ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/627/25 Справа № 212/2247/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

власника майна ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 03 березня 2025 року про накладення арешту майна в кримінальному провадженні №0001689 від 21.10.2024 за ч. 1,2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст.307, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 321, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 317 КК України,

В СТ А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 03 березня 2025 року накладено арешт на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні №№0001689 від 21.10.2024 за ч. 1,2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст.307, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 321, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 317 КК України, а саме на мобільний телефон марки АйфонХ, імей: НОМЕР_1 з сім-картою НОМЕР_2 ; грошові кошти 75 800 грн.; блокнот з нотатками; банківські картки Приватбанку НОМЕР_3 ; банківські картки «ПУМБ» № НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 ; банківські картки «УКРСІБ БАНК» НОМЕР_7 , які були вилучені під час особистого обшуку ОСОБА_8 під час проведення обшуку автомобіля FORD Fiesta н. з НОМЕР_8 .

На вказане рішення захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, в задоволенні клопотання про накладення арешту на речі та кошти ОСОБА_8 відмовити. Зазначає, що в даному кримінальному провадженні відсутня підозра відносно ОСОБА_8 , що свідчить про безпідставне обмеження його у праві на майно. Вважає, що клопотання не містить відомостей про наявність перешкод для невідкладного копіювання з вилученого телефону та повернення його ОСОБА_9 для подальшого користування. В блокноті відсутні будь-які відомості, отже відпадає необхідність накладання арешту на нього. Крім того, захисник просить оглянути виписку з рахунку ПУМБ в м. Кривий Ріг. Суми, що зараховувались та в подальшому знімались з карткового рахунку перевищують 260 000 (двісті сімдесят тисяч) гривень. Період зарахування та зняття з 01.12.2024 по 23 лютого 2025 року. Зазначене підтверджує право власності ОСОБА_8 на грошові кошти вилучені в ході особистого обшуку.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Слідчий суддя вказав, що майно, на яке прокурор просив накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України та постановою слідчого від 25.02.2025 визнане речовим доказом, а тому слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурором у клопотанні та у судовому засіданні доведено необхідність накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, з огляду на наступне.

З ухвали слідчого судді вбачається, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції. При цьому були досліджені матеріали судового провадження, а також з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Також відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, а саме для збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Тобто, наведена норма закону не вимагає набуття особою статусу підозрюваного або обвинуваченого, у разі накладення арешту на її майно з метою збереження речових доказів по справі.

Крім того, на переконання колегії суддів, слідчим суддею враховано, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження.

Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може мати безпосереднє відношення до кримінального провадження, і таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто є речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, а тому слідчим суддею накладено арешт обґрунтовано, за наявності для цього достатніх правових підстав.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість накладення арешту на майно є такими, що не ґрунтуються на матеріалах провадження. Крім того, слідчим суддею накладено арешт на майно відповідно до вимог ст. ст. 132, 170, 173 КПК України на підставі належно досліджених доводів органу досудового розслідування.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя правильно встановив належні правові підстави для задоволення клопотання прокурора про накладення арешту на майно громадянина ОСОБА_8 .

Обговорюючи доводи захисту про безпідставне накладення арешту на грошові кошти в сумі 75 800 грн., що належать ОСОБА_8 та підтверджені випискою з рахунку ПУМБ в м. Кривий Ріг, колегія суддів зазначає, що вони не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, вказані кошти можуть також мати безпосереднє відношення до кримінального провадження.

Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні відповідає вимогам КПК України. Наявні матеріали свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним.

Переглянувши ухвалу слідчого судді, в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що підстав для її скасування або зміни не вбачається, крім того зазначає, що накладений арешт може бути знятий слідчим суддею за заявою власника, в порядку ч.2 ст. 174 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404 407, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 03 березня 2025 року якою накладено арешт на майно громадянина ОСОБА_8 в кримінальному провадженні №0001689 від 21.10.2024 за ч. 1,2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст.307, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 321, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 317 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді