УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 333/2578/23

провадження № 51-3061ск25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 17 квітня 2025 року про відмову у відкритті апеляційного провадження,

встановив:

Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 березня 2025 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, у кримінальному провадженні № 0000711 від 13 червня 2022 року за частиною 1 статті 366та частиною 2 статті 382 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 17 квітня 2025 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 березня 2025 року, оскільки апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою на вказану ухвалу апеляційного суду. Крім того, ОСОБА_4 у касаційній скарзі просить поновити йому строк на касаційне оскарження вказаного рішення апеляційного суду.

Перевіривши клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку на касаційне оскарження, доводи, викладені в ньому, щодо поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала на таких підставах.

Відповідно до вимог частини 2 статті 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Зі змісту частини 1 статті 117 КПК вбачається, що строк касаційного оскарження поновлюється лише в тому випадку, якщо причини його пропуску є поважними.

Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Однак, ОСОБА_4 подав касаційну скаргу, датовану 17 липня 2025 року, яка направлена згідно штампу на конверті 04 серпня 2025 року, тобто після спливу трьохмісячного строку, встановленого на касаційне оскарження.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 зазначає, що копію оскаржуваної ухвали апеляційного суду від 17 квітня 2025 року він отримав лише 20 червня 2025 року, Тобто, стверджує, що більше ніж на два місяці було затримано надання йому повного тексту оскаржуваного рішення.

Такі підстави ОСОБА_4 вважає достатніми для поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення.

Разом з тим, клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку на касаційне оскарження не містить обґрунтованих підстав для поновлення цього строку, а сам факт неотримання протягом двох місяців скаржником копії оскаржуваної ухвали апеляційного суду не є безумовною і поважною причиною поновлення строку на касаційне оскарження.

Так, відповідно до змісту частини 2 статті 426 КПК строк подачі касаційної скарги обчислюється з моменту вручення копії судового рішення лише у випадку, якщо особа перебуває під вартою.

Крім того, за даними Єдиного державного реєстру судових рішень 24 квітня 2025 року булозабезпечено надання загального доступу до ухвали Запорізького апеляційного суду від 17 квітня 2025 рокув справі № 333/2578/23. Тобто за умови достатньої зацікавленості та здійснення відповідного моніторингу судових рішень, з 24 квітня 2025 року ОСОБА_4 мав можливість ознайомитись з вказаною ухвалою. В разі ж виникнення у скаржника труднощів щодо його ідентифікації під час ознайомлення з зазначеною ухвалою апеляційного суду, то він не був позбавлений можливості уточнити цю інформацію шляхом здійснення відповідного запиту до канцелярії суду першої або апеляційної інстанцій.

Одночасно, Суд звертає увагу, що у рішенні від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Таким чином, касаційна скарга ОСОБА_4 не містить переконливих доводів на обґрунтування поважності причин пропуску строку касаційного оскарження, а тому вимога касаційної скарги про поновлення цього строку не підлягає задоволенню.

За таких обставин, відповідно до пункту 3 частини 3 статті 429 КПК Суд вважає, що касаційну скаргу скаржника слід повернути у зв`язку з її поданням після закінчення строку касаційного оскарження та відсутністю підстав для його поновлення.

На підставі наведеного, керуючись пунктом 3 частиною 3 статті 429 КПК, Суд

постановив:

Відмовити ОСОБА_4 в поновленні строку на касаційне оскарження ухвали Запорізького апеляційного суду від 17 квітня 2025 року.

Повернути ОСОБА_4 касаційну скаргу на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 17 квітня 2025 року про відмову у відкритті апеляційного провадження з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3