Справа № 489/4558/25
Провадження № 1-кс/489/2238/25
Інгульський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

іменем України

19 серпня 2025 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Інгульського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Миколаєві клопотання захисника ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001066 від 10.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, про скасування арешту майна,

з участю прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_3 ,

встановив:

До слідчого судді надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту з мобільного телефону «Iphone», що належить підозрюваному ОСОБА_5 , накладеного ухвалою від 27.06.2025, оскільки вилучення вказаного телефону відбулося в позапроцесуальний спосіб.

Підозрюваний та захисник підтримали клопотання.

Прокурор заперечував проти його задоволення, зазначивши про те, що досудове розслідування триває та вилучений телефон має значення речового доказу, а також може бути конфіскований за вироком суду як вид покарання.

Вислухавши учасників, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків.

В судовому засіданні встановлено, що Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР у м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001066 від 10.02.2025, в якому 23.06.2025 ОСОБА_5 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме в тому, що він за попередньою змовою з ОСОБА_6 , будучи поліцейськими СРПП ВП № 2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області, 23.06.2025 в денний час у місті Снігурівка Баштанського району Миколаївської області одержали неправомірну вигоду в сумі 10000 грн від ОСОБА_7 за непритягнення до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, що вчинено з використанням службового становища за попередньою змовою групою осіб.

Ухвалою слідчого судді від 27.06.2025 накладено арешт, серед іншого, на належний підозрюваному ОСОБА_5 мобільний телефон «Iphone», вилучений під час обшуку 23.06.2025, з метою забезпечення його збереження як речового доказу, а також забезпечення можливості виконання рішення суду в частині конфіскації майна підозрюваного як виду покарання.

Слідчий суддя керується тим, що одним із загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження відповідно до ст. 132 КПК України є те, що певний захід забезпечення може застосовуватись тоді, коли потреби досудового розслідування виправдовують подібне втручання у права і свободи особи.

Згідно з ч. 2 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Поряд з тим, при розгляді клопотання встановлено, що досудове розслідування триває, слідчим та прокурором не приймалося рішення про закриття кримінального провадження, ОСОБА_5 на даний час має процесуальний статус підозрюваного, що свідчить про те, що на час розгляду клопотання продовжують існувати обставини, які стали підставою для накладення арешту на вищевказаний телефон підозрюваного.

При цьому, не можуть бути підставою для скасування арешту посилання захисника на те, що вилучення телефону відбулося не у службовому транспортному засобі органу Національної поліції, а при фактичному затриманні підозрюваного безпосередньо у нього, оскільки, по-перше, як вірно зазначив захисник, органом досудового розслідування відбулося фізичне затримання підозрюваного ОСОБА_5 невдовзі після скоєння інкримінованого кримінального правопорушення, під час якого був проведений особистий обшук затриманої особи без ухвали слідчого судді на підставі ч. 5 ст. 208 КПК України та виявлено вказаний телефон.

По-друге, той факт, що фізичне затримання ОСОБА_5 та його особистий обшук відбувалися не безпосередньо у службовому транспортному засобі, а біля нього, жодним чином не вказує на незаконність вилучення його телефону, оскільки слідчим суддею був наданий дозвіл на його вилучення відповідною ухвалою. При цьому, вилучення телефону не у транспортному засобі, а безпосередньо у затриманого жодним чином не вказує на незаконність такого вилучення, оскільки, як зазначено вище, був проведений особистий обшук затриманої особи, що прямо передбачено КПК України.

По-третє, вказані твердження сторони захисту щодо незгоди з процесом та ходом вилучення телефону жодним чином не спростовують обставин того, що вказаний телефон має значення речового доказу у даному провадженні та до нього може бути застосована конфіскація як вид покарання за вчинення інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, що і стало підставою для накладення арешту на таке майно.

Крім того, не можуть бути підставою для скасування арешту твердження захисника про те, що на час проведення обшуку ОСОБА_5 був затриманий, однак йому не були роз`яснені права та не забезпечено можливість користуватися правовою допомогою захисника, оскільки з моменту фізичного затримання особа набуває статусу підозрюваного та особа, яка здійснює затримання, уповноважена проводити особистий обшук затриманої особи.

Також факт відсутності захисника після затримання особи та під час проведення її особистого обшуку жодним чином не нівелює законність результатів такого обшуку, оскільки вилучення в підозрюваного телефону відбулося б у всякому випадку, належно від присутності або відсутності захисника під час такої слідчої дії, оскільки суть вказаної слідчої дії полягає у вилученні в особи наявних предметів незалежно від її волевиявлення на це.

Таким чином, оскільки досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні не закінчене та органом досудового розслідування не прийняте відповідне процесуальне рішення за наслідками вказаного розслідування, вилучене майно, на яке накладений арешт, по теперішній час має значення речового доказу та щодо нього може бути застосована конфіскація як вид покарання, тому необхідно забезпечити його збереження для розслідування та закінчення даного провадження шляхом арешту на нього.

Вказане є підставою для відмови в задоволенні клопотання.

Керуючись статтями 174, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001066 від 10.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, про скасування арешту майна - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1