Провадження № 1-кс/344/86/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2025 року місто Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,-

В С Т А Н О В И Л А:

Заявник ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Скаргу заявник обґрунтовує тим, що 06 листопада 2024 року він подав до Івано-Франківської обласної прокуратури заяву про злочин за ч. 3 ст. 382 Кримінального кодексу України щодо неправомірних дій посадових осіб Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області. Проте належного реагування щодо його заяви не відбулось, оскільки до Єдиного реєстру досудових розслідувань не було внесено відомостей за його заявою. За таких обставин заявник просить зобов`язати уповноважену особу Івано-Франківської обласної прокуратури внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за його заявою від 06 листопада 2024 року (а.с.1).

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 08 листопада 2024 року, дану справу передано слідчому судді ОСОБА_1 для розгляду (а.с.2).

Заявник ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав вимоги скарги, просив скаргу задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 просив суд у задоволенні скарги відмовити, пояснив, що підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 немає.

У судове засідання слідчий ОСОБА_5 не прибув, надаючи пояснення у попередніх судових засіданнях просив у задоволенні скарги відмовити.

Вислухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали судового провадження за скаргою, слідчий суддя виходить з наступного.

Перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною першою статті 303 Кримінального процесуального кодексу України, і даний перелік є вичерпним.

Зокрема, у відповідності до пункту 1 частини першої статті 303 Кримінального процесуального кодексу України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Слідчим суддею встановлено, що 06 листопада 2024 року ОСОБА_3 звертався до Івано-Франківської обласної прокуратури з заявою про злочин, в якій просить внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 3 ст.382 Кримінального кодексу України (а.с. 19).

07 листопада 2024 року заява ОСОБА_3 від 06 листопада 2024 року була надіслана Івано-Франківською обласною прокуратурою для розгляду П`ятому слідчому відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, та для відома ОСОБА_3 (а.с. 18)

07 серпня 2024 року ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області по адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області, Івано-Франківського районного управління Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, Департаменту патрульної поліції, Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про зобов`язання до вчинення дій та стягнення коштів, витребувано у Департаменту патрульної поліції:

- протоколи затримання, арешту, доставки ОСОБА_3 згідно повідомлення ОСОБА_6 на лінію «102» 12.11.2022;

- матеріали службової перевірки заяви ОСОБА_3 від 14.11.2022;

- відеозаписи з портативних відеореєстраторів патрульних поліцейських ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від 12.11.2022 (а.с. 5-6).

16 серпня 2024 року Департаментом патрульної поліції до суду була дана відповідь на ухвалу суду від 07 серпня 2024 року. У даній заяві повідомлено про наступне. ОСОБА_3 було запрошено та доставлено до Івано-Франківського районного управління Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області. Відносно ОСОБА_3 поліцейські патрульні не застосовували жодних засобів примусу, адміністративне затримання чи адміністративний арешт не здійснювався, адміністративні матеріали не складалися. Службова перевірка по факту звернення ОСОБА_3 від 14.11.2022 не проводилася. Стосовно відеозаписів за 12.11.2022 з портативних відеореєстраторів окремих працівників УПП в Івано-Франківській області ДПП повідомляє, що відеозаписи відсутні у зв`язку із закінченням терміну зберігання, оскільки відповідно до підпункту 1 частини третьої розділу VIII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026, строк зберігання відеозаписів з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, становить 30 діб (а.с.7-8).

Як вбачається з листа Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області, адресованого старшому слідчому П`ятого слідчого відділу із дислокацією у м. Івано-Франківську Територіального управління ДБР, розташованого у м. Львові, ОСОБА_9 , Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області не здійснює прийом викликів, що надходять за скороченим номером екстреного виклику поліції «102» та не здійснює призначення нарядів та їх направлення на місце події за викликами, що надходять. ОСОБА_3 не звертався із письмовими зверненнями до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області. Також інформує, що в Управлінні патрульної поліції в Івано-Франківській області було опрацьовано матеріали за вх. УПП № 63 від 05.01.2023 щодо подій за участю ОСОБА_3 . На місце події направлявся екіпаж поліції Ясень-101, у складі якого несли службу інспектори ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Відеозаписи, що стосуються даної події, а саме від 12.11.2022 відсутні у зв`язку із закінченням терміну зберігання, оскільки відповідно до підпункту 1 частини третьої розділу VIII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026, строк зберігання відеозаписів з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, становить 30 діб. Жодних адміністративних матеріалів щодо ОСОБА_3 12.11.2022 поліцейськими не складалося (а.с.9-10).

Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, була дана відповідь ОСОБА_3 щодо неправомірних дій службових осіб Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області, а також інших питань від 12.11.2024. У відповіді зазначено, що у заяві не наведено достатніх відомостей про обставини, які б свідчили про конкретні факти вчинення вказаними особами кримінальних правопорушень, передбачених Кримінальним кодексом України. Зокрема, як встановлено у ході розгляду звернення Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області дійсно не проводилася перевірка за зверненням ОСОБА_3 , про що Управлінням патрульної поліції поінформовано суд. Водночас, службова перевірка, про яку ОСОБА_3 зазначає у своїй заяві, матеріали якої скеровувалися Управлінням патрульної поліції в Івано-Франківській області на адресу П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, проводилася не за заявою ОСОБА_3 від 14.11.2024, а проводилася у зв`язку із надходженням листа Івано-Франківського управління ДВБ НП України та у зв`язку із внесенням відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000143 від 21.02.2023, що відповідно до Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України є самостійною підставою для проведення службового розслідування щодо поліцейського (а.с. 20-21).

Відповідно до частини першої статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

За змістом частини першої статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відомості, які підлягають внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань та їх перелік визначені частиною п`ятою статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, відповідно до положень якої до Єдиного реєстру досудових розслідувань підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Таким чином, виходячи зі змісту статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, заява про кримінальне правопорушення повинна містити зазначені відомості.

Згідно з частиною першою статті 2 Кримінального кодексу України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Частинами першою-другою статті 22 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

За змістом положень частини першої статті 214 Кримінального процесуального кодексу України та статті 2 Кримінального кодексу України, реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, що містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

При цьому чинне кримінальне процесуальне законодавство, в тому числі і стаття 214 Кримінального процесуального кодексу України, не передбачає обов`язку слідчого чи прокурора вносити до Єдиного реєстру досудових розслідувань всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про ознаки кримінального правопорушення, передбаченого Кримінальним кодексом України.

Не передбачено такого обов`язку і Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (затверджене наказом Генеральної прокурора 30 червня 2020 року № 298).

Згідно з пунктом 1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами пунктів 4, 5 частини п`ятої статті 214 Кримінального процесуального кодексу України.

Аналіз наведених норм права вказує на необґрунтованість доводів заявника, що орган, який уповноважений вносити відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зобов`язаний вносити виключно всі заяви про вчинення кримінального правопорушення без попередньої оцінки викладених в них відомостей.

При цьому, виходячи зі змісту статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, що дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), а якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зі змісту поданої до правоохоронного органу заяви ОСОБА_3 від 06 листопада 2024 року слідчим суддею встановлено, що фактично заявник посилається на те, що ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 серпня 2024 року витребувано у Департаменту патрульної поліції докази, проте дана ухвала не була виконана, оскільки докази не були надані суду.

Такі дії заявник кваліфікує за ч. 3 ст. 382 Кримінального кодексу України.

Стаття 382 Кримінального кодексу України передбачає відповідальність за невиконання судового рішення.

Так, частиною першою статті 382 Кримінального кодексу України встановлено, що умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню - карається штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років.

Ті самі дії, вчинені службовою особою, - караються штрафом від семисот п`ятдесяти до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до п`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років (частина друга статті 382 Кримінального кодексу України).

Згідно частини третьої статті 382 Кримінального кодексу України, дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, вчинені службовою особою, яка займає відповідальне чи особливо відповідальне становище, або особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею, або якщо вони заподіяли істотну шкоду охоронюваним законом правам і свободам громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам юридичних осіб, - караються позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Частина четверта статті 382 Кримінального кодексу України передбачає, що умисне невиконання службовою особою рішення Європейського суду з прав людини, рішення Конституційного Суду України та умисне недодержання нею висновку Конституційного Суду України - карається позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Слідчий суддя зазначає, що умисне невиконання судового акту - це бездіяльність, що полягає в незастосуванні заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо суб`єкт був зобов`язаний і мав реальну можливість виконати судовий акт.

Однією з форм (способу) невиконання судового рішення є пряма й відкрита відмова від його виконання, тобто висловлене в усній чи письмовій формі небажання його виконати. Невиконання може мати і завуальований характер, коли зобов`язана особа хоча відкрито і не відмовляється від виконання судового акту, але вживає певних зусиль, які фактично роблять неможливим його виконання.

Перешкоджання виконанню судового рішення передбачає активну протидію службової особи, наділеної законом певними повноваженнями щодо реалізації вимог, які у ньому містяться, з метою недопущення його реалізації.

За ознаками суб`єктивної сторони злочин, передбачений ст. 382 Кримінального кодексу України, характеризується наявністю вини у формі прямого умислу (постанова Верховного Суду від 26 лютого 2019 року по справі № 554/10478/15-к, провадження №51-9155км18).

Для встановлення факту умисного невиконання судового рішення має важливе значення з`ясування питання про наявність реальної можливості його виконати.

Зокрема, відсутність реальної можливості виконати рішення суду виключає відповідальність за ст. 382 Кримінального кодексу України. Водночас, для встановлення факту умисного невиконання достатньо підтвердити, що зобов`язана особа мала можливість хоча б частково виконати судове рішення, але без поважних причин не зробила цього. Саме такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14 травня 2019 року № 319/841/16-к, від 29 жовтня 2019 року №509/255/14-к, від 12 лютого 2020 року № 659/1012/18.

З матеріалів справи не вбачається, а у судовому засіданні заявник ОСОБА_3 не надав змістовних пояснень щодо відомостей, які на його думку, вказують на наявність ознак правопорушення в діях (бездіяльності) Департаменту патрульної поліції.

Натомість з листа від 16 серпня 2024 року Департаменту патрульної поліції вбачається, що була дана вичерпна відповідь на ухвалу суду від 07 серпня 2024 року щодо усіх витребуваних доказів, з якої можна встановити, що були вжиті заходи, необхідні для виконання даної ухвали, проте надати витребувані відомості немає можливості з об`єктивних причин.

Посилання заявника лише на те, що докази, які були витребувані ухвалою суду від 07 серпня 2024 року, не надані, без зазначення та надання належних і допустимих доказів про те, що дані докази можуть бути надані, не свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 Кримінального кодексу України.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає, що відсутня бездіяльність Департаменту патрульної поліції, що полягає в незастосуванні заходів, необхідних для виконання ухвали суду від 07 серпня 2024 року, оскільки суб`єкт не має реальну можливість виконати судовий акт.

У зв`язку із зазначеним, виходячи з того, що при зверненні із заявою про кримінальне правопорушення до повноважного органу досудового розслідування заявником усіх вимог кримінального процесуального закону дотримано не було при посиланні на факти, які викладені у заяві (повідомленні) та за відсутності об`єктивних даних, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення і підтверджували викладені у повідомленні (заяві) факти, в їх сукупності та взаємозв`язку, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність оскаржуваної бездіяльності та про відсутність достатніх правових підстав для задоволення скарги.

Виходячи із вищевикладеного, слідчий суддя, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 94 Кримінального процесуального кодексу України, дійшла висновку про відмову у задоволенні скарги у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 303, 306-307, 309, 376, 392, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про кримінальне правопорушення від 06 листопада 2024 року, - відмовити у повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 27 червня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1