Справа №523/9964/25
Провадження №1-кс/523/4614/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Пересипського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Пересипського районного суду м. Одеси клопотання прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Одеси, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, обвинуваченого в рамках кримінального провадження №0000006 від 05.01.2025 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст.15 ч. 2 ст. 113 КК України

ВСТАНОВИВ:

Сторона обвинувачення просить продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» в межах строків досудового розслідування, без визначення застави.

На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, зокрема, що 24.02.2022 року о 05-00 год., за наказом президента Російської Федерації ОСОБА_7 , збройні сили Російської Федерації незаконно, віроломно вторглись на територію Україну, здійснили широкомасштабну неспровоковану військову агресію і збройний напад, застосовуючи всі види стрілецької, артилерійської, ракетної, іншої зброї, в тому числі засоби ведення війни, заборонені міжнародним правом, спричиняючи ураження і руйнування об`єктів військової і цивільної, в тому числі критичної, інфраструктури, ураження і вбивства особового складу підрозділів Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів, мирного населення, масово порушуючи при цьому закони та звичаї війни, передбачені міжнародними договорами, і масово вчиняючи на території України злочини проти основ національної безпеки України, проти життя та здоров`я особи, проти волі, честі та гідності особи, проти статевої свободи та статевої недоторканності особи, проти виборчих, трудових та інших особистих прав і свобод людини і громадянина, проти власності, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч.1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому, термін дії воєнного стану продовжено на 30 днів указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 (затверджений Законом України № 2119-IX від 15.03.2022) та від 18.04.2022 № 259/2022 (затверджений Законом України 2212-IX від 21.04.2022), а також на 90 днів - Указами Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 (затверджений Законом України № 2263-IX від 22.05.2022), від 12.08.2022 № 573/2022 (затверджений Законом України № 2500-IX від 15.08.2022), від 07.11.2022 (затверджений Законом України № 2738-IX від 16.11.2022), від 06.02.2023 № 58/2023 (затверджений Законом України № 2915-IX від 07.02.2023), від 01.05.2023 № 254/2023 (затверджений Законом України № 3057-IX від 02.05.2023), від 26.07.2023 № 451/2023 (затверджений Законом України № 3275-IX від 27.07.2023), від 06.11.2023 № 734/2023 (затверджений Законом України № 3429-IX від 08.11.2023), від 05.02.2024 № 49/2024 (затверджений Законом України № 3564-IX від 06.02.2024), від 23.07.2024 № 469/2024 (затверджений Законом України № 3891-ІХ від 23.07.2024), від 28.10.2024 № 740/2024 (затверджений Законом України № 4024-ІХ від 29.10.2024).

В розумінні положень ст. 2 Женевської конвенції про поводження з військовополоненими від 12.08.1949, ратифікованої Указом Президії Верховної Ради Української Радянської Соціалістичної Республіки від 03.07.1954, між Російською Федерацією та Україною з 20.02.2014 триває збройний конфлікт міжнародного характеру внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.

Встановлено, що в січні 2025 року до громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який постійно проживав в АДРЕСА_1 , в ході спілкування в месенджері (сервісі для обміну голосовими, текстовими повідомленнями і медіафайлами) "Telegram" звернувся невстановлений співробітник розвідувального органу держави-агресора - Російської Федерації, який використовує профіль у месенджері під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_4», посилання: ІНФОРМАЦІЯ_2 , прив`язаний до м.т. НОМЕР_5, який знаходився у невстановленому місці на території Російської Федерації або на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України (точне місце не встановлене), з пропозицією і вказівками здійснювати з метою ослаблення держави на території м. Одеси і Одеської області підпали релейних шаф сигнальних установок та інших засобів управління рухомим складом Одеської залізниці, яка має важливе народногосподарське та оборонне значення.

На вказану пропозицію і вказівки ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що Російська Федерація здійснює широкомасштабну неспровоковану військову агресію і збройний напад проти України, у зв`язку з чим в Україні у встановленому законом порядку введено воєнний стан, відповів згодою, тим самим вступив із зазначеним невстановленим співробітником розвідувального органу Російської Федерації у злочинну змову, направлену на вчинення диверсій.

В свою чергу, ОСОБА_4 на виконання спільного злочинного умислу з пропозицією і вказівками здійснювати з метою ослаблення держави на території м. Одеси і Одеської області підпали релейних шаф сигнальних установок та інших засобів управління рухомим складом Одеської залізниці, яка має важливе народногосподарське та оборонне значення, звернувся до громадянки України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на що ОСОБА_8 відповіла згодою, тим самим вступив з ОСОБА_4 у злочинну змову, направлену на вчинення диверсій.

На початку січня 2025 року, більш точні дата та час досудовим розслідуванням не встановлені, але не пізніше 11 год. 40 хв. 03.02.2025 ОСОБА_4 здійснював пошук та узгодження об`єктів диверсії з невстановленим співробітником розвідувального органу держави-агресора - Російської Федерації, який знаходився у невстановленому місці на території Російської Федерації або на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України (точне місце не встановлене) та був зареєстрований в месенджері «Telegram» під іменем " ІНФОРМАЦІЯ_4 " (ім`я користувача: " ІНФОРМАЦІЯ_2 ").

Надалі у цей же період часу ОСОБА_4 знайшов та узгодив з невстановленим співробітником розвідувального органу держави-агресора - Російської Федерації, був зареєстрований в месенджері «Telegram» під іменем " ІНФОРМАЦІЯ_4 " (ім`я користувача: " ІНФОРМАЦІЯ_2 ") об`єкт диверсії, а саме - релейну шафу вхідного світлофору "Ч"станції "Одеса - Східна", яка розташовувалася в межах залізничного перегону біля станції "Одеса - Східна" (1296 км, пікет 10) регіональної філії "Одеська залізниця" АТ "Укрзалізниця".

Продовжуючи свою протиправну діяльність, ОСОБА_4 03.02.2025 підшукав засоби для вчинення диверсії, а саме: придбав засіб ініціювання підпалу (автомобільний бензин) на невстановленій АЗС в м. Одесі, а також заздалегідь приготував ганчір`я, з метою ефективнішого підпалу обладнання, яке знаходилось в релейній шафі.

03.02.2025, більш точні дата та час досудовим розслідуванням не встановлені, але не пізніше 11 год. 40 хв. 03.02.2025, ОСОБА_8 за вказівкою ОСОБА_4 пішки прийшла до місця проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , після чого ОСОБА_8 та ОСОБА_4 пішки дійшли до місця розташування релейної шафи вхідного світлофору "Ч" станції "Одеса - Східна", яка розташовувалася в межах залізничного перегону біля станції "Одеса - Східна" (1296 км, пікет 10) регіональної філії "Одеська залізниця" АТ "Укрзалізниця", маючи при собі засоби вчинення кримінального правопорушення - засіб ініціювання підпалу (автомобільний бензин), ганчір`я.

Прибувши на зазначену ділянку місцевості, ОСОБА_4 знайшов поблизу автомобільну шину і вирішив застосувати її як додатковий засіб запалювання зазначеної релейної шафи, а також визначив на місцевості розташування релейної шафи вхідного світлофору "Ч" станції "Одеса - Східна", яка розташовувалася в межах залізничного перегону біля станції "Одеса - Східна" (1296 км, пікет 10) регіональної філії "Одеська залізниця" АТ "Укрзалізниця".

Завершуючи спільні протиправні дії по вчиненню диверсії в умовах воєнного стану та в період збройного конфлікту України з Російською Федерацією, 03.02.2025, приблизно о 11-40 год., ОСОБА_4 , діючи умисно, на виконання завдання невстановленого співробітника розвідувального органу Російської Федерації, який використовує профіль у месенджері під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_4», посилання: ІНФОРМАЦІЯ_2 , прив`язаний до м.т. НОМЕР_5, спільно з ОСОБА_8 , за попередньою змовою з нею, будучи обізнаним щодо розпочатої у 2014 році збройної агресії Російської Федерації проти України, яка 24.02.2022 набула характеру широкомасштабного військового вторгнення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді загрози національній безпеці в економічній і воєнній сферах, а також державній власності, переслідуючи мету ослаблення держави в умовах воєнного стану та в період збройного конфлікту, вчинив дії, спрямовані на зруйнування та пошкодження об`єкта, який має важливе народногосподарське та оборонне значення, а саме - здійснив підпал релейної шафи вхідного світлофору «Ч», розташованої на залізничному перегоні біля станції «Одеса-Східна» (1296 км, пікет 10) регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця», на території Красносільської ОТГ Одеського району Одеської області, яка відноситься до об`єкту критичної інфраструктури стратегічного призначення. При цьому, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_8 поклав впритул автомобільну шину біля релейної шафи вхідного світлофору «Ч», надалі засобом ініціювання горіння - автомобільним бензином облив шафу та автомобільну шину, підпалив ганчірку за допомогою запальнички, після чого, використовуючи вказану ганчірку, здійснив підпал шини, яка знаходилась впритул до релейної шафи вхідного світлофору «Ч», чим намагався здійснити підпал релейної шафи вхідного світлофору «Ч».

Після здійснення спроби підпалу релейної шафи сигнальної установки громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснив відео фіксацію горіння вказаної релейної шафи вхідного світлофору «Ч» на камеру свого мобільного телефону Samsung сірого кольору, номер м.т. НОМЕР_1 , IMEI1: НОМЕР_2 ; IMEI2: НОМЕР_3 та у пам`яті вказаного мобільного телефону зберіг відео файл, який було створено за результатами здійснення вказаної відео фіксації. В подальшому, використовуючи свій профіль під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 », який прив`язаний до м.т. НОМЕР_4 , у месенджері «Telegram», ОСОБА_4 направив вищевказаний відео файл невстановленому співробітнику розвідувального органу держави-агресора - Російської Федерації, який використовує профіль у месенджері під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 », посилання: ІНФОРМАЦІЯ_2 , прив`язаний до м.т. НОМЕР_5 , в якості звіту за вчинену диверсію.

Однак, протиправні дії ОСОБА_4 і ОСОБА_8 по вчиненню з метою ослаблення держави підпалу, спрямованого на зруйнування та пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, вчинене в умовах воєнного стану та в період збройного конфлікту, не були закінчені з причин, що не залежали від їхньої волі, оскільки шафа вхідного світлофору «Ч» не спалахнула і не загорілось.

Вищевказана релейна шафа вхідного світлофору «Ч», розташована на залізничному перегоні біля станції «Одеса-Східна» (1296 км, пікет 10) регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця», на території Красносільської ОТГ, Одеського району, Одеської області, відноситься до об`єкту критичної інфраструктури стратегічного призначення.

У зв`язку з викладеними фактичними обставинами, громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 113 КК України - закінчений замах на диверсію, за ознаками: закінчений замах на вчинення з метою ослаблення держави підпалів, спрямованих на зруйнування та пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, вчинений в умовах воєнного стану та в період збройного конфлікту, за попередньою змовою групою осіб.

Обґрунтованість повідомленої підозри сторона обвинувачення підтверджує зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду, а також вказує на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, запобігти яким, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо.

Досудове розслідування закінчено, але суд куди направлено обвинувальний акт не має можливості призначити підготовче судове засідання до спливу строку запобіжного заходу.

На сьогоднішній день виникла необхідність продовжити запобіжній захід у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що зміна запобіжного заходу на більш м`який, може стати перешкодою у проведенні повного та швидкого досудового розслідування, подальшого судового розгляду кримінального провадження, запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого закінчується 27.07.2025.

Сторона обвинувачення зазначає, що стосовно обвинуваченого слід продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки, відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст.ст. 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України.

При розгляді клопотання в судовому засіданні прокурор підтримав клопотання.

Захисник в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Обвинувачений в судовому засіданні підтримав позицію захисника.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників процесу та дослідивши надані докази, встановив, що Слідчим відділом УСБУ в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000006 від 05.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 113 КК України.

04.02.2025 ОСОБА_4 затримано в порядку ст.ст. 208, 615 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 113 КК України.

04.02.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 113 КК України.

05.02.2025 ОСОБА_4 Приморським районним судом м.Одеси обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 04.04.2025 включно.

02.04.2025 ОСОБА_4 Приморським районним судом м.Одеси продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 31.05.2025 включно.

29.05.2025 ухвалою слідчого судді Пересипського районного суду м.Одеси строк досудового розслідування продовжено до 04.08.2025 року.

29.05.2025 ОСОБА_4 Приморським районним судом м.Одеси продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 27.07.2025 включно.

Надані стороною обвинувачення докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.28, ч.2 ст.15, ч.2 ст. 113 КК України, що підтверджується: - повідомленням про вчинення кримінального правопорушення вх. № 65/16/912 від 03.02.2025;- протоколом огляду місця події релейної шафи вхідного світлофору "Ч" станції "Одеса - Східна", яка розташовувалася в межах залізничного перегону біля станції "Одеса - Східна" (1296 км, пікет 10) регіональної філії "Одеська залізниця" АТ "Укрзалізниця" від 03.02.2025;- актом про пожежу ДСНС від 03.02.2025;- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 03.02.2025;- протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого вилучено речові докази протиправної діяльності;- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 04.02.2025;- іншими матеріалами досудового розслідування у сукупності.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Матеріали кримінального провадження, на які посилалися прокурор, слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення обвинуваченим конкретних дій та доведеність його вини, як на те посилається сторона обвинувачення, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до обвинуваченого запобіжного заходу. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14.03.1984 Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Слідчий суддя також вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування, суду; незаконний вплив на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення, знищення, схову або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Слідчий суддя зазначає, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій. Ризик переховуватися від органів досудового розслідування та суду, в тому числі і на території інших держав, крім тяжкості покарання, яке передбачене санкцією статті, за якою йому повідомлено про підозру засвідчується і тим, що обвинувачений проживає в м. Одесі, яке розташоване поблизу державного кордону України з Республікою Молдовою.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК). Також обвинувачений обізнаних про обставини вчинення кримінального правопорушення, але на даний час не встановлених, що підтверджується тяжкістю покарання, яке передбачене санкцією статті, за якою йому повідомлено про підозру та тим, що всі особи, причетні до вчинення кримінального правопорушення, і свідки на даний час не встановлені і не допитані;

На переконання слідчого судді існує і ризик знищення, схову або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що підтверджується тим, що досудове розслідування у кримінальному провадженні не завершене, тим, що всі обставини вчинення кримінального правопорушення на даний час не встановлені; тим, що всі особи, причетні до вчинення кримінального правопорушення, і свідки на даний час не встановлені; тяжкістю покарання, яке передбачене санкцією статті, за якою йому повідомлено про підозру.

Наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, засвідчується тим, що інкриміноване кримінальне правопорушення мотивоване створенням загрози національній безпеці в економічній і воєнній сферах, а також державній власності.

Щодо доводів захисника про відсутність вказаних ризиків, слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винуватим, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування, суду, незаконний вплив на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення, спростовують доводи захисту про відсутність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Так, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не одружений, раніше судимий, має місце реєстрації та мешкання.

Однак, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя враховує й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосудді може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контрактами.

Згідно ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Враховуючи викладене, існування ризиків доведених прокурором, передбачених п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується, ті обставини, що ОСОБА_4 раніше судимий, не зважаючи на певні соціальні зв`язки у обвинуваченого, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав до задоволення клопотання. Більш того, за час тримання обвинуваченого під вартою зазначені ризики не зменшилися та не втратили своєї актуальності. З вказаних підстав, суд приходить до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , адже інший запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та уникнення ризиків встановлених при розгляді клопотання.

Даних щодо неможливості застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я слідчому судді не надано.

Висновок суду щодо необхідності продовження строку тримання ОСОБА_4 під вартою до вказаного строку ґрунтується на вищевикладених обставинах, що свідчать про не зменшення заявлених ризиків та виправдовують тримання особи під вартою, а наведені в клопотанні обставини перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання обвинуваченого під вартою.

При постановленні даної ухвали слідчий суддя, керуючись абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи, що останньому повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст.15 ч. 2 ст. 113 КК України в період воєнного стану.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 206, 211, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого в рамках кримінального провадження №0000006 від 05.01.2025 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 113 КК України, задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строкм на 60 днів, тобто до 21.09.2025 року.

Строк дії ухвали до 21.09.2025 включно.

Розмір застави не визначати.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя : ОСОБА_1