У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.07.2025 року, якою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23.09.2025 року,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

захисник ОСОБА_5

(в режимі відео-конференції з використанням власних технічних засобів в системі «EasyCon»)

В с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді змінити, визначити підозрюваному заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214 720 грн.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:

Ухвалою слідчого судді застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23.09.2025 року включно.

Узагальнені доводи апеляційної скарги захисника.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, щодо обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначає, що відносно підозрюваного можливо визначити розмір застави, оскільки відсутні будь які відомості, щодо тілесних ушкоджень потерпілого.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання слідчого про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу, слідчим суддею встановлені наступні обставини.

В провадженні СВ Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0001046 за ч. 3 ст. 289 КК України.

За версією органу досудового розслідування, ОСОБА_6 , будучи раніше судимим, маючи не зняту та не погашену у законному порядку судимість, у невстановлені під час досудового розслідування дату, час та місці, вступив у злочинну змову із ОСОБА_8 з метою заволодіння транспортним засобом потерпілого ОСОБА_9 ..

26.07.2025 ОСОБА_6 та ОСОБА_8 під вигаданим приводом змусили потерпілого ОСОБА_9 , який пересувався на автомобілі марки «MITSUBISHI GALANT» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , вартістю 1300 доларів США, який належить ОСОБА_10 , прибути до визначеної адреси, а саме: АДРЕСА_1 .

Цього ж дня, приблизно о 15.30 годині більш точного часу під час проведеного досудового розслідування встановити не представилось можливим, до вказаної адреси, де знаходився потерпілий, на автомобілі «KIA» моделі «Sorento», з державним номерним знаком НОМЕР_2 прибули ОСОБА_6 та ОСОБА_8 ..

Перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, реалізуючи свій спільний корисливий умисел спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_8 під вигаданим приводом змусив потерпілого ОСОБА_9 вийти з автомобіля та підійти до автомобіля «KIA» моделі «Sorento», де ОСОБА_6 наніс потерпілому один удар кулаком в область голови, після чого взявши його під руку змусив сісти до салону вказаного автомобіля.

В подальшому, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 , перебуваючи у салоні автомобіля схопив потерпілого ОСОБА_9 за комір футболки та наніс не менше 4-х ударів в область голови останнього, після чого за вказівками ОСОБА_6 , ОСОБА_8 також наніс не менше 3-х ударів в область голови потерпілого.

Після цього, ОСОБА_6 продовжуючи свої злочинні дії, із кишені шортів потерпілого ОСОБА_9 дістав ключі від автомобіля, та в подальшому приставивши до горла потерпілого предмет схожий на ніж, почав погрожувати заподіянням тяжкої шкоди здоров`ю у разі звернення до правоохоронних органів, тобто висловив погрозу застосування насильства, яке є небезпечною для життя та здоров`я потерпілого, та які останній сприймав як реальні.

Після цього ОСОБА_6 , вказавши ОСОБА_8 на необхідність утримувати потерпілого ОСОБА_9 у автомобілі, з метою не дати йому можливості швидко звернутись до правоохоронних органів

В подальшому ОСОБА_6 , сів до автомобіля «MITSUBISHI GALANT» з державним номерним знаком НОМЕР_1 та залишив місце скоєння кримінального правопорушення, тобто незаконно ним заволодів, а ОСОБА_8 на виконання спільного злочинного умислу, продовжував утримувати ОСОБА_9 у салоні автомобіля «KIA» моделі «Sorento», до того моменту як потерпілому вдалось залишити вказаний автомобіль та звернутись до правоохоронних органів.

26.07.2025 в порядку п.2 ч.1 ст. 208 КПК України було затримано ОСОБА_6 .

27.07.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 289 КК України.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 в обґрунтування клопотання зазначив, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення та про наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів, а також тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання винуватим, послався на наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. Вважав, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобіганню доведених ризиків та прийшов до висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

За версією органу досудового розслідування, ОСОБА_6 , будучи раніше судимим, маючи не зняту та не погашену у законному порядку судимість, у невстановлені під час досудового розслідування дату, час та місці, вступив у злочинну змову із ОСОБА_8 з метою заволодіння транспортним засобом потерпілого ОСОБА_9 ..

26.07.2025 ОСОБА_6 та ОСОБА_8 під вигаданим приводом змусили потерпілого ОСОБА_9 , який пересувався на автомобілі марки «MITSUBISHI GALANT» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , вартістю 1300 доларів США, який належить ОСОБА_10 , прибути до визначеної адреси, а саме: АДРЕСА_1 .

Цього ж дня, приблизно о 15.30 годині більш точного часу під час проведеного досудового розслідування встановити не представилось можливим, до вказаної адреси, де знаходився потерпілий, на автомобілі «KIA» моделі «Sorento», з державним номерним знаком НОМЕР_2 прибули ОСОБА_6 та ОСОБА_8 ..

Перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, реалізуючи свій спільний корисливий умисел спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_8 під вигаданим приводом змусив потерпілого ОСОБА_9 вийти з автомобіля та підійти до автомобіля «KIA» моделі «Sorento», де ОСОБА_6 наніс потерпілому один удар кулаком в область голови, після чого взявши його під руку змусив сісти до салону вказаного автомобіля.

В подальшому, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 , перебуваючи у салоні автомобіля схопив потерпілого ОСОБА_9 за комір футболки та наніс не менше 4-х ударів в область голови останнього, після чого за вказівками ОСОБА_6 , ОСОБА_8 також наніс не менше 3-х ударів в область голови потерпілого.

Після цього, ОСОБА_6 продовжуючи свої злочинні дії, із кишені шортів потерпілого ОСОБА_9 дістав ключі від автомобіля, та в подальшому приставивши до горла потерпілого предмет схожий на ніж, почав погрожувати заподіянням тяжкої шкоди здоров`ю у разі звернення до правоохоронних органів, тобто висловив погрозу застосування насильства, яке є небезпечною для життя та здоров`я потерпілого, та які останній сприймав як реальні.

Після цього ОСОБА_6 , вказавши ОСОБА_8 на необхідність утримувати потерпілого ОСОБА_9 у автомобілі, з метою не дати йому можливості швидко звернутись до правоохоронних органів

В подальшому ОСОБА_6 , сів до автомобіля «MITSUBISHI GALANT» з державним номерним знаком НОМЕР_1 та залишив місце скоєння кримінального правопорушення, тобто незаконно ним заволодів, а ОСОБА_8 на виконання спільного злочинного умислу, продовжував утримувати ОСОБА_9 у салоні автомобіля «KIA» моделі «Sorento», до того моменту як потерпілому вдалось залишити вказаний автомобіль та звернутись до правоохоронних органів.

26.07.2025 в порядку п.2 ч.1 ст. 208 КПК України було затримано ОСОБА_6 .

27.07.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 289 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вірно зазначив, що є значна ймовірність того, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду оскільки, підозрюється у вчиненні злочину за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від восьми до дванадцяти років, а тому з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Крім того доведено існування ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, того що підозрюваний моженезаконно впливати на інших підозрюваних у цьому кримінальному проваджені, свідків, потерпілого, оскільки підозрюваний, не маючи обмежень у пересуванні, буде мати можливість особисто або через спільників, схиляти свідків, яким відомі обставини зазначеного кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих показів, які виправдовують його, чим перешкоджати встановленню істини у провадженні, чи взагалі схиляти до відмови давати свідчення, чи їх спотворення на свою користь, а також свідків протиправної діяльності, які на даний час в повному колі невстановлені.

Також наявний ризик передбачений п. 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_6 , може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, оскільки, ОСОБА_11 , підозрюється в тому, що перебуваючи на свободі, з метою отримання незаконного прибутку вчинив особливо тяжке кримінальне правопорушення, яке фактично припинено співробітниками правоохоронних органів.

Вищезазначені обставини вказують на наявність ризиків передбачених п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Також, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею враховано репутацію підозрюваного, а саме те, що ОСОБА_6 , неодружений, офіційно не працевлаштований, раніше судимий: 03.06.2025 Вітовським районним судом Миколаївської області за ст. 186 ч.2, 185 ч.3, 296 ч.4, 122 ч.1, 345 ч.2, до 7 років 2 місяців позбавлення волі, звільнений з залу суду по відбуттю строку покарання, з 24.06.2025 утримувався під вартою в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» звідки звільнений 23.07.2025 на підставі внесення застави в розмірі 90840 гривень, зазначеної в ухвалі Південноукраїнського міського суду Миколаївської області.

Враховуючи фактичні обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 та особу підозрюваного, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Посилання захисника на те, що судом безпідставно не визначено підозрюваному розмір застави є неспроможними з огляду на наступне. Так, відповідно до вимог ч.3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з п.1 ч.4 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

При вирішення питання, щодо можливості визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, слідчим суддею вірно враховано, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. З урахуванням викладеного слідчим суддею обґрунтовано не визначено розмір застави підозрюваному.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним і обґрунтованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.07.2025 року, щодо ОСОБА_6 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді