Справа № 738/1161/25
№ провадження 1-кп/738/113/2025
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2025 року місто Мена Менський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

під час розгляду у відкритому судовому засіданні кримінального провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000121 стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Сєвєродонецька Луганської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , з загальною середньою освітою, розлученого, маючого на утриманні малолітню дитину, учасника бойових дій, є особою з інвалідністю 2 групи, нагородженого медаллю «За військову службу Україні», нагрудним знаком «За службу та звитягу» ІІІ ступеня, раніше судимого вироком Менського районного суду Чернігівської області від 24 квітня 2024 року за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України, із застосуванням ст. 69, 70 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі частини 1 статті 58 КК України, замість позбавлення волі строком 2 роки призначено покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком 2 роки з відрахуванням із суми грошового забезпечення в дохід держави в розмірі двадцяти відсотків, вироком Менського районного суду Чернігівської області від 10 червня 2025 року за ч. 1 ст. 382 КК України до штрафу в сумі 10 200 гривень та службового обмеження для військовослужбовців строком 2 роки з відрахуванням із суми грошового забезпечення в дохід держави в розмірі двадцяти відсотків,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 Кримінального кодексу України (далі КК), -

з участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про наступне:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного Судом доведеним.

ОСОБА_3 13 квітня 2025 року близько 17 години 10 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля ганку будинку по АДРЕСА_3 , на ґрунті триваючих особистих неприязних відносин із ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_7 один удар ножем в ліву здухвинну ділянку живота, заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення лівої половини живота з ушкодженням тонкого кишківника, сальника з внутрішньою кровотечою, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 15 від 10.05.2025 відносяться до категорії тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент їх спричинення.

ІІ. Позиція обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 допитаний у судовому засіданні, вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, погодившись з усіма фактичними обставинами справи та кваліфікацією діяння, пояснив, що до моменту вчинення ним злочину з потерпілим ОСОБА_7 у нього були неприязні відносини. 13 квітня 2025 року у другій половині дня він перебував у гостях у куми ОСОБА_8 де вживав спиртні напої. Потім на власному автомобілі поїхав до господарства, де на його думку мав перебувати ОСОБА_7 . При собі він мав розкладного ножа. В господарстві він постукав у вікно будинку. З будинку вийшов потерпілий і він ( ОСОБА_3 ) вийнявши з кишені ножа наніс ним один удар в ліву частину живота ОСОБА_7 . Після цього пішов з вищевказаного подвір`я. Ніж, яким наносив удар викинув по дорозі на узбіччя. У вчиненому щиро кається, просить суд суворо не карати.

ІІІ. Позиція потерпілої сторони.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні дав показання, в яких зазначив, що в день події він перебував спочатку в будинку своєї сестри, а потім у будинку матері. Святкували ОСОБА_9 . Близько 16 години 50 хвилин він пішов до будинку сестри по колонки. Коли він зайшов в будинок то у вікно хтось постукав. Він вийшов з будинку і, стоячи на порозі, він побачив ОСОБА_3 . Останній, вийнявши ножа, наніс ним один удар в область живота. Він відчув пекучий біль в боку. Після цього відразу закрив двері. Перебуваючи в будинку він зателефонував сестрі і повідомив, що ОСОБА_3 його «підрізав». Остання викликала швидку допомогу.

ІV. Досліджені в судовому засіданні докази.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні дала показання в яких заначила, що вона є рідною сестрою потерпілого ОСОБА_7 13 квітня 2025 року останній перебував у неї в гостях. Потім вони пішли до їх матері. В післяобідній час ОСОБА_7 пішов до неї додому по музичні колонки. Згодом він їй зателефонував та повідомив, що його «підрізав» ОСОБА_3 . Вона поїхала до себе додому, де на підлозі виявила брата з тілесним ушкодженням. Викликала швидку.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 дав суду показання, в яких зазначив, що в день події він перебував в будинку ОСОБА_10 , відпочивав. Згодом прийшов ОСОБА_7 та повідомив, що з дозволу сестри візьме колонки. Потів хтось постукав у вікно і потерпілий пішов відкривати. Зі сторони коридору почувся якийсь шум. Коли він підійшов то ОСОБА_7 закривав вхідні двері. Через вікно коридору він побачив ОСОБА_3 , який залишав територію господарства. ОСОБА_7 тримався за живіт та коли підняв футболку то він побачив рану. Згодом прийшла ОСОБА_10 , яка й викликала швидку.

Свідок ОСОБА_8 дала пояснення, в яких зазначила, що 13 квітня 2025 року ОСОБА_3 разом з дружиною та тещою гостювали в неї вдома. Разом вживали спиртне. Обвинувачений протягом застілля два рази відлучався. Куди він їздив вона не знає. Після його другої поїздки до ОСОБА_12 зателефонувала ОСОБА_13 та повідомила, що ОСОБА_3 порізав ОСОБА_7 . Коли обвинувачений повернувся, то ОСОБА_14 задала про це запитання, на що той відповів що нічого не робив.

Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000121 від 13 квітня 2025 року (а.с. 61), яким підтверджується внесення відповідних відомостей про кримінальне правопорушення і початок досудового розслідування відповідно до статті 214 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

Протокол огляду місця події від 13 квітня 2025 року (а.с. 64-68) в ході проведення якого було оглянуто домоволодіння по АДРЕСА_3 . Під час огляду були виявлені та вилучені сліди від протекторів шин транспортного засобу, плями речовини бурого кольору на килимі, рушник з плямами бурого кольору.

Протокол обшуку від 13 квітня 2025 року (а.с. 77-82) в ході проведення якого було обшукано автомобіль Volkswagen Passat НОМЕР_1 . Під час обшуку були виявлені та вилучені флісову кофту зеленого кольору та металевий ніж.

Протокол огляду речей від 14 квітня 2025 року (а.с. 89-90), в ході якого було проведено огляд штанів спортивних темно синього кольору, куртки синтипонової чорного кольору, футболки сірого кольору. Вказані речі були вилучені.

Протокол обшуку від 18 квітня 2025 року (а.с. 99-101) в ході проведення якого було обшукано будинок по АДРЕСА_2 . Під час обшуку були виявлені та вилучені в веранді в тумбочці розкладний ніж, в кухні ніж, руків`я якого обмотане стрічкою жовтого кольору, в залі будинку в шафі виявлено розкладного ножа.

Висновок експерта № 15 від 10 травня 2025 року (а.с. 107-110), з якого вбачається, що в громадянина ОСОБА_7 мають місце тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення лівої половини живота з ушкодженням тонкого кишківника, сальника з внутрішньою кровотечою, що могли утворитися від дії предмету, який має колюче-ріжучу поверхню в тому числі 13.04.2025 та, відповідно до п.2.1.1а, 2.1.3к, 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ № 6 від 17.01.1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України», відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент їх спричинення.

Протокол проведення слідчого експерименту від 19 травня 2025 року (а.с. 119-122), який був проведений з потерпілим ОСОБА_7 , під час якого потерпілий показав на місці та розповів, що 13.04.2025 він прибув до господарства по АДРЕСА_3 . Згодом туди прибув і обвинувачений ОСОБА_3 . Останній простягнув до нього руку, щоб привітатися, та раптом з рукава дістав ніж і наніс ним йому ( ОСОБА_7 ) один удар в область живота. Обвинувачений після цього залишив територію господарства.

Протокол проведення слідчого експерименту від 26 травня 2025 року (а.с. 125128), який був проведений з обвинуваченим ОСОБА_3 під час якого обвинувачений показав на місці та розповів що 13.04.2025 вживав спиртне у знайомої. Потім згадав про неприязні відносини з ОСОБА_7 . Він сів у власний автомобіль та поїхав до господарства по АДРЕСА_3 . Там, постукав у вікно і з будинку вийшов ОСОБА_7 він ( ОСОБА_3 ) відразу вийняв ножа, який мав при собі і наніс ножем один удар в ліву частина живота потерпілого. Після цього залишив вказане господарство. Ніж викинув по дорозі на узбіччя.

Протокол проведення слідчого експерименту від 14 квітня 2025 року (а.с. 130-133), який був проведений зі свідком ОСОБА_15 під час якого свідок показав на місці та розповів за яких обставин ОСОБА_3 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_7 .

Протокол проведення слідчого експерименту від 14 квітня 2025 року (а.с. 135-138), який був проведений зі свідком ОСОБА_16 під час якого свідок показала на місці та розповіла за яких обставин їй стало відомо, що ОСОБА_3 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_7 .

Протокол проведення слідчого експерименту від 14 квітня 2025 року (а.с. 141-144), який був проведений зі свідком ОСОБА_8 під час якого свідок показала на місці та розповіла за яких обставин їй стало відомо, що ОСОБА_3 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_7 .

Дані, які характеризують особу обвинуваченого відображені в інформації щодо судимості, копії паспорта, інформації щодо нагородження медаллю «За військову службу Україні» та нагрудним знаком «За службу та звитягу» ІІІ ступеню, інформації про наявність утриманців, інформації щодо наявності статусу учасника бойових дій, інформації про наявність ІІ групи інвалідності внаслідок війни, інформації щодо притягнення до адміністративної відповідальності, характеристиці з місця проживання, копіях вироків, інформації про участь в заходах, необхідних для забезпечення оборони України, інформації про стан здоров`я (а.с. 146-172).

V. Оцінки суду.

Стороною обвинувачення в підтвердження вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 КК Суду надано докази, які були дослідженні в судовому засіданні.

З іншої сторони, обвинувачений вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 КК визнав, дав суду відповідні викривальні показання.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення в такій конкретній ситуації враховує наступне.

Так, Суд зазначає, що із показань обвинуваченого ОСОБА_3 він дійсно наніс удар ножем в ділянку живота ОСОБА_7 .

Дані показання логічно узгоджуються із показаннями потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_8 , протоколами проведення слідчих експериментів, які були проведені з потерпілим ОСОБА_7 , з свідками ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_8 , обвинуваченим ОСОБА_3 , а також з висновком експерта № 15 від 10.05.2025.

Таким чином, аналіз доказів по справі дає підстави Суду зробити висновки про винуватість ОСОБА_3 .

Суд, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені Судом відповідно до статті 94 КПК, приходить до висновку, що дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за частиною першою статті 121 КК України, як нанесення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, яке небезпечне для життя в момент заподіяння.

Вина ОСОБА_3 у скоєному доведена у повному обсязі.

VІ. Призначення покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , відповідно до статті 66 КК є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

При цьому, в даній ситуації Суд враховує, що згідно зі статтею 66 КК щирим каяття вважається тоді, коли воно ґрунтується на визнанні особою своєї провини, виявленні жалю з приводу вчиненого та бажанні виправити ситуацію, що склалась.

Так, в зазначених правовідносинах обвинувачений вину у вчиненні кримінального проступку визнав повністю, виходячи із його пояснень прослідковується, те що він бажає виправити ситуацію, яка виникла внаслідок його дій, а тому Суд розцінює поведінку обвинуваченого, як щире каяття.

Активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення виражається в тому, що винний добровільно у будь-якій формі своїми активними діями надає допомогу органам досудового розслідування або суду у з`ясуванні тих обставин вчинення злочину, що мають істотне значення для повного його розкриття.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 , відповідно до статті 67 КК, є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Вирішуючи питання про вид покарання ОСОБА_3 , Суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, відповідно до статті 65 КК враховує:

1. ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що згідно із статтею 12 КК є тяжким злочином;

2. наслідки та обставини вчиненого кримінального правопорушення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності);

3. особу винного його вік, матеріальний та сімейний стан, стан здоров`я, наявність інвалідності внаслідок війни, те що обвинувачений має статус учасника бойових дій, має військові відзнаки та нагороди, наявність одного утриманця;

4. наявність постійного місця проживання, характеристику за місцем проживання;

5. наявність обставини, що пом`якшує покарання, та обставини, яка його обтяжує;

6. те, що обвинувачений раніше притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності.

Стаття 65 КК України передбачає, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

У статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі Бакланов проти Росії (рішення від 09.06.2005), так і в справі Фрізен проти Росії (рішення від 24.03.2005) Суд зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним. У справі Ізмайлов проти Росії (п. 38 рішення від 16.10.2008) Суд вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Відповідно до статті 50 КПК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Суд обов`язково наголошує, що в питанні призначення покарання (як основного, так і додаткового), він реалізує свої повноваження, як частину дискреційних функцій і Суд вправі обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення спірних правових питань, спираючись на засади судочинства та обставини справи.

Так, до підстав для судового розсуду належать: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми (з використанням слів «може», «вправі»); юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення (наприклад, «особа винного», «щире каяття» тощо); оціночні поняття (наприклад, при врахуванні пом`якшуючих чи обтяжуючих обставин - статті 66, 67 КК, визначенні можливості виправлення засудженого без відбування покарання - стаття 75 КК); індивідуалізація покарання (визначення виду і розміру міри державного примусу).

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 1 лютого 2018 року у справі № 634/609/15-к.

Щодо можливості призначення покарання із застосуванням статті 69 КК, на чому наполягала сторона захисту, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч. 1 ст. 69 КК. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.

Покарання, призначене судом із застосуванням ст. 69 КК, не може бути нижчим від мінімальної межі відповідного виду покарання, встановленої у Загальній частині КК.

Ураховуючи конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, наявність обставини, що пом`якшує покарання, а саме щирого каяття та активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, але разом з тим наявність обставини, яка обтяжує покарання, а саме вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, з урахуванням відомостей про особу винного, суд не вважає, що наявні підстави для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання.

При цьому, Суд, окрім наведених вище мотивів враховує, що відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним

та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи (пункти 4.1., 4.2. мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15рп/2004 «у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання).

Враховуючи вищезазначене, позицію прокурора, який просив призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання пов`язане з позбавленням волі, позицію потерпілої сторони, думку обвинуваченого та його захисника, суд приходить до висновку, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде призначення покарання, яке пов`язане з позбавленням волі в мінімальних межах санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Підстав для обрання більш м`якшого чи тяжчого покарання Суд не знаходить.

При призначенні ОСОБА_3 остаточного покарання, суд бере до уваги те, що відповідно до частини першої статті 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 засуджений вироком Менського районного суду Чернігівської області від 10 червня 2025 року за частиною першою статті 382, частиною першою статті 71 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, та службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 роки з відрахуванням 20 % із суми грошового забезпечення в дохід держави.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що даний вирок виконано лише в частині сплати штрафу, вирок в частині службового обмеження для військовослужбовців не виконано.

З огляду на викладене, обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити остаточне покарання за сукупністю вироків за правилами статті 71 та 72 КК України.

VІІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Менського районного суду Чернігівської області від 17 квітня 2025 року необхідно скасувати.

Речові докази в кримінальному провадженні: спортивні штани сірого кольору, шкарпетки, гумові калоші, футболку чорного кольору, спортивну кофту зеленого кольору та піксельного зображення із написом «Слава Україні», кепку чорного кольору, мобільний телефон Realme C61 ІМЕІ 1 НОМЕР_2 , ІМЕІ НОМЕР_3 , флісову кофту, металевий ніж, розкладний ніж з плямами речовини бурого кольору, ніж, руків`я якого обмотане стрічкою жовтого кольору, розкладний ніж, які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів ВП № 1 (м. Мена) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області необхідно повернути власнику ОСОБА_3 ; штани спортивні темно-синього кольору, куртку синтепонову чорного кольору, футболку сірого кольору, які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів ВП № 1 (м. Мена) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області необхідно повернути власнику ОСОБА_7 ; сліди від протектора шини транспортного засобу, виріз з килиму з речовиною бурого кольору, рушник з принтом у смужку з плямами речовини бурого кольору, зразки букального епітелію, змиви з рук та зрізи з нігтьових пластин ОСОБА_3 , які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів ВП № 1 (м. Мена) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області необхідно знищити.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою.

З цих підстав, керуючись статтями 368, 370-371, 373-374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, Суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого частиною першою статті 121 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі частини першої статті 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Менського районного суду Чернігівської області від 10 червня 2025 року та за сукупністю вироків, з застосуванням частини першої статті 72 КК України, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 5 (п`яти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з 13 квітня 2025 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Менського районного суду Чернігівської області від 17 квітня 2025 року - скасувати.

Речові докази в кримінальному провадженні: спортивні штани сірого кольору, шкарпетки, гумові калоші, футболку чорного кольору, спортивну кофту зеленого кольору та піксельного зображення із написом «Слава Україні», кепку чорного кольору, мобільний телефон Realme C61 ІМЕІ 1 НОМЕР_2 , ІМЕІ НОМЕР_3 , флісову кофту, металевий ніж, розкладний ніж з плямами речовини бурого кольору, ніж, руків`я якого обмотане стрічкою жовтого кольору, розкладний ніж, які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів ВП № 1 (м. Мена) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області - повернути власнику ОСОБА_3 ; штани спортивні темно-синього кольору, куртку синтепонову чорного кольору, футболку сірого кольору, які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів ВП № 1 (м. Мена) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області - повернути власнику ОСОБА_7 ; сліди від протектора шини транспортного засобу, виріз з килиму з речовиною бурого кольору, рушник з принтом у смужку з плямами речовини бурого кольору, зразки букального епітелію, змиви з рук та зрізи з нігтьових пластин ОСОБА_3 , які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів ВП № 1 (м. Мена) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області - знищити.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги до Чернігівського апеляційного суду через Менський районний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Менського районного суду

Чернігівської області ОСОБА_1