Справа № 444/2777/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/228/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України,

з участю: прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_9

за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 захисника обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Жовківського районного суду Львівської області від 06 лютого 2025 року стосовно ОСОБА_6 ,-

встановила:

цим вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст.115 Кримінального кодексу України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з часу приведення вироку до виконання.

Зараховано ОСОБА_6 в строк покарання час його затримання з 08.08.2022 року по 10.08.2022 року.

Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.

Згідно вироку, ОСОБА_6 08 серпня 2022 року близько 17 години 30 хвилин, перебуваючи в житловому будинку за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , під час раптово виниклого словесного конфлікту із своїм сином ОСОБА_10 , на ґрунті особистих неприязних відносин, керуючись раптово виниклим умислом спрямованим на позбавлення життя ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в будинку за місцем проживання, взяв в сейфі гладкоствольну мисливську рушницю «ТОЗ-БМ К-16 № НОМЕР_1 », зарядив двома придатними до стрільби патронами та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті, вибіг на подвір`я та з метою вбивства здійснив із вказаної рушниці постріл у ОСОБА_10 , спричинивши потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді множинних вогнепальних сліпих осколкових поранень правого плеча з вогнепальним переломом головки плечової кістки, акроміального відростка лопаткової кістки, які відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я та наскрізне вогнепальне поранення правої м`яких тканин половини шиї, правого вуха, які відносяться до легкого ступеня тяжкості з короткочасним розладом здоров`я, однак не довів свого злочинного умислу на вбивство останнього до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки надійшов сусід ОСОБА_11 та почав до нього кричати.

На цей вирок апеляційну скаргу подав адвокат ОСОБА_8 захисник обвинуваченого ОСОБА_6 , просить оскаржуваний вирок скасувати і закрити кримінальне провадження.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що вирок суду повинен бути скасованим, у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Вказує, що призначене судом першої інстанції покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у виді семи років позбавлення волі є надто суворим відносно нього, оскільки прокурор, що підтримував державне обвинувачення в суді першої інстанції просив суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 з врахуванням усіх пом`якшуючих обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення при призначенні покарання обвинуваченому застосувати ст. 69 КК України. Призначити обвинуваченому ОСОБА_6 більш м`яке покарання ніж передбачено законом у виді п`яти років позбавлення волі. Однак судом першої інстанції такі доводи строни обвинувачення до уваги не прийнято та відхилено.

Вважає, що судом першої інстанції недостатньо та не в повній мірі взято до уваги та не враховано всіх обставини вчинення цього кримінального правопорушення, обставин які пом`якшують покарання, та даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який не заслуговує такого надто суворого покарання у виді позбавлення волі і не зможе відбувати це покарання з врахуванням його стану здоров`я та майже 70 річного літнього віку, та з цього приводу упереджено, безпідставно і необгрунтовано відхилено доводи сторони захисту.

Тому призначене судом першої інстанції покарання обвинуваченому ОСОБА_6 жодним чином не відповідає загальним засадам призначення покарання передбаченим ст. 65 КК України.

Захисник наголошує, що здійснюючи-підготовче судове засідання, та в подальшому протягом судового розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, що згідно ст. 12 КК України класифікується як особливо тяжкий злочин, де санкція передбачає покарання від 7-ми до 15-ти років позбавлення волі, суд першої інстанції не дотримався цих вимог ч.4 ст. 315 КПК України. Жодним чином суд першої інстанції не роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_6 його права заявляти клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього колегіально судом у складі трьох суддів, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, зокрема формальною розпискою про отримання пам`ятки про права і обов`язки обвинуваченого від 26.12.2022 p. ( Т.1, а.с, 31). Така пам`ятка, яка би мала вручатись судом під розписку обвинуваченому з правом на колегіальний розгляд провадження у матеріалах справи відсутня. Також журналом судового засідання від 26.12.2022р. (Т.1, а.с. 32), технічними записами судових засідань, та іншими матеріалами справи.

Вказує, що сторона захисту приходить до висновку про те, що суд першої інстанції діючи упереджено безпідставно і незаконно обмежив право обвинуваченого ОСОБА_6 заявити клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього законним складом суду колегіально у складі трьох суддів. Тому вирок суду ухвалений незаконним складом суду, є несправедливим і незаконним.

Вважає, що представлені стороною обвинувачення докази, які були предметом розгляду судом, на думку і переконання сторони захисту не містять даних про прямий умисел та винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України. Вказані докази по справі прямо вказують про те, що попередня агресивна поведінка потерпілого ОСОБА_10 , який раптово став наносити йому удари по обличчі та інших частинах тіла, викликали у ОСОБА_6 почуття реальної небезпеки та дії по припиненню посягання на його честь, здоровая і життя.

Однак ухвалюючи обвинувальний вирок суд з незрозумілих причин не взяв до уваги в повному обсязі показань обвинуваченого ОСОБА_6 та не оцінив такі як правдиві.

Тому показання обвинуваченого ОСОБА_6 , в тій частині, що він не мав наміру та умислу позбавляти життя свого сина ОСОБА_10 , а лише з метою самозахисту щоб запобігти подальшим протиправним діям сина, який будучи п`яним вчиняв по відношенню до нього насильницькі дії- згідно висновку експерта № 70/2022 від 09.08.2022 року, судово-медичної експертизи, заподіяв легке тілесне ушкодження, будучи у нервово емоційному стані, вирішив його налякати пострілом з власної мисливської рушниці, та провів один неприцільний постріл на подвір`ї свого господарства де знаходився син, внаслідок чого заподіяв сину ОСОБА_12 середнього ступення тяжкості тілесне ушкодження. Покази обвинуваченого ОСОБА_6 повністю узгоджуються з показаннями потерпілого ОСОБА_10 , та свідка ОСОБА_11 , відтак є повністю правдивими і достовірними та підтверджуються висновком експерта № 70/2022 від 09.08.2022 року, судово-медичної експертизи, висновком експерта № 778 від 12.09.2022року, судово-медичної експертизи, висновком експерта № 1999/2022-т від 19.08.2022 року, судово-токсикологічної експертизи.

Звертає увагу, що із письмової заяви потерпілого ОСОБА_10 , від 26.12.2022 p. (Т.1 а.с. 39) вбачається те, що він просить Жовківський районний суд Львівської області батька ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за спричинення йому тілесних ушкоджень не притягувати тому, що даний конфлікт стався з його вини, чим він сам спровокував батька, так як перед цим його побив. З батьком ОСОБА_6 зразу помирився, тому ніяких претензій матеріального і морального характеру до батька не має, цивільного позову заявляти не буде і не вважає себе потерпілим.

Як вбачається із оскаржуваного вироку, що суд мотивуючи наявність вини ОСОБА_6 прийшов до переконання про те, що ОСОБА_10 хоч і вчинив неправомірну дію по відношенню до ОСОБА_6 , онак не вбачає підстав вважати, що ОСОБА_6 сприймав дії ОСОБА_10 як реальну загрозу суспільно небезпечного посягання.

Беручи до уваги таке переконання суду про те, що ОСОБА_10 вчинив неправомірну дію по відношенню до ОСОБА_6 , захист звертає увагу на те, що суд у відповідності із ч.3 ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод мав право вийти за межі висунутого обвинувачення ОСОБА_6 зазначеного в обвинувальному акті та мав би змінити правову кваліфікацію кримінального правопорушення на ч.1 ст. 122 КК України, тобто умисне заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень при перевищенні меж необхідної оборони, що покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Вважає, що суд першої інстанції вправі був задовольнити клопотання і доводи потерпілого і сторони захисту в судовому засіданні та мав право змінити обвинувачення ОСОБА_6 змінивши правову кваліфікацію кримінального правопорушення із ч.2 ст.15 ч.1 ст. 115 КК України на кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КК України. Саме у вчиненні цього кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, умисного заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень повинен обвинувачуватись ОСОБА_6 .

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_8 , обвинувачений ОСОБА_6 , потерпіла ОСОБА_9 , апеляційну скаргу підтримали, просили вирок скасувати, справу скерувати на новий судовий розгляд, зокрема, оскільки, судом першої інстанції, не було роз`яснено обвинуваченому, ні в підготовчому судовому засіданні, ні протягом судового розгляду в подальшому, право заявити клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього колегіально судом, що є істотним порушенням.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції прокурор ОСОБА_7 підтримала апеляційну скаргу частково, просила вирок скасувати, призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання, оскільки судом першої інстанції допущено істотні порушення, оскільки не роз`яснено обвинуваченому, відповідно до ч.4 ст. 315 КК України, право заявити клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього колегіально судом.

Заслухавши доповідь судді, виступ обвинуваченої, захисника, потерпілої, прокурора, обговоривши наведені в апеляційні скарзі доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції вказаних вимог закону у повній мірі не дотримався, та допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Статтею 7 КПК передбачено, що кримінальне провадження за формою та змістом має відповідати його загальним засадам, у тому числі такій, як забезпечення права на захист, що належить до загальновизнаних принципів міжнародного права й розглядається як необхідна умова забезпечення права на справедливий судовий розгляд.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) проголошено право кожного на розгляд його справи незалежним та безстороннім судом, який визначено законом і який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти особи кримінального обвинувачення. Зазначену норму імплементовано в національне законодавство України, вона міститься у ст. 21 КПК України.

Зокрема, згідно з приписами ч. 2 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд з`ясовує думку учасників судового провадження щодо можливості призначення судового розгляду після виконання вимог, передбачених статтями 342-345 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 345 КПК України судовий розпорядник роздає особам, які беруть участь у судовому розгляді, пам`ятку про їхні права та обов`язки, передбачені цим Кодексом. Після ознайомлення обвинуваченого та інших осіб, які беруть участь у судовому розгляді, з пам`яткою головуючий з`ясовує, чи зрозумілі їм їх права та обов`язки і у разі необхідності роз`яснює їх.

Окрім цього, згідно з ч. 2 ст. 31 КПК кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів лише за клопотанням обвинуваченого.

Згідно з приписами ч. 4 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд роз`яснює обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років, право заявити клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього колегіально судом у складі трьох суддів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, а саме із звукозапису та журналу підготовчого судового засідання від 26 грудня 2022 року (т.1, а.с. 32), головуючий суддя ОСОБА_1 , не роз`яснював обвинуваченому ОСОБА_6 його право заявити клопотання про розгляд справи колегією суддів чим порушив вимоги ч. 4 ст. 315 КПК України.

В матеріалах справи наявна розписка обвинуваченого про отримання ним пам`ятки про права та обов`язки (т.1, а.с. 31), проте відомості про зміст цієї пам`ятки та зазначення у ній положень ч.3 ст. 31 КПК України відсутні.

Колегія суддів вважає, що вищевказані порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, що є безумовною підставою для скасування вироку суду, а тому вирок слід скасувати з призначенням нового судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 в суді першої інстанції, оскільки допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону не можуть бути усунені судом апеляційної інстанції.

Частина 6 ст. 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення Кримінального процесуального Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 415 КПК України призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Скасовуючи вирок суду через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів не входить в обговорення інших доводів апеляційної скарги.

З огляду на викладене апеляційні вимоги щодо скасування вироку слід задовольнити частково, вирок скасувати та призначити новий розгляд даного кримінального провадження в суді першої інстанції.

При новому судовому розгляді суд першої інстанції повинен з дотриманням вимог кримінального процесуального закону всебічно, повно та об`єктивно з`ясувати обставини кримінального провадження та ухвалити законне, вмотивоване й обґрунтоване судове рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 захисника обвинуваченого ОСОБА_6 задоволити частково, вирок Жовківського районного суду Львівської області від 06 лютого 2025 року стосовно ОСОБА_6 скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК Українив суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4