УХВАЛА

04 червня 2025 року

м. Київ

Справа № 308/4659/24

Провадження № 13-35зк25

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ,

розглянула заяву/клопотання ОСОБА_21 про постановлення окремої ухвали у справі № 308/4659/24 і

в с т а н о в и л а:

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 липня 2024 року ОСОБА_21 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 17 березня 2025 року постанову суду першої інстанції щодо ОСОБА_21 залишено без змін.

Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 30 квітня 2025 року відмовила у прийнятті до розгляду заяви ОСОБА_21 з доповненням до неї про перегляд наведених вище судових рішень щодо нього.

21 травня 2025 року ОСОБА_21 звернувся до Великої Палати Верховного Суду із заявою/клопотанням, в якій зазначає про неправомірне притягнення його до адміністративної відповідальності. Вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій і Велика Палата Верховного Суду залишили поза увагою його доводи про порушення норм матеріального і процесуального права, зокрема, принципів презумпції невинуватості та права на захист, гарантованих статтею 62 Конституції України та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Заявник просить постановити окрему ухвалу, посилаючись на статтю 54 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII) та частину шосту статті 9 Кримінального процесуального кодексу України, а саме постановити окрему ухвалу «…щодо виявлених ознак кримінальних правопорушень у справі № 308/4659/24, зокрема: підроблення документів, перевищення службових повноважень, службова недбалість, приховування злочину, порушення Бангалорських принципів суддівської етики; направити окрему ухвалу до центральних правоохоронних структур (Офіс Генерального прокурора, Служба безпеки України, Національне антикорупційне бюро України) для взяття ситуації на особливий контроль та забезпечити ретельний розгляд викладених ним фактів із його подальшим залученням до процесуальних дій, як це передбачено статтею 214 Кримінального процесуального кодексу України; письмово повідомити його про результати розгляду цього клопотання із зазначенням відповідального органу та особи, які отримають окрему ухвалу для реагування…».

27 травня 2025 року від ОСОБА_22 надійшла заява, в якій він викладає окреме прохання «… у разі ухвалення судом окремої постанови за результатами розгляду справи № 308/4659/24 матеріали, які містять відомості про можливі кримінальні правопорушення, мають бути направлені виключно до центрального апарату відповідного правоохоронного органу (Офіс Генерального прокурора, НАБУ, СБУ); заборонити або визнати недопустимим їх подальше делегування для розгляду та перевірки територіальним або регіональним підрозділам Закарпатської області (зокрема, Ужгородському району); у постанові окремо зазначити, що регіональні органи і посадові особи є об`єктами перевірки, а отже - не можуть бути одночасно виконувати функції перевіряючого органу…».

Крім того, 04 червня 2025 року від ОСОБА_21 надійшло доповнення, в якому він просить Велику Палату Верховного Суду врахувати те, що ним було направлено звернення до Голови Служби безпеки України, в якому «…викладено факти, що мають безпосередній зв`язок з національною безпекою, системними зловживаннями в судах, органах поліції, прокуратури та виконавчої влади…».

Перевіривши наведені у заяві/клопотанні доводи, Велика Палата Верховного Суду дійшла таких висновків.

Положеннями статей 6 та 19 Конституції України передбачено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України та зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закріплюючи право особи на справедливий суд, нормами частин першої та третьої статті 7 Закону № 1402-VIII передбачено, що кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом; доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Згідно зі статтею 48 Закону № 1402-VIII суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

За змістом статей 297-1, 297-2 та 297-5 КУпАП законодавець визначив єдину підставу для перегляду Великою Палатою Верховного Суду постанови у справі про адміністративне правопорушення - встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом, за заявою особи, на користь якої таке рішення постановлено.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 30 квітня 2025 року ОСОБА_21 , який просив переглянути постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 липня 2024 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 17 березня 2025 року, було відмовлено у прийнятті до розгляду його заяви з доповненням до неї відповідно до наведених норм, оскільки ОСОБА_21 у своїй заяві та доповненні до неї не порушував питання перегляду судових рішень за виключними обставинами з підстави, передбаченої частиною другою статті 297-1 КУпАП, та не наводив жодного рішення міжнародної судової установи, юрисдикція якої визнана Україною, яким би було встановлено порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні судом цієї справи про адміністративне правопорушення.

Стосовно ж заявленої ОСОБА_21 вимоги про постановлення окремої ухвали у зв`язку з виявленими ознаками кримінальних правопорушень у справі № 308/4659/24, а також пов`язаних із нею інших вимог, що містяться у поданій заяві/клопотанні Велика Палата Верховного Суду зазначає таке.

Згідно з приписами частини другої статті 45 Закону № 1402?VIII Велика Палата Верховного Суду:

1) у визначених законом випадках здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права;

2) діє як суд апеляційної інстанції у справах, розглянутих Верховним Судом як судом першої інстанції;

3) аналізує судову статистику та вивчає судову практику, здійснює узагальнення судової практики;

4) здійснює інші повноваження, визначені законом.

Водночасположеннями КУпАП не урегульовано питання постановлення такого виду судових рішень, як то окрема ухвала, на відміну від Цивільного процесуального кодексу України (стаття 262), Кодексу адміністративного судочинства України (стаття 249), Господарського процесуального кодексу України (стаття 246), відповідно до яких така можливість постановлення окремої ухвали передбачена.

Підставою ж для постановлення окремої ухвали за нормами Цивільного процесуального кодексу Українита Господарського процесуального кодексу України є виявлення судом при вирішенні спору порушення законодавства або недоліків в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Відповідно ж до норм Кодексу адміністративного судочинства України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Також за нормами вказаних процесуальних кодексів суд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції порушення (неправильного застосування) норм матеріального права або порушення норм процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення. Такі ж повноваження має Велика Палата Верховного Суду щодо питань передачі справ на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Отже, окрема ухвала суду є процесуальним засобом необхідного належного реагування (судового впливу) на порушення законності, а також причини та умови, що цьому сприяли, які виявлені ним саме під час судового розгляду.

Тобто суд може постановити окрему ухвалу за наявності в нього на розгляді конкретної справи.

Аналогічний підхід неодноразово застосований у рішеннях Великої Палати Верховного Суду (див. ухвали: від 30 січня 2025 року, справа № 380/18002/24; від 06 лютого 2025 року, справа № 380/21555/24; від 05 лютого 2025 року, справа № 447/845/23; від 25 травня 2023 року, справи № № 447/849/23, № 447/848/23; від 29 лютого 2024 року, справа № 447/845/23; від 04 липня 2023 року, справа № 447/854/23).

Враховуючи те, що у провадженні Великої Палати Верховного Суду не перебуває справа, у якій заявник просить постановити окрему ухвалу, підстав для прийняття до розгляду відповідної заяви/клопотання ОСОБА_21 немає.

Керуючись статтями 7, 45 та 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, Велика Палата Верховного Суду

у х в а л и л а:

Відмовити у прийнятті до розгляду Великою Палатою Верховного Суду заяви/клопотання ОСОБА_21 про постановлення окремої ухвали у справі № 308/4659/24.

Заяву/клопотання ОСОБА_21 з усіма доданими до неї матеріалами повернути заявникові.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач ОСОБА_1 Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_23 ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15 ОСОБА_16 ОСОБА_17 ОСОБА_19 ОСОБА_18 ОСОБА_20