ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2627/25 Справа № 205/8329/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Новокадацького районного суду міста Дніпра від 13 червня 2025 року, якою частково задоволено подання установи про приведення вироку суду у відповідність до чинного законодавства,

В С Т А Н О В И Л А:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскаржуваного рішення.

Ухвалою Новокадацького районного суду міста Дніпра від 13 червня 2025 року ОСОБА_7 звільнено від покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, призначеного йому за ч. 4 ст. 185 КК України вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 31.10.2023 року.

Виключено з мотивувальної частини вироку Володимир-Волинського міськсуду Волинської області від 27.08.2021 року посилання на епізоди від: 19 лютого 2019 року; 19 лютого 2019 року; 11 березня 2019 року; 12 березня 2019 року, як такі що не є кримінально-караним діянням.

Постановлено вважати ОСОБА_7 засудженим вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 26.11.2024 року, за ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі. Відповідно до п.п. б) п.1 ч.1 ст.72 КК України призначене за ч. 1 ст. 357 КК України покарання у виді 2 років обмеження волі переведено в 1 рік позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Львівського апеляційного суду від 22 лютого 2024 року, та вироком Володимир-Волинського міськсуду Волинської області від 27.08.2021 року який ухвалою Волинського апеляційного суду від 24.03.2023 року змінено в частині призначеного покарання, та остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Мотивуючи постановлене рішення суд виходив з того, що вартість майна, у таємному викрадені якого визнано винуватим ОСОБА_7 згідно з вироком Володимир-Волинського міськсуду Волинської області від 27.08.2021 року за епізодами від: 19 лютого 2019 року становить 250 грн.; 19 лютого 2019 року, становить 1000 грн.; 11 березня 2019 року, становить 850 грн.; 12 березня 2019 року, становить 202,07 грн., а також згідно з вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 31.10.2023 року - 2449,01 грн, а відтак, за кожним вказаним епізодом окремо не перевищує суму два неоподаткованих мінімумів доходів громадян, встановлених на день вчинення засудженим інкримінованого йому діяння.

Разом з тим, вартість майна, у викрадені якого визнано винуватим ОСОБА_7 згідно з вироком Володимир-Волинського міськсуду Волинської області від 27.08.2021 року по епізоду від 20 січня 2020 року, становить 3300 грн; вироком Львівського апеляційного суду від 22.02.2024 року становить 3500 грн., а відтак, за кожним вказаним епізодом окремо перевищує суму два неоподаткованих мінімумів доходів громадян, встановлених на день вчинення засудженим інкримінованого йому діяння.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діянь, згідно з вироком Володимир-Волинського міськсуду Волинської області від 27.08.2021 року по епізоду від: 19 лютого 2019 року;19 лютого 2019 року; 11 березня 2019 року; 12 березня 2019 року; згідно з вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 31.10.2023 року, а тому подання установи підлягає частковому задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням засуджений звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на всі наявні в нього судимості, просить визначити з якого часу він відбуває покарання.

Позиції учасників судового провадження.

Засуджений підтримав подану ним апеляційну скаргу, просив її задовольнити та звільнити його від покарання.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, ухвалу суду вважав законною та просив залишити її без змін.

Мотиви суду.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Апеляційний суд вважає, що вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався у повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів від 18 липня 2024 року №3886-IX (далі - Закон №3886-IX).

Вказаним Законом №3886-IX внесені зміни у ст. 51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якими підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З часу набуття 09 серпня 2024 року чинності Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК може настати, лише якщо розмір викраденого майна перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.

Згідно з правовим висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладений у постанові від 07 жовтня 2024 року у справі №278/1566/21, провадження №51-2555кмо24, Закон № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Так, як видно з матеріалів справи засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання в ДУ «Дніпровська виправна колонія (№89)» за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 26.11.2024 року, яким він засуджений за ч. 1 ст. 357 КК України до остаточного покарання, яз із застосуванням положень ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Львівського апеляційного суду від 22 лютого 2024 року, у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Вироком Львівського апеляційного суду від 22.02.2024 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, за вчинення 10 червня 2022 року крадіжки майно потерпілого на суму 3500 грн.

Крім того, ОСОБА_7 , засуджено вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 31.10.2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком у 5 років за вчинення 20.03.2023 року крадіжки майно потерпілого на суму 2449,01 грн.

Вироком Володимир-Волинського міськсуду Волинської області від 27.08.2021 року, за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 357, ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Волинського апеляційного суду від 24.03.2023 року вказаний вирок змінено в частині призначеного покарання змінити та постановлено ОСОБА_7 вважати засудженим за ч. 1 ст. 357 КК України до 1 року обмеження волі, від відбування якого звільнено, на підставі ст. 49, ч.5 ст. 74 КК України, у зв?язку з закінченням строків давності. За ст. 185 ч.2, 186 ч. 2, 70 ч.1, 70 ч.4 КК України до 5 років позбавлення волі.

Так, цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме крадіжки чужого майна 19 лютого 2019 року на суму 250 грн. та 1000 грн., 11 березня 2019 року на суму 850 грн., 12 березня 2019 року на суму 202,07 грн., 20 січня 2020 року на суму 3300 грн.

Частково задовольняючи подання, суд першої інстанції виходив з того, що вартість майна, у викрадені якого визнано винуватим ОСОБА_7 згідно з вироком Володимир-Волинського міськсуду Волинської області від 27.08.2021 року по епізоду від 20 січня 2020 року, становить 3300 грн, вироком Львівського апеляційного суду від 22.02.2024 року становить 3500 грн., а відтак, за кожним вказаним епізодом окремо перевищує суму два неоподаткованих мінімумів доходів громадян, встановлених на день вчинення засудженим інкримінованого йому діяння, а також дія вказаного Закону про кримінальну відповідальність не розповсюджується на ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 357 КК України.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується й апеляційний суд, з огляду на таке.

Відповідно до Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185, 190 КК, у 2019, 2020 та 2023 роках становила 1921грн., 2102 грн та 2684 грн., відповідно.

Згідно з вироком Володимир-Волинського міськсуду Волинської області від 27.08.2021 року по епізоду від 20 січня 2020 року, становить 3300 грн, вироком Львівського апеляційного суду від 22.02.2024 року становить 3500 грн.

Таким чином, враховуючи, що вартість викраденого майна ОСОБА_7 , перевищує суми двох неоподаткованих мінімумів доході громадян, встановленої на день вчинення засудженим інкримінованих йому діяння, суд першої інстанції дійшов до обгрутованих висновків про відсутність підстав для звільнення його від покарання, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Отже, перевіркою матеріалів справи встановлено, що висновки суду першої інстанції знайшли своє підтвердження під час апеляційного провадження і з такими висновками погоджується суд апеляційної інстанції, а судом досліджені всі обставини, які мали значення для прийняття по справі законного і обґрунтованого рішення.

Що стосується посилань засудженого не незаконність рішення суду через не визначення йому початку терміну відбування покарання, то вони не заслуговують на увагу, з огляду на те, що вказані питанні на цій стадій кримінального провадження не підлягають вирішенню.

З огляду на викладене, колегією суддів не встановлено підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого, а відтак її слід залишити без задоволення, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та вмотивованою, тому не підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 74, 404, 405, 407, 539 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Новокадацького районного суду міста Дніпра від 13 червня 2025 року, якою частково задоволено подання установи про приведення вироку суду у відповідність до чинного законодавства залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4