Номер провадження:1-кп/521/455/25
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2025 року м. Одеса
Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з секретарем ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого (в режимі відеоконференіції) ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси Одеської області, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , з середньо-спеціальною освітою, неодруженого та маючого малолітню доньку ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованого, без інвалідності, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -
Відповідно до обвинувального акту (зі зміненим обвинуваченням):
ОСОБА_5 , на теперішній час обвинувачується у тому, що 04 жовтня 2021 року близько о 15 годині, більш точного часу не було встановлено, прийшов до неповнолітньої знайомої ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Перебуваючи в помешканні потерпілої ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , побачив в руках останньої мобільний телефон марки «APPLE iPhone 11,128 Gb (purple)» та гарнітуру до нього марки «Headset APPLE Earpods», які належать останній, в цей момент у ОСОБА_5 , виник корисливий злочинний умисел на заволодіння чужим майном.
Дії ОСОБА_5 за даним епізодом стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України, а саме: заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).
Під час судового розгляду, а саме 10.06.2025 року у судовому засіданні, захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 звернулась до суду із клопотанням про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 190 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, та закриття кримінального провадження.
Обвинувачений ОСОБА_5 , (в режимі відеоконференції) в присутності свого захисника, клопотання підтримав та просив задовольнити, а кримінальне провадження за його обвинуваченням закрити. При цьому обвинувачений зазначив, що згоду на закриття кримінального провадження він надає добровільно та без примусу, йому зрозуміла суть обвинувачення, підстави та наслідки звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.
Захисник в судовому засіданні вважала своє клопотання обґрунтованим, просила звільнити свого підзахисного від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження за його обвинуваченням.
Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання сторони захисту про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження. Просила суд вирішити долю речових доказів.
Потерпіла та її законний представник у судовому засіданні участі не приймали, оскільки матеріали справи містять їх заяву про розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 без їх участі.
Розглянувши клопотання, дослідивши надані матеріали кримінального провадження та заслухавши думку учасників провадження, суд вважає, що клопотання сторони захисту підлягає задоволенню з наступних підстав.
Якщо строк давності сплив, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.
З обвинувального акту (зі зміненим обвинуваченням) вбачається, що ОСОБА_5 ставиться у провину вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Так, кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків та передбачає максимальне покарання у виді обмеження волі на строк до 3 років.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі і до дня набрання вироком законної сили минуло 3 (три) роки.
Початком перебігу строку давності у даному провадженні, згідно обвинувального акту, є 04 жовтня 2021 року, і ця обставина сторонами не заперечується. З огляду на наведене вбачається, що з цього часу минуло більше 3 (трьох) років, тобто у даному кримінальному провадженні сплили диференційовані строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.
Доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 49 КК України, суду не надано. Інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_5 кримінальне правопорушення не відносяться до переліку правопорушень, зазначених в ч.ч. 4, 5, 6 ст. 49 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 , якому були роз`яснені наслідки звільнення від кримінальної відповідальності за закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, надав свою згоду та наполягав на закритті кримінального провадження з нереабілітуючих підстав. Крім того, згідно правової позиції, викладеної Верховним Судом колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду 29 липня 2021 року (постанова по справі № 552/5595/18), вбачається, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілою стороною, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілим, щирого каяття тощо.
Отже, встановивши наявність усіх передбачених законом підстав, зясувавши позицію обвинуваченого ОСОБА_5 , впевнившись у його добровільності та усвідомленні наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, суд приходить до висновку що клопотання захисника підлягає задоволенню, а отже обвинувачений підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 190 КК України, а кримінальне провадження відносно нього, в силу п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, підлягає закриттю.
У даному провадженні потерпілою ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, на загальну суму 25 857 (двадцять п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят сім) гривень 70 (сімдесят) копійок.
Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31 березня 1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» у разі закриття справи, з передбачених законом підстав, цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної школи у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.
В такому випадку, у зв`язку із закриттям кримінального провадження, суд в рамках кримінального судочинства позбавлений можливості розглянути та вирішити цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 , тому має бути залишений без розгляду. При цьому суд роз`яснює потерпілій (цивільному позивачу), що, у разі наявності позовних вимог, вона має право вирішити їх у порядку цивільного судочинства.
Заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна не застосовувались.
Питання щодо долі речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. 49 КК України, ст. ст. 284-286, 350, 372 КПК України, суд
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про стягнення з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матеріальної (майнової) шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, на загальну суму 25 857 (двадцять п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят сім) гривень 70 (сімдесят) копійок залишити без розгляду. Роз`яснити потерпілій її право звернення до суду в порядку цивільного судочинства у разі наявності в неї позовних вимог.
Речові докази, відповідно до постанови слідчої від 13.12.2021 року, а саме:
- банківську картку банка «АльфаБанк» та навушники APPLE EARPODS вважати повернутими власниці за належністю, про що свідчить розписка ОСОБА_6 та її законного представника ОСОБА_7 .
Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Одеського апеляційного суду через Хаджибейський районний суд міста Одеси протягом семи днів з дня її проголошення.
Суддя ОСОБА_1