23.04.2025
Справа № 642/1306/25
Провадження № 1-кп/642/332/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року колегія суддів Ленінського районного суду м. Харкова в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

в с т а н о в и л а:

В провадженні колегії суддів перебуває обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченій ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказуючи на існування ризиків, а саме п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які наразі не зникли та не зменшились, а також посилаючись на особу обвинуваченої та суть кримінального правопорушення, в якому вона обвинувачується. Також прокурор вважав можливим призначити справу до судового розгляду.

Захисник обвинуваченої проти клопотання прокурора, а також проти призначення справи до судового розгляду не заперечував, інших клопотань не заявляв.

Обвинувачена щодо клопотання прокурора поклалась на розсуд суду. Проти призначення судового розгляду кримінального провадження не заперечувала, інших клопотань не заявляла.

Заслухавши думку учасників процесу, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Щодо клопотання прокурора про продовження обвинуваченій строку запобіжного заходу.

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 23.10.2024 відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20.12.2024 без визначення застави, який надалі неодноразово продовжувався, востаннє ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 14.03.2025 строком до 12.05.2025.

Положеннями ч.3 ст. 315 КПК України передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Згідно з ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити також виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Згідно зі ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього кодексу.

Згідно із ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та відомості, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

За положеннями постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року №4 запобіжні заходи застосовуються за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим, взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки.

Крім того, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченої переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, колегія суддів бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що остання з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

При вирішенні питання про продовження обвинуваченій ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів враховує, що судовий розгляд по даній справі не розпочато, учасники процесу не допитані, також колегія суддів враховує особу обвинуваченої та тяжкість кримінального правопорушення, яке їй інкримінується, яке є особливо тяжким та санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна, що, на думку колегії суддів, свідчить про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. Тому застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для запобігання вказаним ризикам та не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої.

Встановлені під час обрання запобіжного заходу ризики, зазначені також прокурором в клопотанні, на думку колегії суддів, не зникли та не зменшилися наразі, і вони виключають, на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу обвинуваченій на більш м`який.

Відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає необхідним продовжити обвинуваченій строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме до 21.06.2025 включно, без визначення застави.

Щодо призначення справи до судового розгляду, колегія суддів приходить до висновку про необхідність призначення судового розгляду, оскільки дане кримінальне провадження підсудне Ленінському районному суду м. Харкова, обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст. 291 КПК України, підстав для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України та закриття кримінального провадження немає.

Відповідно до положень ст. 27, ч.3 ст. 31 КПК України, кримінальне провадження слід розглядати у відкритому судовому засіданні колегіально судом у складі трьох суддів.

Відповідно до ч.2 ст. 314-1 КПК України, беручи до уваги тяжкість кримінального правопорушення, досудова доповідь відносно обвинуваченої не складається.

Керуючись ст. ст. 27, 31, 177, 181, 194, 291, 314-316 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченій строку запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» на 60 днів, а саме до 21.06.2025 включно, без визначення застави

Строк дії ухвали до 21.06.2025 включно.

Призначити судовий розгляд по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ленінського районного суду м. Харкова на 19 травня 2025 року на 13 год. 30 хв.

Судовий розгляд проводити колегіально судом у складі трьох суддів.

У судове засідання викликати сторін кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена в частині запобіжного заходу безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченою - в той же строк, але з моменту вручення їй копії ухвали суду. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Повний текст судового рішення складено 23.04.2025.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_3

Суддя: ОСОБА_2