Провадження № 1-кс/752/6393/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2025 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання прокурора Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в ході здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 0002328 від 23.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

встановив:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора відділу Київської міської прокурора Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в ході здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 0002328 від 23.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, а саме на майно, вилучене в ході проведення огляду місця події 23.07.2025 року, а саме: автомобіль марки «Fiat», д.н.з. НОМЕР_1 , ключі в автомобіля марки «Fiat» », д.н.з. НОМЕР_1 .

В обґрунтування необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а саме арешту майна, прокурором у клопотанні зазначено, що у провадженні слідчого відділу Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002328 від 23.07.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 23.07.2025 приблизно о 11 год. 30 хв., ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуваючи на блокпосту адресою м. Київ, просп. А.Глушкова, 137 за кермом автомобіля Фіат д.н.з. НОМЕР_1 , умисно заподіяв тілесні ушкодження здійснивши наїзд на старшого дільничного офіцера Голосіївського УП ГУНП у м. Києві майора поліції ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку з виконання ним службових обов`язків.

Надалі, у відповідності до ст.ст. 104,105, 106, 234, 237, 23 КПК України, 23.07.2025, у період часу з 15 год. 15 хв. по 15 год. 30 хв. за адресою м. Київ, пр.-т. А. Глушкова, 137, в ході огляду місця, було вилучено автомобіль марки «Fiat», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 та який в подальшому поміщено на штраф майданчик за адресою: м. Київ, вул. Пухівська, 3.

Також, 23.07.2025 відповідно до ст. ст. 40, 104, 131, 132, 208-211, 213 КПК України, о 13:23 год. затримано особу підозрювану у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час затримання було здійснено обшук затриманої особи, під час проведення обшуку у затриманого вилучено наступне: мобільний телефон марки «Самсунг» моделі А 53, з сім картою НОМЕР_2 , чорного кольору, який поміщено до спец. пакету NPU5038576; паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який поміщено до спец. пакету NPU 5038575; гаманець чорного кольору «Bowesi fashion», який поміщено до спец. пакету PSP 3233540; ключі від автомобіля марки «Fiat», д.н.з. НОМЕР_1 , які поміщено до спец. пакету NPU 5038574.

В подальшому, 23.07.2025 року на підставі положень ст.ст. 98, 100 та 110 КПК України, автомобіль марки «Fiat», д.н.з. НОМЕР_1 що знаходиться на штраф майданчику за адресою: м. Київ, вул. Пухівська, 3 та ключі від автомобіля марки «Fiat», д.н.з. НОМЕР_1 , що знаходяться в спеціальному упакуванні NPU 5038574 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0002328 від 23.07.2025 року.

Завданням арешту майна прокурор посилається на необхідність запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна прокурор вказує на п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме: з метою забезпечення збереження речових доказів.

Прокурор ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, до судового розгляду подав заяву, якою просив проводити розгляд справи за його відсутності. Клопотання підтримав в повному обсязі.

Від представника власника майна ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 системою електронний суд надійшли заперечення, відповідно до яких адвокат зазначає, що ОСОБА_8 не є підозрюваним чи обвинуваченим у кримінальному провадженні №0002328, а отже, не має процесуального статусу сторони. Попри це, у нього було тимчасово вилучено автомобіль FIAT DUCATO (реєстр. номер НОМЕР_1 ), який перебуває у його власності й використовується виключно для здійснення господарської діяльності - вантажних перевезень. Вилучення цього транспорту фактично блокує бізнес ОСОБА_8 , внаслідок чого останнім не буть виконання зобов`язання за договорами. Наразі не існує об`єктивної необхідності у подальшому утриманні автомобіля або арешті вантажу, що був у ньому, адже за час, що минув з моменту вилучення, сторона обвинувачення мала достатньо часу для проведення усіх необхідних слідчих дій. Окрім того, представник ОСОБА_8 заявляв про готовність передати майно на відповідальне зберігання й надати його на першу вимогу слідства. Арешт майна особи, яка не є фігурантом кримінального провадження, є надмірним втручанням у її право власності, що суперечить принципам пропорційності, національному законодавству, Конституції України та практиці ЄСПЛ. Необхідність у такому арешті не доведена, відтак обмеження прав власника є необґрунтованим. З огляду на викладене, сторона захисту вважає арешт майна безпідставним та вимагає відмовити у його накладенні.

Розглянувши клопотання прокурора, дослідивши додані до нього додатки у виді копії матеріалів досудового розслідування, надавши оцінку відомостям, що у них містяться, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Розгляд даного клопотання належить до повноважень слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва відповідно до положень п. 1 ч.2 ст. 132 КПК України. Клопотання про арешт майна подане з дотриманням строку, передбаченого ч.5 ст. 171 КПК України.

Так, зі змісту клопотання вбачається, що у провадженні слідчого відділу Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002328 від 23.07.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

23.07.2025 приблизно о 11 год. 30 хв., ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуваючи на блокпосту адресою м. Київ, просп. А.Глушкова, 137 за кермом автомобіля Фіат д.н.з. НОМЕР_1 , умисно заподіяв тілесні ушкодження здійснивши наїзд на старшого дільничного офіцера Голосіївського УП ГУНП у м. Києві майора поліції ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку з виконання ним службових обов`язків.

З протоколу огляду місця події вбачається, що, 23.07.2025, у період часу з 15 год. 15 хв. по 15 год. 30 хв. за адресою м. Київ, пр.-т. А. Глушкова, 137, в ході огляду місця, було вилучено автомобіль марки «Fiat», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 та який в подальшому поміщено на штраф майданчик за адресою: м. Київ, вул. Пухівська, 3.

23.07.2025 постановою слідчого слідчого відділу Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, зокрема, але не виключно автомобіль марки «Fiat», д.н.з. НОМЕР_1 , ключі від автомобіля марки «Fiat», д.н.з. НОМЕР_1 .

23.07.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Частиною 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У клопотанні, що розглядається, прокурор посилався на необхідність накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, а тому слідчим суддею мають бути враховані п.п. 1-2, 5-6 наведеної вище статті.

Отже, відповідно до витягу з ЄРДР за номером кримінального провадження № 0002328 від 23.07.2025, а також змісту оголошеної ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, досудовим розслідуванням встановлюються обставини умисного заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків. Зокрема, йдеться про те, що водій ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом «Fiat», під час руху заднім ходом здійснив наїзд на працівника поліції ОСОБА_5 , внаслідок чого завдав йому удару задньою частиною автомобіля в ділянку правої руки. Таким чином, автомобіль, на арешт якого клопоче прокурор, розцінюється як речовий доказ, задіяний під час вчинення кримінального правопорушення, а отже, відповідно до ст. 98 КПК України, є речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Протоколом проведення огляду, підтверджується факт вилучення майна, арешт якого просить прокурор. Підставою для накладення арешту вказано п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, а статус речових доказів вилученому майну надано відповідною постановою про визнання майна речовим доказом, що перевірено судом, відповідно до матеріалів наданих судом на дослідження.

Проте вирішуючи питання про накладення арешту на майно із підстав визнання його речовим доказом, слідчий суддя самостійно перевіряє його ознакам викладеним у ст. 98 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що вилучене в ході проведення обшуку майно має значення для досудового розслідування у даному кримінальному провадженні та може бути використане як доказ, зважаючи на фабулу досудового розслідування, викладену у витягу з ЄРДР та обставини вчинення кримінального правопорушення, які потребують доведення.

Вилучене майно слідчий суддя вважає таким, що відповідає ознакам встановленим у ст. 98 КПК України, а отже вилучені речі можуть бути використані як речові докази, які будуть доводити обставини вчинення кримінального правопорушення, яке кваліфіковане та внесені до ЄРДР, за ч. 2 ст. 345 КК України та необхідні органу досудового розслідування з метою дослідження, зокрема і експертного, та проведення процесуальних дій.

Разом з тим слідчий суддя звертає увагу на доводи сторони захисту, викладені у запереченнях, щодо утримання товару, який належить ОСОБА_8 , не є речовим доказом у кримінальному провадженні, однак перебував у транспортному засобі під час події. Зазначені обставини підтверджуються протоколом огляду місця події від 23.07.2025, зокрема фотозображеннями, що є його невід`ємною частиною. Водночас вказаний товар не був вилучений та не зазначений у самому протоколі огляду, а відтак підлягає поверненню законному володільцю.

Доказування факту вчинення кримінального правопорушення є завданнями органу досудового розслідування і вирішуються в межах загального розгляду кримінального провадження. На етапі розгляду клопотання про арешт майна достатньо встановити, що вилучене майно може мати значення для досудового розслідування як речовий доказ.

На даному етапі судового розгляду слідчий суддя констатує наявність наслідків накладення арешту на майно, що належить третім особам, однак вважає, що інтереси досудового розслідування переважають над правами таких осіб. Водночас слідчий суддя роз`яснює, що у разі тривалого проведення досудового розслідування та відсутності належної ініціативи з боку органу досудового розслідування щодо встановлення відповідних обставин, зокрема в частині тривалого непроведення експертних досліджень, власник майна має право звернутися з клопотанням про скасування арешту, відповідно до положень ст. 174 КПК України. мотивуючи подане клопотання обставинами того, що арешт, накладено на транспортний засіб, що використовується з метою здійснення підприємницької діяльності.

Отже, на підставі викладеного вище, клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене вище, керуючись статтями 98, 110, 131, 170, 171, 309 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

клопотання задовольнити.

Накласти арешт на: автомобіль марки «Fiat», д.н.з. НОМЕР_1 , ключі від автомобіля марки «Fiat», д.н.з. НОМЕР_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1