печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05.10.2023 у справі № 757/43544/23-к,-

В С Т А Н О В И В :

31.07.2025 до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05.10.2023 у справі № 757/43544/23-к.

В обґрунтування доводів клопотання зазначено, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05.10.2023 накладено арешт на майно, вилучене у ході обшуку 27.09.2023 в транспортному засобі Toyota Camry, номер кузова НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_2 , а саме: пристрій для відстрілу гумових куль Форт 17-Р, НОМЕР_3 з 13 предметами, схожими на набої;дозвіл на зброю НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 ;посвідчення № НОМЕР_6 (БО «Благодійний фонд «Монсерат» на ім`я ОСОБА_4 );кошти в національній валюті в сумі 149 090 грн.;кошти в іноземній валюті в сумі 300 доларів США;номерні знаки транспортних засобів НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 ; електро-магнітний блок чорного кольору.

Адвокат вказує, що арешт є необгрунтованим та безпідставним, оскільки вилучене майно немає відношення до кримінального провадження, у матеріалах кримінального провадження відсутні відомості які б підтверджували, що вилучені грошові кошти отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або набуті кримінально протиправним шляхом.

Також зазначено, що з моменту проведення обшуку, пройшло вже майже 2 (два) роки, однак жодної слідчої дії у кримінальному провадженні за участю ОСОБА_4 проведено не було.

Також вказує, що, враховуючи інформацію, яка отримана від ГУНП у м. Києві пристрій для відстрілу гумових куль Форт 17-Р, НОМЕР_3 з 13 предметами, схожими на набої та дозвіл на зброю НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 дійсно видавався ОСОБА_4 , однак на законний підставах.

З врахуванням зазначеного, адвокат вказує, що подальше застосування арешту щодо майна, яке належить ОСОБА_4 не є доцільним, оскільки такий арешт не дозволяє досягти жодної мети, передбаченої ст. 170 КПК України, накладення арешту не може об`єктивно забезпечити правову мету накладення арешту, а лише порушує права існуючого власника майна, у зв`язку з чим подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Адвокат в судове засідання з`явився, подав заяву про розгляд клопотання без фіксування технічними засобами, вимоги підтримав.

Прокурор в судове засідання подав заяву про розгляд клопотання без його участі та просив прийняти рішення відповідно до вимог КПК України.

Окрім цього, прокурором було долучено копію постанови про закриття кримінального провадження № 0001182 від 22.06.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 204 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали, якими воно обґрунтовується, приходить до наступного.

Судовим розглядом за наданими матеріали встановлено, що Офісом Генерального прокурора здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0001182 від 22.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 204 КК України.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.08.2025 у справі 757/757/43544/23 було накладено арешт на майно, вилучене у ході обшуку 27.09.2023 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21.09.2023 у справі 757/42115/23-к в транспортному засобі TOYOTA CAMRY, номер кузова НОМЕР_1 , а саме на: пристрій для відстрілу гумових куль ФОРТ 17-Р, НОМЕР_10 з 13 предметами, схожими на набої, дозвіл на зброю НОМЕР_11 № НОМЕР_5 , посвідчення № НОМЕР_6 БО «Благодійний фонд «Монсерат» на ім`я ОСОБА_4 , кошти в національній валюті в сумі 149 090 грн, кошти в іноземній валюті в сумі 300 доларів США, номерні знаки транспортних засобів НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , електро-магнітний блок чорного кольору, власником яких є ОСОБА_4 , з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом, або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Слідчий суддя, при вирішенні клопотання про скасування арешту майна, що накладений в рамках кримінального провадження, також враховує приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» () [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

У своєму рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

В судовому засіданні за наданими матеіралами встановлено, що кримінальне провадження № 0001182 від 22.06.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 204 КК України, було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Згідно п.5 ч.1 ст. 3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне провадження до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається у випадках, передбачених законом, і з моменту винесення постанови про закриття провадження досудове розслідування припиняється. Відповідно, в силу положень п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України, повноваження слідчого судді здійснюються в межах досудового розслідування, і після його закінчення (у тому числі шляхом закриття провадження) - такі повноваження припиняються.

Окрім цього, слідчий суддя звертає увагу, що у постанові від 15 квітня 2024 року у справі №554/2506/22 встановлено, що закриття кримінального провадження слідчим або прокурором автоматично припиняє дію заходів забезпечення кримінального провадження, включаючи арешт майна (ч.4 ст.132 КПК України)

Таким чином, у разі закриття кримінального провадження ухвала слідчого судді про арешт припиняє свою дію сама по собі, й запроваджені обмеження права власника володіння, розпорядження чи користування припиняються без додаткових рішень

Враховуючи вище викладене, слідчий суддя прийшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання, з зазначених вище підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 379, 392, 532 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05.10.2023 у справі № 757/43544/23, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1