Справа № 755/3479/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" травня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002768 від 26.09.2021 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

26.09.2021 року близько 03 години 08 хвилин ОСОБА_3 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебував за адресою: м. Київ, пр-т. Романа Шухевича, 2-А, на території АЗС ТОВ «ОККО-ДРАЙВ», де побачив раніше невідомого йому ОСОБА_7 , який порушував громадський порядок, чіпляючись до оператора вказаної АЗС ОСОБА_8 .

Спостерігаючи вказану подію, ОСОБА_3 зробив зауваження ОСОБА_7 щодо його поведінки та висловив прохання щодо припинення порушення громадського порядку, на що ОСОБА_7 не відреагував та розпочав словесний конфлікт з ОСОБА_3 , в ході якого у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_7 , після чого ОСОБА_3 наніс ОСОБА_7 один удар ногою в область тулуба та три удари рукою в область голови, внаслідок яких ОСОБА_7 завдано тяжкі тілесні ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав та пояснив, що в день події 26.09.2021 року він після роботи на таксі їхав додому, дійсно вживав ввечері трішки алкогольних напоїв, приблизно о 03 годині водій таксі заїхав до АЗС «ОККО», що за адресою: м. Київ, пр-т. Романа Шухевича, 2-А, з метою придбати пальне, водій зупинився на території АЗС та пішов до каси, в цей час він, знаходячись в салоні авто, почув як раніше незнайомий чоловік, як стало відомо пізніше, ОСОБА_7 , чіпляється до оператора вказаної АЗС, він вирішив втрутитись та зупинити неналежну поведінку ОСОБА_7 , вийшов з автомобіля, підійшов до ОСОБА_7 та зробив йому зауваження, проте той на зауваження не реагував, у той же час почав його ( ОСОБА_3 ) словесно ображати, погрожував та намагався щось дістати з кишені, після чого, злякавшись, він ( ОСОБА_3 ) завдав ОСОБА_7 один удар ногою в область тулуба та декілька ударів кулаком в область голови, внаслідок останнього удару той впав на землю, на його ( ОСОБА_3 ) думку, в той момент потерпілий був при свідомості, проте залишався на землі, після чого він ( ОСОБА_3 ) сів до автомобіля таксі та, після повернення водія, вони почали виїжджати з території АЗС, у цей час, озирнувшись, він ( ОСОБА_3 ) помітив те, що ОСОБА_7 продовжує лежати на землі та не рухається, тому він ( ОСОБА_3 ) попрохав водія повернутись на місце події, де він ( ОСОБА_3 ) намагався самостійно надати ОСОБА_7 медичну допомогу та одразу викликав екстрену медичну допомогу, проте на момент приїзду медиків ОСОБА_7 вже помер. В подальшому, на місце події прибули працівники поліції та затримали його ( ОСОБА_3 ). Крім цього, ОСОБА_3 додав, що повністю усвідомлює свою провину, дуже шкодує про свій вчинок, оскільки не бажав ОСОБА_7 смерті, добровільно відшкодував сестрі загиблого моральну шкоду. Також просив суд, ураховуючи пом`якшуючі обставини, зокрема визнання вини, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданої шкоди та добровільну мобілізацію до ЗСУ з метою захисту України від збройної агресії рф, призначити йому мінімально можливе покарання та не позбавляти його волі.

Таким чином, показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку про те, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Між тим, призначаючи покарання, суд враховує правовий висновок Верховного Суду, висловлений у постанові від 16.06.2022 року (справа 753/12797/18), у якій Верховний Суд, залишаючи рішення місцевого та апеляційного судів без змін, погодився з тим, що обвинувачені зарекомендували себе задовільно, обов`язки, покладені на них судом, виконують, з моменту вчинення злочинів пройшов тривалий час більше 3 років, обвинувачені не вчиняли жодного злочину, не притягувались до адміністративної відповідальності, мають 4 малолітніх дітей, що, на переконання колегії суддів, свідчить про можливість їх виправлення і перевиховання без ізоляції від суспільства.

Також ураховує правовий висновок Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлений у постанові від 10.02.2022 року (справа № 359/5739/17), у якій Верховний Суд звертає увагу, що висновки суду мають ґрунтуватися на тих відомостях, які він оцінює на час ухвалення рішення, зокрема на відомостях про кожний вчинений особою злочин, посткримінальну поведінку та її характеристику, спосіб життя, соціальні зв`язки, поведінку до, в момент та після вчинення кримінального правопорушення, соціально-демографічні властивості та соціально-психологічну характеристику. Також слід врахувати ознаки, які характеризують особистісні прояви в основних сферах життєдіяльності, та зважити на спрямованість і мотиви протиправної поведінки, тривалість та інтенсивність протиправної діяльності, наявність чи відсутність судимості в особи, що притягується до кримінальної відповідальності. Лише проаналізувавши всі зазначені обставини, суд може дійти висновку про наявність підстав для звільнення особи від відбування покарання.

Отже, призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який має вищу освіту, не одружений, офіційно не працює, раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває. Також суд враховує його вік та стан здоров`я.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставою, яка обтяжує покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Отже, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, обставин та наслідків вчинення кримінального правопорушення, з урахуванням особи обвинуваченого, посткримінальну поведінку обвинуваченого, зокрема те, що він повернувся на місце події та викликав швидку медичну допомогу, намагався надати допомогу потерпілому у виді штучного дихання та масажу серця, добровільно відшкодував сестрі загиблого заподіяну моральну шкоду, ставлення до вчиненого та наявності декількох обставин, які пом`якшують покарання, а саме щирого каяття, активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільного відшкодування завданої шкоди, що у своїй сукупності, на переконання суду, істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а тому, враховуючи викладене, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_3 покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі.

Крім того, враховуючи те, що ОСОБА_3 має позитивну характеристику з місця роботи та проживання, з лютого 2022 року добровільно мобілізувався до ЗСУ та з 17.06.2022 року брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, проте визнаний непридатним до військової служби за станом здоров`я у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з військовою службою та 03.02.2025 року звільнений з військової служби в запас, має позитивну характеристику з місця служби, нагороджений відзнакою «Кров за Україну» та медаллю «За оборону рідної держави», крім того з моменту вчинення вказаного кримінального правопорушення пройшов значний час, за який ОСОБА_3 не вчиняв протиправних дій, що суттєво знижує його суспільну небезпеку, суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення можливе без ізоляції від суспільства та вважає за можливе застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та покласти на обвинуваченого обов`язки, визначені ст. 76 КК України. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати відсутні.

У порядку ст. 100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

- DVD-R диск із відеозаписом із камер відеоспостереження, зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасникам кримінального провадження роз`яснюється право звернутися із заявою про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, учасниками в якому вони були.

Суддя: