Провадження № 1-кс/947/5229/25
УХВАЛА

18.04.2025 м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю підозрюваного ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши матеріали за скаргою адвоката ОСОБА_4 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 , на незаконне затримання ОСОБА_3 який у кримінальному провадженні №0000189 від 18.02.2025 підозрюється у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332, ч.3 ст.358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

11.04.2025 до Київського районного суду м.Одеси в порядку ч.4 ст.615 КПК України надійшла скарга захисника підозрюваного ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 щодо незаконного затримання ОСОБА_3 працівниками СУ ГУНП в Одеській області.

Обґрунтовуючи подану скаргу на незаконне затримання ОСОБА_3 захисник зазначив, що слідчим управлінням ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0000189 від 18.02.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332, ч.3 ст.358 КК України.

Під час досудового розслідування даного кримінального провадження старшим слідчим СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 10.04.2025 о 10.00 год. адресом: м.Одеса, вул.Миколи Боровського, 3, в порядку ст.208 КПК України, затримано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Затримання ОСОБА_3 , на думку адвоката, є безпідставним, незаконним, оскільки підстав, передбачених ст.208 КПК України для затримання особи, не було з огляду на суворість повідомленої ОСОБА_3 підозри. Затримання, на думку захисника, порушує конституційні права особи. Захисник просить визнати затримання ОСОБА_3 10.04.2025 незаконним та негайно звільнити останнього з-під варти.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 свою скаргу підтримав, наполягав на задоволенні її вимог, крім звільнення ОСОБА_3 з під варти, оскільки щодо останнього ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 11.04.2025 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Додатково адвокат пояснив, що ОСОБА_3 10.04.2025 по документах за три хвилини до процесуального затримання було вручене повідомлення про підозру. Разом з тим, фактично ОСОБА_3 було затримано невстановленими особами в цей день, але на півтори години раніше, о 08:31. При цьому до ОСОБА_3 , який не чинив опору, з боку невідомої особи безпідставно було застосовано фізичне насильство, йому було нанесено удар кулаком в обличчя, він був збитий з ніг, до нього застосовані спеціальні засоби кайданки. Потім ОСОБА_3 було вивезено у невідоме місце, де його протримали біля години, очікуючи прибуття слідчого, якому ОСОБА_3 передали перед початком обшуку за місцем мешкання останнього.

На підтвердження викладеного захисник надав відеозаписи з камер зовнішнього спостереження, на яких видно, як невідома особа безпідставно і несподівано для ОСОБА_3 , який не передбачав таких дій, наносить удар кулаком в обличчя останнього, від якого ОСОБА_3 не втримався на ногах та впав на асфальт, де до нього застосовані спеціальні засоби кайданки. Після чого його піднімають і помішують у транспортний засіб, який їде у невідомому напрямку.

Підозрюваний ОСОБА_3 , приймаючи участь в судовому засіданні, підтримав скаргу і доводи свого захисника, і додатково пояснив, що невідома йому особа несподівано нанесла удар кулаком в обличчя, від якого він впав на асфальтне покриття, де на нього надягли кайданки. Від таких дій він відчув фізичний біль та моральні страждання, у нього до тепер болить щелепа. Вважає такі дії незаконними і скаржиться на них.

Далі ОСОБА_3 пояснив, що він за станом свого здоров`я через наявні у нього хвороби за висновком ВЛК є непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. У нього встановлений діагноз: цироз печінки, асоційований з вірусним гепатитом С, гепатосиленомегалія, варикозне розширення вен стравоходу І ступіня, хронічний панкреатит, рідко рецидивуючий перебіг, фаза ремісії без порушення функції. Його незаконне затримання унеможливлює ефективне лікування в умовах ізоляції від суспільства, порушує перебіг і графік медикаментозного лікування.

В завершення підозрюваний пояснив, що він особисто не звертався до правоохоронних органів із завою про кримінальне правопорушення з боку невстановлених осіб, які застосували до нього безпідставне фізичне насильство і спеціальні засоби. Він також про це не скаржився своєму захиснику та слідчому, оскільки був розгубленим через пережити ним вранці 10.04.2025 подіями. Він також разом із захисником підписали протокол затримання без зауважень.

Захисник також заявив, що на час розгляду даної скарги він із заявами та скаргами стосовно подій, які відбувалися під час затримання ОСОБА_3 до прокурора чи правоохоронних органів не звертався. Такі скарги і заяви на тепер готуються.

Старший слідчий СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 був належним чином сповіщений про судове засідання. Разом з тим до суду не прибув, але подав письмові заперечення, просив суд скаргу розглянути без його участі та відмовити у задоволенні скарги, оскільки затримання відбулося у процесуальний спосіб.

Дослідивши в судовому засіданні матеріали скарги і додатково додані документи/докази, вислухавши думку учасників судового провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, вважає за необхідне відмовити у задоволенні скарги, виходячи з наступного.

Положеннями ст.ст.3, 8 Конституції України встановлено засади верховенства права. Так, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Конституція України має найвищу юридичну силу. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ст.29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.

Згідно зі ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно усталеною практикою Європейського суду з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до ч.4 ст.5 Європейської конвенції з прав людини кожний, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікань встановлює законність затримання.

Відповідно до ст.13 Європейської конвенції з прав людини кожний, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, були порушені, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть, якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ч.4 ст.208, п.6 ч.3 ст.42 КПК України підозрюваний має право вимагати перевірки обґрунтованості його затримання.

Згідно ч.4 ст.615 КПК України скарги на будь-які рішення, дії чи бездіяльність прокурора, слідчого, прийняті або вчинені ним на виконання повноважень, визначених цією статтею (особливий режим кримінального провадження в умовах воєнного стану), можуть бути подані до суду. Їх розгляд здійснює слідчий суддя того суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

Положеннями ст.208 КПК України передбачено, що уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду, затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України; якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого статтями 255, 255-1, 255-2 Кримінального кодексу України.

ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження №0000189 від 18.02.2025 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332, ч.3 ст.358 КК України.

Згідно ч.5 ст.12 КК України і санкції ч.3 ст.332 КК України, вказане кримінальне правопорушення відноситься до тяжких злочинів.

Як вбачається з протоколу затримання ОСОБА_3 процесуально затриманий уповноваженою на те особою в умовах правового режиму воєнного стану на підставі п.6 ч.1 ст.615 КПК України коли виникли обґрунтовані обставини, які дають підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину.

Відповідно до ч.1 ст.615 КПК України уповноважена службова особа в умовах правового режиму воєнного стану має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу підозрювану у вчиненні злочину: або за наявністю випадків, визначених статтею 208 цього Кодексу; або коли виникли обґрунтовані обставини, які дають підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину (незалежно від тяжкості злочину).

Тому твердження захисника про те, що слідчий затримав ОСОБА_3 на підставі положень ст.208 КПК України є помилковим і спростовується протоколом затримання.

Як видно з протоколу затримання, уповноважений слідчий, що здійснив процесуальне затримання ОСОБА_3 , негайно повідомив затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснив право мати захисника, участь якого негайно була забезпечена, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього та інші процесуальні права.

Про затримання ОСОБА_3 негайно була повідомлена його мати.

Сам протокол затримання складений відповідно до вимог ч.5 ст.208 КПК України, протокол має усі необхідні дані і реквізити. Протокол затримання підписаний без зауважень затриманою особою і її захисником.

Копія протоколу під розпис вручена затриманому, та надіслана прокурору.

Крім того, як це було встановлено слідчим суддею, у протоколі затримання уповноваженим слідчим вказаний час фактичного затримання 10:00, який не відповідає часу, коли ОСОБА_3 був фізично затриманий невстановленими особами згідно відеозапису о 08:31.

Відповідно до ст.209 КПК України (момент затримання) особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Неправильне зазначення уповноваженим слідчим моменту затримання не є єдиною підставою для визнання незаконною всієї процесуальної дії - процесуального затримання особи, оскільки таке затримання відбулося уповноваженою особою та на підставах і в порядку, передбаченому КПК України. Час/момент затримання в подальшому руху кримінального провадження може бути виправлений як рішеннями слідчого і слідчого судді так і судовим рішенням, яким буде закінчено провадження в суді першої інстанції.

Тому законних підстав для задоволення скарги захисника не вбачається.

Разом з тим, під час розгляду скарги слідчим суддею встановлені обставини, які свідчать про надмірне застосування сили з боку невстановленої особи під час затримання ОСОБА_3 , яка без будь-якої демонстрації опору з боку останнього нанесла йому удар кулаком в обличчя, повалила на асфальт і у присутності кількох інших невстановлених осіб, які здійснювали затримання, застосувала спеціальні засоби кайданки.

Європейський суд з прав людини у рішенні Кучерук проти України від 06.09.2007 визнав порушення ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (заборона катування) надмірне застосування сили з боку особи, яка в силу Закону має монополію на застосування сили. Європейський суд з прав людини також наголошував у справах: Ребок проти Словенії перевищення мінімального рівня жорстокості; Каверін проти України безпідставне застосування кайданок, коли цього не вимагала ситуація, тощо.

Відповідно до ч.1 ст.206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Згідно ч.7 ст.206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний діяти в порядку, передбаченому частиною шостою цієї статті, незалежно від наявності заяви особи, якщо її зовнішній вигляд, стан чи інші відомі слідчому судді обставини дають підстави для обґрунтованої підозри порушення вимог законодавства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі.

Якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний відповідно до ч.6 ст.206 КПК України зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та:

1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи;

2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи;

3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

Оскільки затримана особа страждає на ряд захворювань, що зафіксовано слідчим суддею і підтверджено наданими документами, заявляє про те, що затримання унеможливлює подальше лікування, то у даному випадку необхідно зобов`язати адміністрацію Філії Центру охорони здоров`я ДКВС України в Миколаївський та Одеський областях та адміністрацію ДУ «Одеський слідчий ізолятор» забезпечити невідкладне проведення медичного обстеження, а при необхідності, лікування, підозрюваного ОСОБА_3 .

Згідно рішень Європейського суду з прав людини визнано порушення ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (заборона катування): у справі Гарумов проти України від 06.06.2019 - через невиправдані затримки надання медичної допомоги, не поміщення до лікарні на стаціонар, не проведення необхідних досліджень особи, що тримається під вартою; у справі Величко проти України від 28.01.2020 - через ненадання ліків/терапії особі, яка перебуває під контролем держави, і яка хворіє, у т.ч. на гепатит С.

Оскільки затримана особа заявила про незаконне застосування до неї фізичного насильства під час затримання, що також встановлено і зафіксовано слідчим суддею на підставі дослідженого відеозапису, враховуючи те, що невстановлена особа, що безпідставно застосувала фізичне насильство, можливо є оперативним працівником правоохоронного органу, то необхідно з огляду на вимоги підслідності, доручити Другому слідчому відділу з дислокацією в м.Одесі Територіального управління Держаного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, провести дослідження фактів, які стали відомі слідчому судді під час розгляду даної скарги, що дають підстави для обґрунтованої підозри надмірного застосування невідомою особою правоохоронного органу надмірного фізичного насильства щодо ОСОБА_3 під час його фізичного затримання.

Керуючись ст.ст.372, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 , на незаконне затримання ОСОБА_3 який у кримінальному провадженні №0000189 від 18.02.2025 підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332, ч.3 ст.358 КК України - відмовити.

Відповідно до ч.7 ст.206, ч.6 ст.206 КПК України доручити Другому слідчому відділу з дислокацією в м.Одесі Територіального управління Держаного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, провести дослідження фактів, які стали відомі слідчому судді під час розгляду даної скарги, що дають підстави для обґрунтованої підозри надмірного застосування невідомими особами правоохоронного органу надмірного фізичного насильства щодо ОСОБА_3 під час його фізичного затримання.

На підставі ч.6 ст.206 КПК України зобов`язати адміністрацію Філії Центру охорони здоров`я ДКВС України в Миколаївський та Одеський областях та адміністрацію ДУ «Одеський слідчий ізолятор» забезпечити невідкладне проведення медичного обстеження, а при необхідності, лікування, підозрюваного ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1