Справа№ 309/1254/25
Провадження № 1-кп/309/87/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2025 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження №0000003 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Дубове, Тячівського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Хустського районного суду Закарпатської області перебуває об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Ухвалою суду від 14 квітня 2025 року обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу його підзахисному з тримання під вартою на домашній арешт. У клопотанні посилається на те, що на даний час відпала потреба у застосуванні до обвинуваченого ОСОБА_4 такого виду запобіжного заходу як тримання під вартою, а до обвинуваченого достатньо було б застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки його підзахисний жодним чином не перешкоджав встановленню істини у кримінальній справі, він не має на меті уникати кримінальної відповідальності, так як вину свою у вчиненні злочинів не визнає, підозра у вчиненні злочину є недостатньо обґрунтовано і тому немає підстав вважати, що ОСОБА_4 продовжуватиме злочинну діяльність, так як злочинів він не вчиняв. До обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 мав місце роботи, де мав змогу заробляти кошти для свого утримання та утримання своєї сім`ї, має постійне місце проживання, нових злочинів не вчиняв та до цього часу його не підозрювали у вчиненні будь-якого злочину. Крім того, дитина ОСОБА_4 є інвалідом групи «» та потребує частково стороннього догляду та допомоги.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання захисника підтримав, просив суд змінити застосований до нього запобіжний у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечив проти задоволення клопотання. Представник потерпілих ОСОБА_6 підтримав думку прокурора.

Заслухавши клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_4 , думку прокурора ОСОБА_3 , суд вважає за доцільне змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

У відповідності до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно ст. 176 КПК України запобіжним заходом також є домашній арешт.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому, суд враховує його стан здоров`я.

Таким чином, обмеження прав ОСОБА_4 , які полягають у застосуванні до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не дають йому змогу реалізовувати, передбаченні ст. 49 Конституцією України права, а саме: на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування.

Крім того, ОСОБА_4 , стверджує, що сприятиме встановленню фактичних обставин кримінального провадження, так як зацікавлений щоб суд встановив істину по справі.

Одночасно суд враховує, що виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК (п. 9 листа ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 04.04.2013 р. № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України»).

Також суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, оскільки частиною 5 ст. 9 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог ч. З ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі «Слоєв проти України»), після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК. Продовження тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).

Такої іншої підстави в даному випадку та суспільного інтересу суд не вбачає.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження його застосування має містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання (продовження), так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення злочину, врахування особи винного та інших обставин (ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК). Слідчому судді, суду необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у справі «Белевитський проти Росії», пункти 111-112 рішення від 1 березня 2007 року; п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).

Згідно ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що для ОСОБА_4 , достатнім буде застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово. Застосування такого запобіжного заходу, забезпечить необхідний контроль за поведінкою та місцезнаходженням ОСОБА_4

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 181, 194, 331 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 задовольнити частково.

Змінити ОСОБА_4 , обвинуваченому вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці до 22 липня 2025 року включно.

Звільнити ОСОБА_4 з-під варти негайно в залі судового засідання.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язок у вигляді заборони залишати своє житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу суду цілодобово.

У відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) прибувати до суд за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування із свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення та до Хустського відділу поліції ГУНП України в Закарпатській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_1