Пересипський районний суд міста Одеси
Справа №523/5301/25
Провадження №1-кп/523/1198/25
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

21 липня 2025 року м. Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 та захисників адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , під час розгляду у відкритому дистанційному судовому засіданні, в приміщенні суду, в приміщенні суду, в режимі відеоконференції, кримінального провадження із звинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.321 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , кожну окремо, обвинувачують у декількох епізодах незаконного придбання, зберігання з метою збуту, а також у незаконному збуту наркотичного засобу та сильнодіючого лікарського засобу, в тому числі у великих розмірах, вчинених за попередньою змовою групою осіб.

Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 29 травня 2025 року ОСОБА_4 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 28 липня 2025 року включно, з альтернативою внесення застави у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 121120 грн.

Прокурором заявлено клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 , обґрунтоване її причетністю до вмінених злочинів, їх тяжкістю та суспільною небезпечністю, а також існуванням ризиків можливого переховування від суду, продовження злочинної діяльності та незаконного впливу на свідків.

Захисником адвокатом ОСОБА_8 заявлене клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт або особисте зобов`язання, або ж про зменшення розміру застави, як альтернативи її триманню під вартою, з підстав фінансової неспроможності сплатити раніше визначений розмір застави.

З`ясувавши протилежні думки сторін стосовно запобіжного заходу, суд дійшов наступного.

Відповідно до вимог ст.ст.177 та 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений не виконає покладені на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Тримання під вартою може бути застосовано, зокрема, до судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст.184 КПК України, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

При розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суду необхідно враховувати вимоги дотримання розумного строку як застосування такого запобіжного заходу, так і продовження строку його застосування. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України»).

ОСОБА_4 має незняту та непогашену судимість за злочини корисливої спрямованості, а також проступок у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, в даний час обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років (ч.2 ст.307 КК України).

Обґрунтованість причетності ОСОБА_4 до вмінених їй діянь була перевірена слідчим суддею при первинному застосуванні запобіжного заходу, а також не оспорюється стороною захисту в чинному судовому засіданні.

ОСОБА_4 усвідомлює тяжкість вмінених діянь, суворість можливого покарання за їх вчинення. В справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Окрім того, у справі «W проти Швейцарії» ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки це свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний (обвинувачений) може ухилитись від слідства.

Внаслідок збройної агресії російської федерації проти України з 24 лютого 2022 року Україною згідно відкритих даних не контролюється орієнтовно 15-20% власної території, що створює додаткові можливості для залишення підозрюваним території України, в тому числі поза офіційними пунктами пропуску.

Вищезазначене, на думу суду, обґрунтовує продовження існування ризику переховування обвинуваченої від органу досудового розслідування та суду.

Окрім того, обвинувачена не має жодних легальних джерел для належного матеріального існування, має незняту та непогашену судимість, а відтак необхідно визнати, що до теперішнього часу продовжує існувати ризик продовження нею злочинної діяльності.

В підготовчому судовому засіданні 03 квітня 2025 року (під час первинного обрання запобіжного заходу в суді) було з`ясовано, що ОСОБА_4 періодично вживала наркотичні засоби, фактично не брала участі в утриманні та вихованні своєї малолітньої дитини у зв`язку із відсутністю належних для цього умов, заявлене нею для можливого проживання житло є орендованим, а працевлаштування в якості продавця неофіційним, тобто остання не має міцних соціальних зв`язків.

Суд також враховує суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п.35 рішення Європейський суд з прав людини у справі «Летельє проти Франції», оскільки вчинення вмінених ОСОБА_4 злочинів спричинює як залежність інших осіб до постійного вживання наркотичного засобу та сильнодіючого лікарського засобу, так і пошуку ними джерел для купівлі таких засобів за рахунок іншої протиправної діяльності.

Окрім того, з урахуванням особи підозрюваної та обставин вмінених їй злочинів, суд вважає за необхідне залишити без змін раніше визначений розмір застави, як альтернативи триманню під вартою, оскільки він не є виключним, тобто визначений в межах, передбачених п.2 ч.5 ст.182 КПК України, для осіб, обвинувачених у вчиненні тяжкого злочину.

На думку суду, саме такий розмір застави, з огляду на необхідність виконання завдань кримінального провадження, буде тим розумним стимулюючим фактором, який стримуватиме обвинувачену від реалізації наявних ризиків, оскільки остання або інша особа (заставодавець) боятимуться втратити предмет застави у разі невиконання обвинуваченою процесуальних обов`язків.

При цьому, не виключається, що заставодавцем можуть бути не лише співмешканець, члени сім`ї та близькі родичі обвинуваченої, а й будь які інші фізичні чи юридичні особи, чиє фінансове становище дозволить внести визначений розмір застави.

Керуючись ст.ст.176-178,183,193,333,369-372 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 задовольнити, в задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 відмовити.

Продовжити строк застосування стосовно обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.321 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з подальшим утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» - строком до 20 вересня 2025 року.

Залишити без змін визначений розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченою ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України - у розмірі 40 (сорока) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 121120 (сто двадцять одну тисячу сто двадцять) грн.

Обвинувачена або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу, після чого обвинувачена звільняється з-під варти.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченунаступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися за межі населеного пункту за місцем проживання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання, місця роботи та контактні номери мобільного телефонного зв`язку; утримуватись від спілкування із свідками в даному провадженні на строк до 20 вересня 2025 року включно.

В разі внесення застави виконання ухвали покласти на начальника територіального органу поліції за місцем проживання обвинуваченої.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана впродовж п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії.

Головуючий ОСОБА_1