У х в а л а

21 травня 2025 року Слідчий суддя Підволочиського районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув клопотання прокурора у кримінальному провадженні начальника Підволочиського відділу Теребовлянської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор звернувся до суду із клопотанням, в якому просить накласти арешт на майно.

Із матеріалів клопотання слідує, що в провадженні СВ ВП №5 (смт Підволочиськ) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 357 та ч.4 ст. 185 КК України, відомості про яке внесені до ЄРДР за номером 0000073 по факту того, що 15.05.2025 до ЧЧ ВП №5 (смт Підволочиськ) надійшла заява ОСОБА_4 про те, що її знайома ОСОБА_5 під час спільного розпиття спиртних напоїв вчинила крадіжку паспорта громадянина України та грошових коштів в сумі 4300 грн, які знаходились в паспорті, чим спричинила потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду на вказану суму.

Прокурор вказує, що протоколом добровільної видачі було вилучено 4300 грн та паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий 10.07.2023 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які ОСОБА_5 викрала у ОСОБА_4 13.05.2025. Постановою слідчого грошові кошти в сумі 4300 грн та вказаний паспорт визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

На підставі вищевикладеного, виникла необхідність накласти арешт на вказане майно, з метою забезпечення його належного та законного зберігання.

В судове засідання прокурор та володілець майна не з`явилися, що в силу положень ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду цього клопотання.

Дослідивши клопотання та додані матеріали, слідчий суддя дійшов наступного переконання.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

У відповідності до положень ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

За змістом статті 98, пункту 1 частини 2 та частини 10 статті 170 КПК України, арешт майна, метою якого є збереження речових доказів, накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що це майно є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

В поданому клопотанні прокурор просить накласти арешт на грошові кошти в сумі 4300 грн та паспорт громадянина України, які належать ОСОБА_4 .

Слідчий суддя при розгляді даного клопотання враховує, що паспорт громадянина України необхідний для ідентифікації особи та підтвердження громадянства. Він є обов`язковим документом для громадян України.

Також слідчий суддя враховує, що грошові кошти, які вилучені під час добровільної видачі 16.05.2025, не будуть предметом дослідження їхньої справжності, для даного кримінального провадження достатньо лише зафіксувати загальну суму, описати купюри, що було зроблено в протоколі добровільної видачі. Вилучення грошових коштів створить для потерпілої надмірний фінансовий тягар.

Вирішуючи питання про дотримання справедливого балансу між правом особи на мирне володіння своїм майном та інтересами суспільства під час розгляду питання про арешт майна, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, арешт майна в рамках судового розгляду справи зазвичай стосується контролю за використанням майна. Таке втручання повинно бути законним, відповідати загальним інтересам і бути пропорційним, тобто воно повинно досягати "справедливого балансу" між вимогами загальних інтересів спільноти та вимогами захисту основних прав особи. Хоч будь-який арешт і тягне за собою завдання шкоди, фактично завдана шкода не повинна бути більшою, ніж неминуча, а між захистом права власності та вимогами загальних інтересів слід досягати "справедливої рівноваги".

Таким чином, проаналізувавши клопотання та матеріали долучені до нього, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 132, 170-173, 175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000073.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутня при її постановленні, в той же строк з дня отримання нею копії судового рішення, шляхом подачі апеляційної скарги.

Слідчий суддя ОСОБА_1