Справа № 308/4845/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород клопотання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000006 відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.01.2025 року про обвинувачення ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7

встановив:

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000006 відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.01.2025 року про обвинувачення ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурором було подано клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 діб. В обґрунтування клопотання вказано, що близько 01:00 год. 01.01.2025 більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи в під`їзді № 1 за адресою: м. Ужгород, вул. Грибоєдова, буд. 3 побачив на 4 поверсі велосипед марки «Dynamics Gravity 29» чорно білого кольору. В той момент у ОСОБА_4 виник протиправний корисливий мотив, направлений на таємне викрадення чужого майна з метою особистого збагачення. Тоді ж останній, реалізуючи свій корисливий мотив та діючи з прямим умислом, таємно, повторно, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи про дію указу Президента України №64/2022: «Про введення воєнного стану в Україні», з метою особистого збагачення, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу викрав з 4 поверху велосипед марки «Dynamics Gravity 29» чорно білого кольору. Надалі, разом з викраденим майном, маючи можливість розпоряджатися на власний розсуд, ОСОБА_4 , пішов в невідомому напрямку та в подальшому використовув викрадений велосипед у власних цілях. Своїми умисними діями ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_8 матеріального збитку на загальну суму 11915 грн.

Крім того, близько 01:00 год. 02.01.2025 більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи в під`їзді № 1 за адресою: м. Ужгород, вул. Капушанська, буд. 34, звернув увагу на водні лічильники, які були встановлені на поверхах. В той момент у ОСОБА_4 виник протиправний корисливий мотив, направлений на таємне викрадення чужого майна з метою особистого збагачення. Тоді останній, реалізуючи свій корисливий мотив та діючи з прямим умислом, таємно, повторно, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи про дію указу Президента України №64/2022: «Про введення воєнного стану в Україні», з метою особистого збагачення, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, самовільно, протиправно викрутив 10 водних лічильників. Після чого з викраденим майном, маючи можливість розпоряджатися на власний розсуд, ОСОБА_4 , пішов в невідомому напрямку. Вказаними умисними діями ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріального збитку на загальну суму 6990 грн.

Крім того, близько 01:00 год. 10.01.2025 більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: м. Ужгород, по вул. Богомольця, звернув увагу, що на парковці знаходиться автомобіль марки «Mitsubishi» д.н.з. НОМЕР_1 у якого відкриті задні двері та в якому знаходилося одне відро мастила пластичного торгової марки «SKY» синього кольору. В той момент у ОСОБА_4 виник протиправний корисливий мотив, направлений на таємне викрадення чужого майна з метою особистого збагачення. Тоді останній, реалізуючи свій корисливий мотив та діючи з прямим умислом, таємно, повторно, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи про дію указу Президента України №64/2022: «Про введення воєнного стану в Україні», з метою особистого збагачення, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу з автомобіля викрав одне відро з мастилом пластичним. Після чого з викраденим майном, маючи можливість розпоряджатися на власний розсуд, ОСОБА_4 , пішов в невідомому напрямку. Виходячи з вищенаведеного, своїми умисними діями ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_10 матеріального збитку на загальну суму 4397,47 грн.

Крім того, в ніч з 16.01.2025 на 17.01.2025 більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , звернув увагу, що на території дворогосподарства № 2 при відчинені в будинку двері. В той момент у ОСОБА_4 виник протиправний корисливий мотив, направлений на таємне викрадення чужого майна з метою особистого збагачення. Тоді останній, реалізуючи свій корисливий мотив та діючи з прямим умислом, таємно, повторно, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи про дію указу Президента України №64/2022: «Про введення воєнного стану в Україні», з метою особистого збагачення, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу проник на території дворогосподарства, а після і в будинок звідки викрав акумуляторний дриль-шуруповерт марки «Makita DF333DWYE» синього кольору. Після чого разом з викраденим майном, маючи можливість розпоряджатися на власний розсуд, ОСОБА_4 , пішов в невідомому напрямку та в подальшому використовував викрадену річ у власних цілях. Виходячи з вищенаведеного, своїми умисними діями ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_11 матеріального збитку на суму 6009,70 грн.

Крім того, близько 02:00 год. 18.01.2025 більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: м. Ужгород, по вул. Чкалова, звернув увагу, що на території дворогосподарства № 3 знаходяться два велосипеди марки «Hammer s200» та «Kellys Madman 30». В той момент у ОСОБА_4 виник протиправний корисливий мотив, направлений на таємне викрадення чужого майна з метою особистого збагачення. Тоді останній, реалізуючи свій корисливий мотив та діючи з прямим умислом, таємно, повторно, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи про дію указу Президента України №64/2022: «Про введення воєнного стану в Україні», з метою особистого збагачення, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу проник на території дворогосподарства звідки викрав два велосипеди марки «Hammer s200» та «Kellys Madman 30». Після чого разом з викраденим майном, маючи можливість розпоряджатися на власний розсуд, ОСОБА_4 , пішов в невідомому напрямку та в подальшому використовував викрадені велосипеди у власних цілях. Виходячи з вищенаведеного, своїми умисними діями ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_12 матеріального збитку на загальну суму 12623 грн.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 19.01.2025 приблизно о 18 годині 00 хвилин більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 , в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, який затверджено Законом України від 24 лютого 2022 №2101-ІХ та в подальшому неодноразово продовжувався відповідно до Указів Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні перебуваючи на території гаражного кооперативу «Гудок» за адресою: м. Ужгород, вул. Будителів, 2, шляхом вирізання отвору в задній стіни на металевому гаражному приміщенні № 36, діючи за попередньою змовою, з прямим умислом та цілеспрямовано в цілях власної наживи, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, впевнившись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, таємно, проникли в середину, та вчинили дії спрямовані на викрадення чужого майна, а саме зі стелажу викрали: зарядний пристрій до акумулятора марки «Yato» моделі «YT-8302» у корпусі чорного кольору; черевики марки «Mil-tec» моделі «SQUAD 5 Coyote» коричневого кольору; 2 решітки радіатора з автомобіля БМВ 5 серії 2014 року випуску; зажими на гриф для штанги, а саме: 2 жовтого кольору зроблені з пластику та 2 синього кольору зроблені з металу фірми «Ifitfun»; домкрат синього кольору; набір стопорних кілець «Сибртех»;набір клемників для електропроводів; набір шплинтів з фіксацією «Сибртех»; набір резинових ущільнюючих прокладок «Сибртех»; свідоцтво про реєстрацію квадроцикла CFmoto 500.

Зокрема, ОСОБА_4 викрав зарядний пристрій до акумулятора марки «Yato» моделі «YT-8302» у корпусі чорного кольору, а ОСОБА_5 викрав черевики марки «Mil-tec» моделі «SQUAD 5 Coyote» коричневого кольору; 2 решітки радіатора з автомобіля БМВ 5 серії 2014 року випуску; зажими на гриф для штанги, а саме: 2 жовтого кольору зроблені з пластику та 2 синього кольору зроблені з металу фірми «Ifitfun»; домкрат синього кольору; набір стопорних кілець «Сибртех»; набір клемників для електропроводів; набір шплинтів з фіксацією «Сибртех»; набір резинових ущільнюючих прокладок «Сибртех»; свідоцтво про реєстрацію квадроцикла CFmoto 500, помістивши їх до свого рюкзака.

При цьому, ОСОБА_4 , біля 18.30 год 19.01.2025 викрадений зарядний пристрій до акумулятора марки «Yato» моделі «YT-8302» у корпусі чорного кольору виніс з місця події - території гаражного кооперативу «Гудок» за адресою: м. Ужгород, вул.Будителів, 2 та використав на власний розсуд. У свою чергу, ОСОБА_5 не зумів завершити спільний із ОСОБА_4 умисел на викрадення решти речей, з причин, які не залежали від їхньої волі, оскільки ОСОБА_5 був виявлений потерпілим ОСОБА_13 який і припинив його протиправні дії. Своїми умисними діями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спричинили потерпілому ОСОБА_13 майнову шкоду на суму 8332,20 грн.

19.01.2025 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України та наступного дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення ґрунтується на зібраних у ході досудового розслідування доказах, а саме: протоколом прийняття заяви від 19.01.2025, протоколом огляду місця події від 19.01.2025, протоколам допиту потерпілих, протоколом пред`явлення особи для впізнання та іншими матеріали в сукупності.

21.01.2024 ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області справа №308/1074/25 застосовано відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 18.03.2025.

17.03.2025 ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області справа №308/3779/25 відносно ОСОБА_4 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 20.04.2025 включно.

31.03.2025 обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000006 від 02.01.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України направлено до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області для розгляду по суті.

За таких обставин, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у викрадені чужого майна (крадіжці), вчиненої повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаної з проникнення до іншого сховища та в умовах воєнного стану та закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненої повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаної з проникнення до іншого сховища та в умовах воєнного стану.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти власності, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Прокурор вказує, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, запобігання продовженню злочинної діяльності та можливого ухилення від суду натепер виникла необхідність в продовженні обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що зміна обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, може перешкодити кримінальному провадженню, у зв`язку з наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які можуть настати, якщо останній буде залишатися на волі.

Така потреба обумовлена наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого покладається необхідність запобігання спробам:

- переховуватися від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), що підтверджується, тим що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 8 років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, оцінивши негативні наслідки переховування як менш несприятливі, ніж обмеження, пов`язані з триманням під вартою як запобіжним заходом або відбуванням покарання.

Вищевказані обставини, а також той факт, що Закарпатська область межує з Республікою Польща, Угорщиною, Румунією, Словаччиною дають підстави вважати, що ОСОБА_4 усвідомлюючи тяжкість злочину та невідворотність покарання за його вчинення, може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, як і в межах пункту пропуску через державний кордон України так і поза межами таких, а також переховуватись на території України.

- незаконно впливати на свідків (потерпілого) у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), що підтверджується тим, що обвинувачений має мотив та можливість впливу на потерпілого, у тому числі шляхом вмовляння, підкупу, залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій.

Також слід взяти до уваги, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

- вчиняти інші кримінальні правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

На думку сторони обвинувачення, жоден інший більш м`який запобіжний захід може бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Крім того, прокурором було подане клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 строком на 60 діб.

Клопотання обґрунтовує тим, що 19.01.2025 приблизно о 18 годині 00 хвилин більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 , в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, який затверджено Законом України від 24 лютого 2022 №2101-ІХ та в подальшому неодноразово продовжувався відповідно до Указів Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні перебуваючи на території гаражного кооперативу «Гудок» за адресою: м. Ужгород, вул. Будителів, 2, шляхом вирізання отвору в задній стіни на металевому гаражному приміщенні № 36, діючи за попередньою змовою, з прямим умислом та цілеспрямовано в цілях власної наживи, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, впевнившись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, таємно, проникли в середину, та вчинили дії спрямовані на викрадення чужого майна, а саме зі стелажу викрали: зарядний пристрій до акумулятора марки «Yato» моделі «YT-8302» у корпусі чорного кольору; черевики марки «Mil-tec» моделі «SQUAD 5 Coyote» коричневого кольору; 2 решітки радіатора з автомобіля БМВ 5 серії 2014 року випуску; зажими на гриф для штанги, а саме: 2 жовтого кольору зроблені з пластику та 2 синього кольору зроблені з металу фірми «Ifitfun»; домкрат синього кольору; набір стопорних кілець «Сибртех»; набір клемників для електропроводів; набір шплинтів з фіксацією «Сибртех»; набір резинових ущільнюючих прокладок «Сибртех»; свідоцтво про реєстрацію квадроцикла CFmoto 500.

Зокрема, ОСОБА_4 викрав зарядний пристрій до акумулятора марки «Yato» моделі «YT-8302» у корпусі чорного кольору, а ОСОБА_5 викрав черевики марки «Mil-tec» моделі «SQUAD 5 Coyote» коричневого кольору; 2 решітки радіатора з автомобіля БМВ 5 серії 2014 року випуску; зажими на гриф для штанги, а саме: 2 жовтого кольору зроблені з пластику та 2 синього кольору зроблені з металу фірми «Ifitfun»; домкрат синього кольору; набір стопорних кілець «Сибртех»; набір клемників для електропроводів; набір шплинтів з фіксацією «Сибртех»; набір резинових ущільнюючих прокладок «Сибртех»; свідоцтво про реєстрацію квадроцикла CFmoto 500, помістивши їх до свого рюкзака. При цьому, ОСОБА_4 , біля 18.30 год 19.01.2025 викрадений зарядний пристрій до акумулятора марки «Yato» моделі «YT-8302» у корпусі чорного кольору виніс з місця події - території гаражного кооперативу «Гудок» за адресою: м. Ужгород, вул. Будителів, 2 та використав на власний розсуд.

У свою чергу, ОСОБА_5 не зумів завершити спільний із ОСОБА_4 умисел на викрадення решти речей, з причин, які не залежали від їхньої волі, оскільки ОСОБА_5 був виявлений потерпілим ОСОБА_13 який і припинив його протиправні дії. Своїми умисними діями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спричинили потерпілому ОСОБА_13 майнову шкоду на суму 8332,20 грн.

19.01.2025 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та наступного дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення ґрунтується на зібраних у ході досудового розслідування доказах, а саме: протоколом прийняття заяви від 19.01.2025, протоколом огляду місця події від 19.01.2025, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 , протоколом пред`явлення особи для впізнання та іншими матеріали в сукупності.

21.01.2024 ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області справа №308/1074/25 застосовано відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 18.03.2025.

17.03.2025 ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області справа №308/3779/25 відносно ОСОБА_5 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 20.04.2025 включно.

31.03.2025 обвинувальний акт у кримінальному провадженні

№ 0000006 від 02.01.2025 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України направлено до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області для розгляду по суті.

За таких обставин, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненої за попередньою змовою групою осіб, поєднаної з проникнення до іншого сховища та в умовах воєнного стану.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти власності, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Прокурор зазначає, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, запобігання продовженню злочинної діяльності та можливого ухилення від суду натепер виникла необхідність в продовженні обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що зміна обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, може перешкодити кримінальному провадженню, у зв`язку з наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які можуть настати, якщо останній буде залишатися на волі.

Така потреба обумовлена наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого покладається необхідність запобігання спробам:

- переховуватися від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), що підтверджується, тим що ОСОБА_5 обвинувачується у замаху на вчинення тяжкого злочину за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 8 років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, оцінивши негативні наслідки переховування як менш несприятливі, ніж обмеження, пов`язані з триманням під вартою як запобіжним заходом або відбуванням покарання.

Вищевказані обставини, а також той факт, що Закарпатська область межує з Республікою Польща, Угорщиною, Румунією, Словаччиною дають підстави вважати, що ОСОБА_5 усвідомлюючи тяжкість злочину та невідворотність покарання за його вчинення, може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, як і в межах пункту пропуску через державний кордон України так і поза межами таких, а також переховуватись на території України.

- незаконно впливати на свідків (потерпілого) у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), що підтверджується тим, що обвинувачений має мотив та можливість впливу на потерпілого, у тому числі шляхом вмовляння, підкупу, залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій.

Також слід взяти до уваги, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

- вчиняти інші кримінальні правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

На думку сторони обвинувачення, жоден інший більш м`який запобіжний захід може бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

11.04.2025 року від захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 поступило клопотання про зміну запобіжного заходу та просить змінити підозрюваному ОСОБА_14 запобіжний захід на особисте зобов`язання або домашній арешт. Клопотання обґрунтовує тим, що прокурор в клопотанні не обґрунтував, чому жодний більш м`яких запобіжних заходів не може бути застосовано, ризики наведені в клопотанні є необґрунтованими. Обвинувачений має зареєстроване постійне місце проживання, іншого житла немає, має сім`ю, дитину, тобто соціальні зв`язки. Обвинувачений не бажає уникати відповідальності. Розмір застави 90 840 грн., визначений раніше слідчим суддею, є завідомо непосильний для непрацюючого обвинуваченого, тобто фактично тримання під вартою є безальтернативним заходом. Крім того вказує, що в разі задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою зменшити розмір застави як альтернативу тримання під вартою до 10 000 грн.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтримав із підстав, зазначених у них та просив задовольнити. Щодо клопотання захисника про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 просив відмовити.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання та продовження строку запобіжного заходу. Захисник вказав, що клопотання не обґрунтоване, ризики наведені в клопотанні необґрунтовані та не доведені.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_7 у підготовчому судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання та продовження строку запобіжного заходу, підтримали клопотання про зміну запобіжного заходу. Окрім того, захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_7 навів аналогічні обгрунтування поданого клопотання про зміну запобіжного заходу та просив змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання або домашній арешт. В разі задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою зменшити розмір застави як альтернативу тримання під вартою до 10 000 грн.

Заслухавши думку прокурора, обвинувачених та їх захисників, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Вимогами ч. 3 ст. 315 КПК України визначено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому Главою 18 КПК України.

Так, згідно ч.3 ст. 315 КПК України, з урахуванням Рішення Конституційного Суду № 1-р/2017 від 23 листопада 2017 року, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Згідно змісту ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду з метою досягнення дієвості цього провадження.

Клопотання про продовження строку запобіжного заходу розглядається судом за правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, тобто у порядку ст. ст.193, 194 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до положень ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Положеннями ч.2 ст.29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог п.п. 3,4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Як вбачається з обвинувального акту та доданого до нього реєстру матеріалів досудового розслідування, на підставі зібраних доказів ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у викрадені чужого майна (крадіжці), вчиненої повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаної з проникнення до іншого сховища та в умовах воєнного стану та закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненої повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаної з проникнення до іншого сховища та в умовах воєнного стану; ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненої за попередньою змовою групою осіб, поєднаної з проникнення до іншого сховища та в умовах воєнного стану.

Так, під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.03.2025 року продовжено ОСОБА_4 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк дії ухвали про тримання під вартою по 20 квітня 2025 року включно. Визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України, 121120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) грн. 00 коп. У разі внесення застави на ОСОБА_4 покладено наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, а саме: м. Ужгород, Закарпатської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування з потерпілим у кримінальному провадженні; здати на зберігання до Головного управління ДМС у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Строк дії обов`язків визначено до 20.04.2025 включно.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.03.2025 року продовжено щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк дії ухвали про тримання під вартою по 20 квітня 2025 року включно. Визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України, 90840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) грн. 00 коп. У разі внесення застави на ОСОБА_5 покладено наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, а саме: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування з потерпілим у кримінальному провадженні; здати на зберігання до Головного управління ДМС України у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Строк дії покладених на ОСОБА_5 обов`язків становить два місяці й визначено до 20 квітня 2025 року включно.

Кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_4 та ОСОБА_5 передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, та у відповідності до положень ст. 12 КК України є тяжким злочином.

При обранні запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 було встановлено ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, потерпілих; вчинити нове кримінальне правопорушення чи продовжувати вчинення існуючого).

При обранні запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 було встановлено ризики, передбачені п.п. 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України (незаконно впливати на свідків, потерпілих; вчинити нове кримінальне правопорушення чи продовжувати вчинення існуючого).

При розгляді клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених встановлено, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, що були враховані і слугували підставою для обрання та продовження обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу не зменшилися та продовжують існувати.

Так, на даний час судом не проведено підготовчого судового засідання, не визначено обсяг та порядок дослідження доказів, докази ще не досліджувалися, свідки не були допитані.

Суд зазначає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

При цьому, суд враховує, що ризик переховування від органу досудового розслідування/суду, який встановлено при обранні запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , обумовлюється серед іншого можливістю притягнення особи до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування особи від суду.

Кримінальні правопорушення у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_4 передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування особи від суду.

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_4 в разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, що хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, в сукупності із іншими обставинами суттєво збільшує ризик втечі, а тому враховується при оцінюванні ризиків. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні Європейського суду «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р. зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, потерпілих у кримінальному провадженні слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду отримуються усно шляхом допиту особи в судовому засіданні. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК). Вплив на вказаних осіб може бути здійснений шляхом застосування певного психологічного тиску і спонукання осіб до надання неправдивих свідчень, введення в оману суду та замовчування відомостей, які мають значення для даного кримінального провадження.

Ризик незаконного впливу на свідків, потерпілих у кримінальному провадженні підтверджується тим, що на даний час ще не було допитано свідків, потерпілих у зв`язку із чим існує об`єктивна реальність ризику можливого тиску обвинувачених на вказаних осіб.

Так само суд вважає, що ризик того, що підозрювані ОСОБА_4 та ОСОБА_5 можуть вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема пов`язане з посяганням на власність, оскільки такі є не працевлаштованими, є доведеним стороною обвинувачення. Так, суд приймає до уваги і той факт, що ОСОБА_4 раніше судимий за вчинення кримінальних правопорушень проти власності.

Також судом при вирішенні клопотання про продовження строку раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 враховано дані про особу обвинуваченого які були взяті до уваги й при обранні запобіжного заходу, а саме, що останній раніше судимий, неодружений, не працює.

Також судом при вирішенні клопотання про продовження строку раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 враховано дані про особу обвинуваченого, які були взяті до уваги й при обранні запобіжного заходу, а саме, що останній має на утриманні одну неповнолітню дитину, не працює.

Згідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року по справі «Харченко проти України» (п. 80), при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Суд, розглядаючи можливість обрання альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених, та запобігти наведеним вище ризикам.

Продовжуючи вказаний запобіжний захід, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п.35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та процесуальної поведінки обвинуваченого.

Будь-яких інших даних, які б безумовно свідчили про те, що тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинувачених судом, на даному етапі, не встановлено і стороною захисту беззаперечно не доведено.

Беручи до уваги вищевикладене, дані про особу обвинуваченого, а також те, що прокурором доведено, що ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України не зменшились та продовжують існувати, що свідчить про неможливість їх запобіганню застосуванням більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, суд вважає, що з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та процесуальної поведінки обвинувачених, запобіжний захід відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, необхідно продовжити.

Будь-яких обставин, котрі б свідчили про те, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за станом здоров`я не можуть утримуватися в закладі тимчасового обмеження волі під час розгляду клопотання суду надано не було.

У зв`язку із наведеним суд приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Суд відмовляє у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід, оскільки підстави для зміни запобіжного заходу відсутні, та в силу змагальності сторін кримінального провадження захистом не спростовано тверджень прокурора, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти існуючим в провадженні ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Так, стороною захисту не надано переконливих доказів, про особу обвинуваченого, які би давали обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 не впливатиме на учасників кримінального провадження, не вчинятиме інші кримінальні правопорушення, і що до нього може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Згідно ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

У відповідності з ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

У відповідності з ч. 5 ст.182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, визначається в межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч.5 ст.182 КПК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні. Розмір застави повинен визначатися виходячи з особи підозрюваного, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховувати той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.

Разом з цим, при визначенні розміру застави слід не допускати встановлення такого її розміру, що є завідомо непомірним для особи та призводить до неможливості виконання застави. З одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Виходячи з вимог ст.ст. 178, 182 КПК України, тяжкості кримінальних правопорушень у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 з урахуванням положення Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» щодо розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який станом на 01.01.2025 року складає 3028 гривень, та з урахуванням даних щодо майнового стану підозрюваного, суд приходить до висновку, що для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, є необхідним визначити заставу у розмірі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 121 120 (сто двадцять одну тисячу сто двадцять) грн. 00 коп. Такий розмір застави, на переконання суду, буде відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, зможе запобігти ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України та забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення обвинуваченим ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України, суд враховує вимоги ст.ст. 178, 182 КПК України, тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , та з урахуванням даних про особу обвинуваченого в їх сукупності, майновий стан останнього, враховуючи, що ОСОБА_5 тривалий час утримується під вартою, при цьому ухвалою слідчого судді про обрання запобіжного заходу передбачався альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, однак обвинувачений не вніс заставу в розмірі 90840, 00 грн., отже його дохід є недостатнім для внесення застави у раніше визначеному розмірі, та вважає необхідним визначити заставу у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн. 00 коп. Такий розмір застави, на переконання суду, буде відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, зможе запобігти ризикам, передбаченими ст.177 КПК України та буде з одного боку утримувати обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого, не перетворить обраний запобіжний захід на безальтернативне ув`язнення.

У випадку внесення застави суд вважає за необхідне покласти на підозрюваних ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, та зобов`язати: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживають, а саме: м. Ужгород, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування з потерпілими у кримінальному провадженні; здати на зберігання до Головного управління ДМС у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Відповідно до ч. 4 ст.202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Згідно ст. 197 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.176-178,183, 201, 315, 331, 372, 395, КПК України, суд,-

постановив:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком до 60 днів, а саме до 09 червня 2025 року (включно).

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 обов`язків передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України - в розмірі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 121 120 (сто двадцять одну тисячу сто двадцять) грн. 00 коп.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 60 днів, а саме до 09 червня 2025 року (включно).

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 обов`язків передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України - в розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн. 00 коп.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 та ОСОБА_5 покласти наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживають, а саме: м. Ужгород, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілими у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до Головного управління ДМС у Закарпатській області сввй паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У задоволенні клопотання захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу , - відмовити.

Роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до них може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на них може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Строк дії покладених на обвинувачених обов`язків визначити до 09 червня 2025 року (включно).

Згідно з частиною сьомою статті 194 КПК України обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, їх захисникам та прокурору.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області ОСОБА_1