Справа № 522/1875/24
Провадження № 1-кп/522/108825/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000981 від 14.12.2023 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки

с. Ображіївка, Шостинського району, Сумської області, громадянки України, з неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштованої, не заміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкаючої за адресою: АДРЕСА_2 раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участі учасників кримінального провадження:

прокурорів - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_9 ,

законного представника - ОСОБА_10 ,

спеціаліста, (психолога) - ОСОБА_11 ,

обвинуваченої - ОСОБА_6 ,

суд,-

ВСТАНОВИВ:

Фактичні обставини, встановлені судом під час розгляду справи.

14 грудня 2023 року, приблизно о 03 год. 40 хв., ОСОБА_6 перебувала у квартирі АДРЕСА_3 до якої вона прибула на запрошення орендаря зазначеної квартири ОСОБА_12 .

При цьому ОСОБА_6 було достовірно відомо, що на території України, Указом Президента України та Верховного головнокомандувача Збройних сил України ОСОБА_13 від 24.02.2022 № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ХІ введено воєнний стан на всій території України, дію якого неодноразово продовжено відповідно до Указів Президента та Законів України про їх затвердження, у тому числі відповідно до Указу Президента України від 06 листопада 2023 року № 734/2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України 08 листопада 2023 року № 3429-ІХ, продовжений строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб.

Користуючись цією обставиною, що ОСОБА_12 заснув, ОСОБА_6 вирішила таємно заволодіти належним йому майном, яке перебувало в квартирі. Діючи з вказаною метою з корисливих мотивів та переслідуючи ціль особистого збагачення, ОСОБА_6 пересвідчившись, що її дії непомітні для сплячого ОСОБА_12 , приступила до пошуку цінного майна та грошових коштів.

В результаті пошуків, ОСОБА_6 знайшла в кімнаті де спав ОСОБА_14 належну йому куртку в кишені якої виявила грошові кошти в сумі 39 000 гривень, а також зарядний пристрій до мобільного телефону торгової марки «iPhone», вартістю 1000 гривень, якими таємно заволоділа, поклавши до своєї сумки.

Таємно заволодівши зазначеним чужим майном та завдавши потерпілому ОСОБА_12 матеріальної шкоди на суму 40000 грн., ОСОБА_6 покинула приміщення зазначеної квартири поки потерпілий спав, розпорядившись вказаним належним йому майном на власний розсуд.

Умисні дії ОСОБА_6 , які виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, кваліфікована за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку (ч. 3 ст. 349 КПК України).

Так, обставини вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення встановлені судом шляхом дослідження доказів, обсяг яких був визначений відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК, з огляду на наступне.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_6 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, визнала повністю, та підтвердила вищевикладені обставини вчинення злочину, зазначивши, що дійсно при зазначених у обвинувальному акті час та місці, вона таємно викралаз кишені куртки потерпілого ОСОБА_14 грошові кошти в сумі 39 000 гривень, а також зарядний пристрій до мобільного телефону торгової марки «iPhone», вартістю 1000 гривень. У скоєному щиро покаялась, просила не позбавляти її волі, оскільки зробила для себе належні висновки.

Потерпілий ОСОБА_12 , який був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Крім того, обвинувачена заявила про те, що вона з доказами, добутими органами досудового слідства в підтвердження її провини згодна, їх не оспорює і просить суд в судовому засіданні їх не досліджувати.

Оскільки ОСОБА_6 визнала свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорювались, суд визнав недоцільним дослідження усіх доказів та розглянув справу відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_6 правильно розуміє зміст обставин, передбачених ч. 3 ст. 349 КПК України, сумнівів у добровільності його позиції немає, останньій роз`яснено, що у такому випадку вона буде позбавлена права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Мотиви суду.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_6 у вчинені нею кримінального правопорушення, та, діючи згідно ст. 337 КПК лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до вищевказаного обвинувального акту, кваліфікує її дії за ч. 4 ст.185 КК України за кваліфікуючими ознаками - таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Відповідно до положень ст. ст. 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

При визначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_6 у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу обвинуваченої, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття та вчинення кримінального правопорушення неповнолітньою.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлені.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_6 суд, згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного злочину й обставини їх вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінальних правопорушень і після їх вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Крім того, при призначенні обвинуваченій ОСОБА_6 , покарання, відповідно до положень ст. 65-67 КК України суд враховує умови її життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітньої.

Із висновку викладеному у досудовій доповіді сектору ювенальної пробації Пересипського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області від 03.07.2024р. вбачається, що для мінімізації ризиків вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає за можливе виправлення обвинуваченої ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства за умови спільних зусиль обвинуваченої, її сім`ї, органу пробації спільно з органами і службами, установами та закладами, що здійснюють соціальний захист і профілактику правопорушень за таким напрямком: 1. Періодично здійснювати оцінку потреб сім`ї обвинуваченої, забезпечити надання родині ОСОБА_6 соціальних послуг, що потребує дівчина та члени її сім`ї. Відповідну роботу рекомендовано проводити Центру соціальних служб, Службі у справах дітей. 2. Проводити профілактичні та превентивні заходи виховного характеру щодо недопущення вчинення повторних кримінальних правопорушень зі сторони ОСОБА_6 . 3. Пройти корекційну програму "Родинне коло" за індивідуально-профілактичною програмою "Життєві навички"; 4. Пройти корекційну програму "Побудова позитивної життєвої перспективи" за профілактичною програмою "Будуємо майбутнє разом"; 5. Пройти корекційну програму "Успішне спілкування з однолітками" за індивідуально-профілактичною програмою "Життєві навички", Пройти корекційну програму "Попередження вживання психоактивних речовин" за індивідуально-профілактичною програмою "Життєві навички"; 7. Пройти тренінгову програму "Вчимося керувати емоціями".

Також при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, данні про особу обвинуваченої ОСОБА_6 , яка визнала свою провину та щиро покаялась, злочин вчинила будучи неповнолітньою, раніше не судима, офіційно не працевлаштована, не заміжня, має постійне місце реєстрації та проживання, де характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, відсутність у потерпілого вимог майнового характеру, у зв`язку із чим суд вважає, ще необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню нею нових злочинів буде призначення їй покарання у виді позбавлення волі.

Водночас, умови, підстави та порядок звільнення особи від покарання та його відбування визначені розділом ХІІ Загальної частини КК України. Одним із таких випадків є звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 75 КК України в разі, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно з ч. 3 ст. 75 КК України у випадках, передбачених частинами 1, 2 цієї статті, суд ухвалює рішення про звільнення засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. При цьому, статтею 76 цього Кодексу визначено коло обов`язків, які суд покладає на особу в разі звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75,104 КК України.

Крім того, згідно ч.1 ст.104 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується до неповнолітніх відповідно до статей 75-78 цього Кодексу, з урахуванням положень, передбачених цією статтею.

Враховуючи вищевказані обставини кримінального провадження в сукупності з відомостями про особу обвинуваченої, зваживши на позиції сторін кримінального провадження в судових дебатах про можливість виправлення обвинуваченої без реального відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, суд вважає за можливе звільнити обвинувачену ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75,104 КК України, оскільки вважає, що виправлення останньої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень можливо без реального відбування покарання, але в умовах здійснення контролю за її поведінкою протягом іспитового строку з покладенням на неї обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Питання про речові докази вирішуються судом відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у вказаному кримінальному провадженні заявлено не було.

Відомості про наявність у кримінальному провадженні судових витрат відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 368-371, 373, 374, 376, 615 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити їй покарання у виді 5-ти (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України, ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1(один) рік.

Відповідно до пунктів 1 та 2 частини 1 статті 76 КК України, покласти на ОСОБА_6 обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

Виконання покарання в частині виконання обов`язків, покладених на ОСОБА_6 на підставі ст.76 КК України покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання ОСОБА_6 .

Початок строку виконання обов`язків, покладених на ОСОБА_6 , відповідно до ст.76 КК України, обчислювати з дня постановки ОСОБА_6 на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази у кримінальному провадженні №0000981, після набрання вироку законної сили, а саме:

- один слід папілярного візерунку на одному відрізку, фрагмент волосся, скляний бокал - знищити;

- сім-картку "Київстар" з написами НОМЕР_1 , а також пакет упаковку від сім - картки "Vodafone" з номером НОМЕР_2 , зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- мобільний телефон торгової марки «iPhone 13» в корпусі червоного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_3 , вважати повернутим за належністю ОСОБА_6 ;

- зарядний пристрій до мобільного телефону торгової марки «iPhone», білого кольору, вважати повернутим за належністю ОСОБА_12 ;

- мобільний телефон торгової марки «iPhone 14 Pro» в корпусі фіолетового кольору, ІМЕІ: НОМЕР_4 , вважати повернутим за належністю неповнолітньому свідку ОСОБА_15 .

Вирок може бути оскаржений сторонами судового провадження з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги у випадку її відсутності.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченій та прокуророві.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1