Справа № 466/1510/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/645/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою прокурора Галицької окружної прокуратури міста Львова ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 12 травня 2025 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 ,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

встановила:

цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.2 ст. 309 КК України до одного року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України ОСОБА_7 частково приєднано невідбуте покарання за вироком Шевченківського районного суд у м. Львова від 12 червня 2024 року та остаточно визначено покарання у виді п`яти років трьох місяців позбавлення волі.

Вирішено питання з речовими доказами та процесуальними витратами.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 04 листопада 2024 року в період часу з 19.40 по 20.25 год., будучи засудженим та відбуваючи покарання у ДУ «Катеринівська виправна колонія №46» незаконно отримав посилку, що містила серед інших харчових продуктів пряники із наркотичним засобом - метадоном вагою 0,158 г, який попередньо придбав та заготовив обвинувачений і зберігав за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 з метою подальшої відправки йому за місцем відбування покарання.

Такими діями, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України - незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене протягом року після засудження.

В апеляційній скарзі прокурор Галицької окружної прокуратури міста Львова ОСОБА_6 , не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 та правильності кваліфікації його дій, вважає рішення суду першої інстанції незаконним і таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, у зв`язку з призначенням обвинуваченому остаточного покарання на підставі ч.1 ст. 71 КК України без врахування ухвали Сарненського районного суду Рівненської області від 13 лютого 2025 року.

Просить вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 12 травня 2025 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного судом покарання, вважати останнього засудженим за ч.2 ст. 309 КК України до одного року позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання за даним вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 12 червня 2024 року з урахуванням ухвали Сарненського районного суду Рівненської області від 13 лютого 2025 року та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки два місяці.

В решті вирок залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу та пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Вина ОСОБА_7 за обставин, викладених у вироку є доведеною і ґрунтується на доказах стосовно тих фактичних обставин справи, які ніхто у судовому засіданні не оспорював. За цих обставин, за згодою обвинуваченого та інших учасників судового провадження, слухання справи у суді першої інстанції відбувалось у порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України. Наслідки такого порядку розгляду учасникам судового провадження було роз`яснено у встановленому законом порядку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 309 КК України, а саме як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене протягом року після засудження.

Відтак, колегія суддів вважає, що відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України, відсутні апеляційні підстави піддавати сумніву правильність встановлення судом першої інстанції фактичних обставин кримінального провадження та правову кваліфікацію, а тому, згідно вимог ч.1 ст. 404 КПК України, переглядає вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

П.4 ч.1 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Як вбачається з матеріалів справи, місцевий суд, керуючись положеннями ч.1 ст. 71 КК України, визначив обвинуваченому ОСОБА_7 остаточне покарання шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Шевченківського районного суд м. Львова від 12 червня 2024 року і остаточно визначено покарання у виді п`яти років трьох місяців позбавлення волі.

Разом з тим, ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 13 лютого 2025 року ОСОБА_7 у зв`язку з усуненням караності діяння звільнено від покарання, призначеного вироком від 28 серпня 2023 року Шевченківського районного суду м. Львова за ч.1 ст. 185, ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років, виключивши із резолютивної частини вироку покликання на призначення цього покарання на підставі ст. 71 КК України.

Постановлено ОСОБА_7 вважати засудженим за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 12 червня 2024 року за ч.2 ст. 309, ч.1 ст. 307, ч.1 ст. 70 КК України до чотирьох років позбавлення волі, виключивши із резолютивної частини вироку покликання на призначення цього покарання, згідно вимог ч.4 ст. 70 КК України.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання за даним вироком частково приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 07 червня 2021 року і визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком чотири роки один місяць.

Враховуючи все вищенаведене, колегія суддів вважає слушними доводи прокурора, що вказує на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність у зв`язку з чим, вирок в цій частині підлягає зміні, згідно п.4 ч.1 ст. 409 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, які були б підставою для скасування вироку суду, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу прокурора Галицької окружної прокуратури міста Львова ОСОБА_6 задоволити.

Вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 12 травня 2025 року відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст. 309 КК України до одного року позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання за даним вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 12 червня 2024 року з врахуванням ухвали Сарненського районного суду Рівненської області від 13 лютого 2025 року та призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки два місяці.

В решті вирок залишити без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4