнає їх доведеними, оскільки вони повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами дізнання. Вищенаведені фактичні обставини поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку в обсязі обвинувачення, яке було сформульоване прокурором, і суд кваліфікує умисні дії обвинуваченого за ч.4 ст. 358 КК України, як такі що виразились у використанні завідомо підробленого документу.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого проступку, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, суд враховує ступінь тяжкості та обставини вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 умисного кримінального проступку, характер та ступінь тяжкості, відомості про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав, у лікарів нарколога і психіатра на обліку не перебуває, раніше не судимий, за місцем несення служби характеризується позитивно.

Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:

вищенаведені обставини, наявність обставин що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, дані про його особу, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді штрафу в межах санкцій ч.4 ст. 358 КК України.

Тому саме, це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 - не обирався.

За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України, із ОСОБА_3 , необхідно стягнути на користь держави витрати пов`язані із проведенням судової експертизи.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 7-29, 94, 302, 368, 374, 381-382 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.4 ст. 358 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави витрати пов`язані із проведенням судово-технічної експертизи документів в сумі 3 565,60 гривень.

Скасувати арешт накладений відповідно до ухвали слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 14.05.2025 на посвідчення водія серії НОМЕР_2 , яке видано ТСЦ 8041 та даний речовий доказ, що зберігається в матеріалах кримінального провадження - знищити.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок в іншій частині може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра протягом тридцяти днів з дня проголошення

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпра ОСОБА_4