ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/277/25 Справа № 712/6848/25 Категорія: ст. 183 КПК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

04 червня 2025 року Черкаський апеляційний суд в складі суддів:

суддя-доповідач ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.05.2025, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, освіта

середня, офіційно не працює, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має,

особою з інвалідністю будь-якої групи, постраждалим внаслідок аварії на

Чорнобильській АЕС, учасником АТО (ООС), військовослужбовцем не є, проживає в

АДРЕСА_1 раніше неодноразово судимого, востаннє: за вироком

Черкаського районного суду Черкаської області від 20.01.2021 за вчинення

кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України до покарання у

виді позбавлення волі на строк 5 років, звільненого 29.04.2025 на підставі ухвали

Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.04.2025 умовно-

достроково на 6 місяців 07 днів, підозрюваного у вчиненні кримінального

правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб в межах строку досудового розслідування, строк дії ухвали по 17.07.2025 включно із визначенням застави,

в с т а н о в и в :

зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_6 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 дібв межах строку досудового розслідування, строк дії ухвали по 17.07.2025 включно із визначенням застави в розмірі 80 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 грн.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з наявності доказів щодо причетності підозрюваного до інкримінованого правопорушення, обґрунтованості врученої підозри, ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, даних про особу підозрюваного.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням слідчого судді, вважаючи його ухваленням з порушенням вимог КПК України, підозрюваний подав апеляційну скаргу, якою просив скасувати ухвалу слідчого судді, за відсутності обґрунтованої підозри винести постанову про відмову у застосуванні запобіжного заходу.

В обґрунтування апеляційної скарги підозрюваний вказав на порушення його права на захист, необґрунтованість повідомленої йому підозри. На думку скаржника слідчий суддя не взяв до уваги алібі на момент інкримінованого йому правопорушення та не дослідив належним чином матеріали клопотання, зокрема відеозапис. Також ОСОБА_7 зазначає, що його затримання відбулося з порушенням вимог КПК України.

Крім того, підозрюваний заявив клопотання про виклик свідків для спростування підозри та дослідження доказів, наданих до клопотання.

Заслухавши доповідь судді, думку підозрюваного, його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, вивчивши матеріали клопотання та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає наступне.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя для прийняття законного й обґрунтованого рішення відповідно до ст.178 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0001734 від 19.05.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

19.05.2025 ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 20.05.2025 його повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.186 КК України.

Причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення; електронним рапортом з реєстрацією в журналі ЄО №41914 від 19.05.2025; протоколом огляду місця події за адресою: м. Чекраси, вул. Небесної Сотні 31 від 19.05.2025; протоколом огляду предмета (викраденого телефона) від 19.05.2025; протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_1 від 19.05.2025; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 19.05.2025; іншими матеріали кримінального провадження.

За наслідками розгляду клопотання слідчий суддя зазначив про обґрунтованість врученої підозри, наявність та обґрунтованість ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а також дані про особу підозрюваного, які дають підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З такими висновками слідчого судді повністю погоджується й апеляційний суд.

Розглядаючи дане клопотання, слід також врахувати позицію Європейського суду з прав людини з приводу того, що серйозність пред`явленого обвинувачення і ризик втечі може бути аргументом при обранні запобіжного заходу і відповідно до п.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до свободи особистості.

Також ЄСПЛ неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991).

Так, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненніу період введеного в Україні воєнного стану умисного тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років позбавлення волі, не одружений, не працює, утриманців не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, ОСОБА_7 повідомлено про підозру під час умовно дострокового звільнення.

Крім того, зважаючи на положення п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад 5 років, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок слідчого судді щодо застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з огляду на наявність матеріалів клопотання про доведеність ризиків, за ч. 1 ст. 177 КПК України, наведених стороною обвинувачення.

На противагу доводам апеляційної скарги підозрюваного щодо необґрунтованості повідомленої йому підозри та те, що слідчий суддя не взяв до уваги його алібі на момент вчинення інкримінованого йому злочину, апеляційний суд зауважує, що предметом розгляду даного провадження є питання застосування запобіжного заходу, а не правильності повідомленої підозри. Вказане питання має окреме правове регулювання, висвітлене Главою 22 КПК України.

При цьому, в даному випадку щодо питання обґрунтованості підозри має застосовуватися стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (стандарт, визначений у Рішенні у справі Fox, Campbell and Hartley проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, заяви № 12244/86, 12245/86, 12383/86, параграф 32). Необхідно оцінювати обґрунтованість усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (Рішення Великої Палати у справі Merabishvili проти Грузії від 28 листопада 2017 року, заява № 72508/13, параграф 184). Тому цей стандарт доказування є досить низьким необхідно встановити чи наявні (або відсутні) факти чи інформація, що в сукупності може переконати слідчого суддю в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття "обґрунтована підозра" як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 175 Рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України"), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

На теперішній час досудове розслідування триває, підстав стверджувати про невідповідність змісту підозри обставинам інкримінованого правопорушення не має, обставини кримінального правопорушення мають встановлюватись та конкретизуватись в подальшому, а наявні докази оцінюватись у сукупності з іншими доказами, зібраними під час досудового розслідування як стороною обвинувачення, так і підозрюваним, так і стороною захисту.

Доводи підозрюваного в апеляційній скарзі щодо порушення його права на захист та порушень вимог при затриманні не знайшли свого підтвердження, адже затримання ОСОБА_7 згідно із даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 19.05.2025 відбулося за участі адвоката, який ним підписаний (а.с.50-55). При цьому ОСОБА_7 було вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки підозрюваного в присутності адвоката, про що також свідчить підпис захисника (а.с.56-58). Згідно з журналом судового засідання №4569340 від 21.05.2025 (а.с.79-84) та ухвали слідчого судді від 21.05.2025 (а.с.92-98) розгляд клопотання слідчим суддею запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 відбувався за участі адвоката захисника підозрюваного. Тому такі доводи підозрюваного є безпідставними та не відповідають дійсності.

Апеляційний суд вважає, що стороною обвинувачення доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, у даному кримінальному провадженні, а доводи апеляційної скарги не нівелюють та не покривають існуючі ризики у кримінальному провадженні, оскільки не надають впевненості та гарантій у належній процесуальній поведінці ОСОБА_7 , зважаючи на тяжкість і обставини кримінального правопорушення, у якому йому повідомлено про підозру та те, що йому повідомлено про підозру під час умовно дострокового звільнення. При цьому матеріали провадження та апеляційної скарги даних щодо неможливості тримання під вартою ОСОБА_7 не містять.

Під час судового розгляду, слідчим суддею були заслухані пояснення прокурора, слідчого, підозрюваного та його захисника для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, які були оцінені слідчим суддею в сукупності та стали підставою для прийняття відповідного судового рішення.

Крім того, разом з триманням під вартою слідчим суддею, як застосування альтернативного запобіжного заходу, передбачено можливість внесення застави, у розмірі, передбаченому за вчинення тяжкого злочину, у якому підозрюється ОСОБА_7 , та цей розмір відповідає положенням КПК України.

Отже, на переконання апеляційного суду, оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 178, 194 КПК України, з урахуванням ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги правильності висновків слідчого судді не спростовують та зводяться до незгоди з ухваленим у справі судовим рішенням.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

З урахуванням викладеного, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга підозрюваного задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 183, 193, 194, 199, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.05.2025 про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 дібв межах строку досудового розслідування, строк дії ухвали по 17.07.2025 включно, із визначенням застави залишити без змін, апеляційну скаргу підозрюваного залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді