Справа № 216/6800/25
провадження 1-кп/216/714/25
ВИРОК

іменем України

02 вересня 2025 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі судових засідань в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001702 від 09.06.2025, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, офіційно не працевлаштований, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , 29.07.2025, приблизно о 14:39 год., перебуваючи в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , будучи обізнаним про те, що з 24.02.2022 на території України діє воєнний стан, діючи таємно, умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, скориставшись тимчасовою відсутністю уваги мешканців будинку, зі спальної кімнати викрав належний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , планшет марки «Xiaomi REDMI PAD Pro Graphite Gray 8Gb RAM 256 GB ROM», вартістю 9530,00 грн, після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_4 матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України.

Поряд з цим, разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості, укладена між прокурором та обвинуваченими, а також письмова згода потерпілої на укладення даної угоди.

Судом встановлено, що прокурор Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_3 , з однієї сторони, та обвинувачений ОСОБА_5 , з іншої сторони, за участі захисника, адвоката ОСОБА_6 , дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

За змістом угоди про визнання винуватості сторони погоджуються на призначення ОСОБА_5 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 75 КК України сторони погоджуються звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням.

У підготовчому судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні цієї угоди дотриманні вимоги КПК України та КК України, просив її затвердити й призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений та його захисник також просили затвердити угоду й призначити узгоджену в ній міру покарання. При цьому обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину за викладених вище обставин і кваліфікації, а також ствердив про розуміння ним права на справедливий судовий розгляд, наслідків укладення та затвердження цієї угоди, характеру обвинувачення, виду й розміру покарання, запевнивши про добровільність укладення угоди.

Потерпіла в судовому засіданні не заперечувала проти затвердження угоди.

Ухвалюючи вирок на підставі угоди, суд з урахуванням об`єктивно з`ясованих обставин, викладених в угоді про визнання винуватості, які підтверджені беззастережним визнанням обвинуваченими своєї вини, про що зазначено в угоді, приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, обвинувачений винний у його вчиненні, так як він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану.

У зв`язку із безсумнівною та добровільною, тобто без будь-якого впливу із чиєї б то ні било сторони, згодою сторін угоди, а також визнанням у повному обсязі обвинуваченим своєї вини в інкримінованому йому органом досудового розслідування злочині (повідомленій підозрі), погодженні з кваліфікацією вчиненого ним діяння, підтвердженням ним його фактичних обставин, усвідомленням і правильним розумінням сторонами угоди роз`яснених судом положень частини 2 статті 473 КПК України про обмеження права прокурора та обвинувачених на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для обвинуваченого - також їх відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу, суд дійшов висновку про можливість затвердження такої угоди з наступних підстав.

Зокрема, згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами, особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд виходить з класифікації злочинів, особливостей та обставин його вчинення, й приходить до висновку, що обвинуваченим вчинено тяжкий злочини.

За приписами ст. 472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди. В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.

Перевіривши угоду на відповідність нормам кримінального процесуального та кримінального законодавства, суд дійшов висновку, що укладена між прокурором та обвинуваченим угода не суперечить вимогам ст. 472 КПК України, оскільки містить всі необхідні реквізити, а її умови щодо визначення міри покарання узгоджується із принципами призначення покарань та не перевищують розміру покарання, визначеного санкцією ч. 4 ст. 185 КК України.

Зокрема, за умовами угоди обвинувачений повністю визнав свою винуватість в пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 185 КК України, а також сторони дійшли згоди щодо призначення покарання обвинуваченому у вигляді 5 років позбавлення волі зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, яке передбачене в угоді про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинувачуваного суд визнає його щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, обтяжуючих покарання обвинувачуваного ОСОБА_5 , передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

ОСОБА_5 на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, офіційно не працевлаштований, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, раніше не судимий.

Суд враховує зміст ст. 50 КК України, в якій зазначено, що питання призначення покарання повинні вирішуватись з урахуванням мети покарання, як такої, що включає не лише кару, а й виправлення засуджених, та запобігання вчиненню злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому суд зазначає, що виключно каральний підхід при призначенні покарання є неефективним для розв`язання проблем запобігання злочинності.

З урахуванням наведеного, узгоджене сторонами (прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 ) покарання у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, а саме: у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, є таким, що згідно із положеннями ст. 65 КК України, відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину.

Вирішуючи питання щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, суд враховує зміст ч. 2 ст. 75 КК України, в якій зазначено, що суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

При цьому, згідно з ч. 3 ст. 75 КК України у випадках, передбачених ч.ч. 1, 2 цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. Відповідно до ч. 4 ст. 75 КК України така тривалість може становити від одного до трьох років.

Тому, при призначенні покарання обвинуваченому за ч. 4 ст. 185 КК України суд враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, на обліку лікаря- психіатра та лікаря-нарколога не перебував та не перебуває, наявність обставин, які пом`якшують його покарання, передбачені пунктами 1та 2частини першої статті 66 КК України, наведені судом вище у вироку, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненому злочині, у зв`язку з чим, при призначенні покарання вважає за можливе застосувати приписи ст. 69-1 КК України, а також вважає за можливе звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст.ст. 75, 76 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів. Вказана міра покарання відповідає вчиненому злочину та може бути застосована за істотних умов, визначених в угоді, а також відповідає вимогам Кримінального кодексу України в частині порядку призначення покарання.

Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Відповідно до абз. 8 п. 2 ч. 3 та абз. 13 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження та мотиви його ухвалення

Суд враховує, що на час ухвалення вироку на підставі угоди про визнання винуватості щодо ОСОБА_5 не застосовано жодного запобіжного заходу та не покладені процесуальні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ураховуючи відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також відомості, щодо особи обвинуваченого, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу або покладення процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Крім цього, згідно з пунктом 3 частини 1 статті 118 Кримінального процесуального кодексу України до процесуальних витрат відносяться витрати, пов`язані із залученням експертів, які в силу приписів частини 1 та 2 статті 122 цього ж кодифікованого процесуального закону України несе сторона кримінального провадження, яка залучила експерта. При цьому у разі залучення експертів спеціалізованих державних установ стороною обвинувачення, таке залучення експертів здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються експертним установам з Державного бюджету України.

В силу вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Оскільки в рамках цього кримінального провадження було проведено судову товарознавчу експертизу на проведення якої було витрачено кошти з Державного бюджету України, у сумі 1782,80 грн, що підтверджується довідкою Дніпропетровського НДЕКЦ МВС, тому такі процесуальні витрати підлягають відшкодуванню за рахунок обвинуваченого ОСОБА_5 .

Також, згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Враховуючи наведене суд вважає за можливе речові докази:

- планшет марки «Xiaomi REDMI PAD Pro Graphite Gray 8Gb RAM 256 GB ROM»,долучений до матеріалів кримінального провадження №0001702 на підставі постанови від 11.08.2025, переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_4 згідно з розпискою повернути законному володільцю;

- оптичний диск марки «Alerus», з відеозаписами від 29.07.2025 та від 03.08.2025 з камер зовнішнього відеоспостереження, вчтановлених на території домоволодіння по АДРЕСА_2 , долучений до матеріалів кримінального провадження №0001702 на підставі постанови від 11.08.2025 залишити в матеріалах кримінального провадження протягом всього строку їх зберігання.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід обвинувачуваному не обирався.

На підставі викладеного, керуючись статтями 63, 65, 66, 69-1, 75, 76, 185 ч. 4 Кримінального кодексу України, статтями 100, 124, 349, 369-376, 395, 474, 475, 532 Кримінального процесуального кодексу України,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 25 серпня 2025 року між прокурором Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , в межах кримінального провадження №0001702 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69-1 КК України, у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку, визначеного судом в 1 рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно з ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту ухвалення вироку.

Стягнути з ОСОБА_5 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь Державного бюджету України процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 1782,80 грн (одна тисяча сімсот вісімдесят дві гривні 80 копійок).

Речові докази:

- планшет марки «Xiaomi REDMI PAD Pro Graphite Gray 8Gb RAM 256 GB ROM»,долучений до матеріалів кримінального провадження №0001702 на підставі постанови від 11.08.2025, переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_4 згідно з розпискою повернути законному володільцю;

- оптичний диск марки «Alerus», з відеозаписами від 29.07.2025 та від 03.08.2025 з камер зовнішнього відеоспостереження, встановлених на території домоволодіння по АДРЕСА_2 , долучений до матеріалів кримінального провадження №0001702 на підставі постанови від 11.08.2025 залишити в матеріалах кримінального провадження протягом всього строку їх зберігання.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення з урахуванням обмежень, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, підлягає виконанню на всій території України й звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно зі ст. 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Суддя ОСОБА_7