Справа № 592/2957/25
Провадження № 1-кп/592/393/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, мешканця АДРЕСА_1 , військовослужбовця, одруженого, такого, що має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України у кримінальному провадженні №0000338 від 09.01.2025,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, проходячи її в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п. п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 125, 126, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Військової присяги, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, близько 10:10 09.01.2025, перебуваючи на території тимчасового розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 , у присутності військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , відкрито відмовився виконати наказ у формі бойового розпорядження командира НОМЕР_3 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_8 №4 дск від 08.01.2025, доведений офіцером групи психологічного супровіду та відновлення 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 , лейтенантом ОСОБА_5 ..

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 за пред`явленим йому обвинуваченням винним визнав частково, пояснивши, що дійсно 09.01.2025 відмовився виконувати наказ оскільки не міг виконати його за станом здоров`я. Після дослідження доказів визнав свою провину в повному обсязі, пояснивши, що не виконав наказ у зв`язку з незадовільним психологічним станом та побоюванням, що не зможе виконати інші накази командира у випадку загострення хвороби спини.

Показання обвинуваченого щодо обставин, викладених в обвинувальному акті, є послідовними, не містять протиріч, а тому визнаються належними доказами, які підтверджують пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав, що 09.01.2025 він в присутності двох інших військовослужбовців та лікаря зачитав ОСОБА_3 бойове розпорядження про його оперативне перепідпорядкування командиру іншого батальйону, проте ОСОБА_3 відмовився виконувати його, пославшись на стан здоров`я. Присутній лікар ознайомився з медичною документацією та не знайшов обставин, які б унеможливлювали виконання ОСОБА_3 наказу. Зазначив, що ОСОБА_3 тривалий час проходить військову службу в в/ч НОМЕР_2 , у його підрозділі з літа 2024 року. Належним чином виконував бойові завдання, був поранений, проте з грудня 2025 року його психологічний стан погіршився

Крім показань допитаного в судовому засіданні обвинуваченого та свідка, вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого правопорушення підтверджується наступними, дослідженими в судовому засіданні доказами:

-витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_2 від 25.02.2022 № 57 про зарахування ОСОБА_3 до списків особового складу частини з 25.02.2022 (а.с. 43);

-витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_2 від 10.08.2024 № 227 про призначення стрільцем 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу5 стрілецької роти НОМЕР_3 мтрілецького батальйону з 10.08.2024 (а.с. 42);

-витягом з бойового розпорядження командира 2сб 17овмбр №4 від 08.01.2025 ОСОБА_10 , відповідно до якого командиру 5 стрілецької роти було поставлене завдання підсилити ПВ стрільцем ОСОБА_3 (а.с. 28-29);

-копією довідки ВЛК від 10.12.2024 №2512 про те, на підставі ст. 61-в, 64-в, 23-в, 17-в графи ІІ Розкладу хвороб ОСОБА_3 є придатний до військової служби (а.с. 30);

-довідкою ординатора медичної роти в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_11 від 09.01.2025 №137 про те, що ОСОБА_3 09.01.2025 за станом здоров`я може виконувати бойові (службові) завдання за призначенням у складі штатного підрозділу (а.с. 31).

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження інших доказів визнано судом не доцільним, проти чого сторони кримінального провадження не заперечували, оскільки обставини ніким не оспорювалися та немає сумнівів у добросовісності їх позиції.

За таких обставин, суд вважає вину ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні доведеною повністю.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за . 4 ст. 402 КК України як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченому у відповідності зі ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, обставини його вчинення, характер діяння, мотивацію вчинення даного кримінального правопорушення, особу винного, ставлення винного до вчиненого ним діяння, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При визначенні виду та міри покарання ОСОБА_3 суд враховує вимоги ст. 65 КК України, згідно яких особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, тяжкість та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, особу винного, який раніше не судимий, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, проходить військову службу з лютого 2022 року, придатний до військової служби, має ряд захворювань, які не обмежують його придатності до військової служби.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає перебування на утриманні неповнолітньої дитини, добровільне з`явлення до ТЦК для мобілізації та тривале проходження військової служби, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Передбачених ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

При визначенні виду і розміру кримінального покарання суд також враховує, що одним із європейських стандартів кримінального судочинства є принцип «nulla poena sine lege» (ніякого покарання без закону), закріплений у ч. 1 ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 «не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення», а також принцип «пропорційності», коли призначене особі покарання є непропорційним втручанням держави у права людини (остаточне рішення ЄСПЛ від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12).

Згідно прецедентної судової практики ЄСПЛ, «тяжкість вчиненого злочину не повинна бути основним визначальним фактором щодо покарання, а щодо ув`язнення та його строків акценти треба зміщувати в бік досягнення ресоціалізації», тобто незалежно від того, що вчинили злочинці, визнання їх людської гідності передбачає надання їм можливості ресоціалізувати себе за час відбування покарання з перспективою колись стати відповідальним членом вільного суспільства. При цьому, суд враховує автономну концепцію поняття «покарання» в усталеній судовій практиці ЄСПЛ, яка передбачає, що «покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів» (рішення від 09.10.2003 у справі «Езех и Коннорс проти Сполученого Королівства» (Ezeh and Connors v. UK), заяви № 39665/98, № 40086/98), хоча це не виключає, що покарання може бути спрямоване на досягнення кількох цілей, поряд з карою та запобіганням це може бути ще й відшкодування.

Враховуючи викладене, засади, передбачені ст. 65 КК України, із врахуванням всіх обставин провадження та особи обвинуваченого, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, враховуючи позицію прокурора про необхідність перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, суд вважає за потрібне призначити ОСОБА_3 основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті ч. 5 ст. 407 КК України та призначити покарання з застосуванням ст. 69 КК України, а також, враховуючи, обставини справи та особу засудженого, зокрема що ОСОБА_3 є військовослужбовцем, раніше не відбував покарання у виді позбавлення волі, застосувати ст. 62 КК України.

На підставі ст.54 КК України, суд вважає за потрібне застосувати додаткове покарання у виді позбавлення військового звання «молодший сержант».

Оскільки судом призначається покарання, пов`язане з ізоляцією від суспільства, враховуючи встановлені та викладені раніше обставини та підстави, у тому числі визначені ст.178, п.4 ч.2 ст.183 КПК України, які підтверджують ризики, передбачений п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та відсутність заперечень обвинуваченого з цього приводу, на переконання суду запобігання спробам ухилитися від суду та вчинення нових (аналогічних) кримінальних правопорушень неможливе у разі застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази, процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 368, 371, 374, 376, 392, 395 КПК України,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки з позбавленням військового звання «молодший сержант».

На підставі ст.62 КК України замінити ОСОБА_3 основне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки на покарання тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на 2 (два) роки.

До набрання вироком законної сили застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою, негайно взявши його під варту в залі судового засідання.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з 22 квітня 2025 року.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1