Справа № 521/1322/25
Номер провадження:1-кс/521/1589/25
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 квітня 2025 року м.Одеса
В обґрунтування клопотання зазначено, що відповідно до ст.68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на території України із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб, який цього ж дня затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.
Відповідно до п.2 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Крім того, п.3 вказаного Указу зазначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені зокрема ст. 33 Конституції України, згідно з якою кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Відповідно до п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України № 1455 від 29.12.2021 якою затверджено «Порядок встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан» визначено, що перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.
Так, в ході досудового розслідування встановлено, що незважаючи на обов`язок неухильного дотримання вказаних нормативних актів, у невстановлений час та місце, однак не пізніше початку січня 2025 року, у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та невстановленої в ході досудового розслідування особи виник спільний злочинний умисел, направлений на сприяння незаконному переправленні осіб через державний кордон України з метою особистого збагачення.
Далі, 22.01.2025 приблизно о 16 годині 40 хвилин ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , прибувши до раніше обумовленого місця зустрічі, а саме до супермаркета АТБ, який розташовано за адресою: Тираспольське шосе (кільцева дорога «Два стовпи») в м.Одеса, куди також прибули ОСОБА_7 та ОСОБА_4 на транспортному засобі останнього, а саме автомобілі марки «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , бежевого кольору. Разом із цим, під час розмови ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що до них зараз прийде ще чоловік, який буде з ними перетинати державний кордон України.
В подальшому ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , який також мав перетинати державний кордон України, за вказівкою ОСОБА_4 сіли у вказаний автомобіль, який знаходився під керуванням останнього, продовжуючи реалізацію спільного із ОСОБА_7 та невстановленою в ході досудового розслідування особою, злочинного умислу, направленого на своє особисте збагачення, шляхом вчинення дій щодо незаконного переправлення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 через державний кордон України, почали рух на вказаному транспортному засобі до прикордонної зони України з Республікою Молдови (невизнана республіка Придністров`я). При цьому ОСОБА_4 , та ОСОБА_7 в ході поїздки, продовжуючи реалізацію спільного із невстановленою в ході досудового розслідування особою злочинного умислу, направленого на своє особисте збагачення, шляхом вчинення дій щодо незаконного переправлення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 через державний кордон України, повідомив останнім, що проблем під час переправлення останніх через державний кордон України на територію Республіки Молдови (невизнана республіка Придністров`я) не виникне. В подальшому ОСОБА_4 , та ОСОБА_7 з метою доведення свого умислу до кінця, в ході розмови демонстрували свою обізнаність щодо конкретного способу незаконного перетину кордону, можливість усунення перешкод щодо незаконного перетину кордону, надавали поради та вказівки щодо дій ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в момент самого перетинання кордону, піший шлях перетину поза межами державного пункту пропуску на території Одеської області, що межує з Республікою Молдовою (невизнана республіка Придністров`я) з конкретним зазначенням послідовних дій та морального стану, а також інші поради незаконного перетину державного кордону.
Надалі, 23.01.2025 приблизно о 18 годині 30 хвилин не доїжджаючи до населеного пункту Кучурган Одеської області (координати 46.7321704, 30.0044222) ОСОБА_4 надав вказівку ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 вийти з машини та ОСОБА_7 провів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 польовою дорогою з метою конспірації та доведення свого умислу до кінця шляхом обминання блокпосту, який знаходився на в`їзді до населеного пункту Кучурган Одеської області. Після чого ОСОБА_4 зустрів ох поза межами блокпосту.
Далі, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 під`їхали до будинку за адресою: АДРЕСА_1 та за вказівкою ОСОБА_7 попрямували до будинку з метою залишення своїх сумок.
В подальшому, 23.01.2025 приблизно о 20 годині 49 хвилин ОСОБА_8 на вимогу ОСОБА_4 передав останньому грошові кошти у розмірі 3000 тисяч доларів США (що згідно офіційного курсу НБУ станом на 23.01.2025 становило 126480 гривень) за здійснення незаконного переправлення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 через державний кордон України, після чого ОСОБА_4 та ОСОБА_7 були затримані співробітниками поліції.
Тим самим, ОСОБА_4 , та ОСОБА_7 та невстановленою в ході досудового розслідування особою, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді порушення встановленого порядку перетину державного кордону України та бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконно збагатитись за рахунок грошової винагороди за свої протиправні дії, довели свій спільний злочинний умисел до кінця, та вжили всіх заходів щодо сприяння переправлення осіб призовного віку через державний кордон України порадами, вказівками та наданням засобів, вчиненого з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб.
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, за кваліфікуючими ознаками: сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України порадами, вказівками та наданням засобів, вчинене з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб.
22.01.2025 року ОСОБА_4 було затримано в порядку ст.208 КПК України.
23.01.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у сприянні незаконному переправленні осіб через державний кордон України їх вчиненню порадами, вказівками та наданням засобів, вчинене з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб.
25.01.2025 року до ОСОБА_4 слідчим суддею Малиновського районного суду міста Одеса було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 22.03.2025 року включно, з можливістю внесення застави у розмірі 150 (сто п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатної особи, що складає 454 200 гривень.
20.03.2025 ОСОБА_4 слідчим суддею Малиновського районного суду міста Одеса було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 22.04.2025 року включно, з можливістю внесення застави у розмірі 150 (сто п`ятдесяти) прожиткових мінімумів для працездатної особи, що складає 454 200 гривень.
15.04.2025 надано доручення прокурора Малиновської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 про завершення досудового розслідування, надання доступу до матеріалів досудового розслідування та про відкриття матеріалів іншій сторони.
Також, захиснику підозрюваного було офіційно повідомлено про завершено, відкриття матеріалів, та зібрані під час розслідування докази є достатніми для складання обвинувального акта. І на підставі ст. 290 КПК України надано на ознайомлення з цими матеріалами.
Відповідно до ч.3 ст.219 КПК України строк досудового розслідування із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею.
У зв`язку із викладеним, та враховуючи, що 15.04.2025 прокурором Малиновської окружної прокуратури доручено відкрити матеріали досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 290 КПК України, строк у якому мав завершуватися 22.04.2025 року.
Слідчий у клопотанні зазначає, що вказане діяння має високу суспільну небезпеку, негативно впливає на економіку та соціальну сферу, руйнує моральні підвалини і цінності суспільства, негативно впливає на населення України, підриває авторитет країни, підвищує рівень злочинності, оскільки діяння ОСОБА_4 мають системний характер. Останній відчуваючи свою безкараність, без продовження застосування до нього суворого запобіжного заходу може і далі вчиняти аналогічні правопорушення. Крім цього, діяння ОСОБА_4 , вражають своїми аморальними та незаконними джерелами доходів, оскільки з кожної особи, якій підозрюваний мав забезпечити незаконний перетин кордону, він отримував близько 8000 тисяч доларів США з особи, тобто незаконно збагачувався за кошти суспільства в великих розмірах, що обґрунтовує продовження застосування відносно нього застави у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ризики які були установлені слідчим суддею Малиновського районного суду м.Одеса продовжують існувати, а саме те що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, під час досудового розслідування, встановлено наявність ризиків передбачених п.п.1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК.
У зв`язку з вищенаведеними обставинами, враховуючи всі ризики в їх сукупності та взаємозв`язку, запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі у подальшому може вплинути на проведення повного та неупередженого розслідування кримінального провадження та не забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Водночас, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, більш м`які запобіжні заходи, передбачені ч.1 ст.176 КПК України, є недостатніми для забезпечення досягнення дієвості цього провадження, а також забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 та для запобігання ризикам, зазначеним в ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий просить продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 без зміни розміру застави.
Прокурор та слідчий в судовому засіданні підтримали клопотання, наполягали на його задоволенні, також просили врахувати, що стороні захисту надано доступ до матеріалів досудового розслідування, які складаються з великої кількості документів, електронних носіїв інформації, матеріалів негласних слідчих (розшукових) дій з додатками, у зв`язку з чим строки для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування не встановлювався. Фактично сторона захисту ще не приступила до ознайомлення із матеріалами кримінального провадження.
Захисник ОСОБА_5 заперечувала проти клопотання слідчого, зазначивши, що обґрунтування клопотання від застосування до продовження запобіжного заходу не змінюється взагалі, ризики не доведені та є лише припущенням, просила змінити запобіжний захід на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки підзахисний співпрацює зі слідством, має хронічні захворювання, одружений та утримує двох неповнолітніх дітей.
Підозрюваний ОСОБА_4 зазначив, що частково визнає вину в інкримінованому йому злочині, просив змінити запобіжний захід на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Заслухавши думку прокурора, слідчого, захисника та підозрюваного, вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню за наступних підстав.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам передбаченим в частині 1 цієї статті, в тому числі: переховування від суду, та незаконного впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.
Згідно із ч.3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.
Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Підставою продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
На стадії досудового розслідування слідчий суддя наділений лише повноваженнями на перевірку обґрунтованості підозри, яка за своїм змістом до процедури висунення обвинувачення в порядку, передбаченому КПК України, на стадії досудового розслідування є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення, повідомлення про яке складається на певному етапі досудового розслідування, коли є підстави для формулювання підозри (ч.1 ст.276 КПК України). Повідомлення про підозру персоніфікує кримінальне провадження, є юридичним фактом, що породжує виникнення кримінальних процесуальних правовідносин, та етапом, з якого починає реалізовуватися кримінальна відповідальність.
Оцінці слідчим суддею також підлягають наявність та/або продовження існування ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК. Ризиком у контексті кримінального провадження є певний ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) буде здійснювати відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Відтак, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя враховує ту обставину, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, вказані обставини перевірялись слідчим суддею під час застосування, відносно підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також враховуючи, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України на даний час не відпали, слідчий суддя також враховує тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим, особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, не одружений, приходить до висновку, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Наявність у підозрюваного родини (дружина, непоінолітні діти), не спростовують наявніть наведених ризиків.
За наведених обставин слідчий суддя приходить до висновку, що лише запобіжний захід у вигляді тримання підозрюваного під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку останнього та уникнути наведених судом ризиків, а підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту не встановлено.
При цьому суд враховує, що тяжкість підозри у вчиненні злочину (обвинувачення), хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював і те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. ОСОБА_4 підозрюється у вчинені злочину, пов`язаного з незаконним переправлення осіб через державний кордон України, що на данний час є актуальним питанням у суспільстві під час воєнного стану.
Разом з цим, зважаючи на те, що раніше при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 слідчим суддею в якості альтернативи визначено заставу в розмірі 200 (двісті) прожиткових мінімумів для працездатної особи, що складає 605600 (шістсот п`ять тисяч шістсот) гривень, в рамках дотримання принципу не погіршення в частині обмеження прав підозрюваного, слідчий суддя, вважає що раніше визначена застава у розмірі 200 (двісті) прожиткових мінімумів для працездатної особи, що складає 605600 (шістсот п`ять тисяч шістсот) гривень, є співмірною з існуючими ризиками її втрати та в достатній мірі, з урахуванням обставин кримінального правопорушення та майнового стану підозрюваного, на даний час буде гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків і не суперечитиме положенням КПК України та підстав для зміни її розміру слідчим суддею не встановлено.
Крім того, слідчий суддя вирішуючи питання щодо строків продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 для закінчення ознайомлення підозрюваним та стороною захисту з матеріалами кримінального провадження, враховує наступне.
Постановою керівника Малиновської окружної прокуратури м.Одеси від 19.03.2025 року було продовжено строк досудового розслідування до 22.04.2025 року.
Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду міста Одеси від 20.03.2025 року було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 22.04.2025 року включно, з можливістю внесення застави у розмірі 200 (двісті) прожиткових мінімумів для працездатної особи, що складає 605600 гривень.
15.04.2024 року стороною обвинувачення повідомлено стороні захисту про завершення досудового розслідування та надано доступ до матеріалів кримінального провадження відповідно до вимог статті 290 КПК України.
Пунктом 5 частини першої статті 3 КПК України встановлено, що досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження.
Частинами першою та третьою статті 28 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є: 1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо; 2) поведінка учасників кримінального провадження; 3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.
Відповідно до частини першої статті 290 КПК України визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.
Згідно з частиною першою статті 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або винесення постанови про початок досудового розслідування у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу, до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.
Абзацом 1 частини третьої статті 219 КПК України передбачено, що строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею, крім дня повідомлення підозрюваному, його захиснику про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.
Як встановлено слідчим суддею, досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні завершено, стороні захисту надано доступ до матеріалів досудового розслідування, які складаються з великої кількості документів, електронних носіїв інформації, матеріалів негласних слідчих (розшукових) дій з додатками, підозрюваними у цьому кримінальному провадженні є двоє осіб, кожен з яких має захисника, що підтверджує доводи прокурора, що потребує досить значного часового проміжку для ознайомлення усіх указаних осіб з матеріалами кримінального провадження.
У свою чергу частина четверта статті 132 КПК України визначає, що ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Положеннями статті 203 КПК України визначено, що ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження або винесення ухвали про скасування запобіжного заходу в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Завершення чи закінчення досудового розслідування в інших формах, крім закриття кримінального провадження, не є підставою для припинення строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу.
Указане підтверджується і тим, що відкриття матеріалів іншій стороні, порядок якого визначений статтею 290 КПК України, регламентовано параграфом 3 глави 24 КПК України, яким визначено одну з форм закінчення досудового розслідування звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
За змістом статті 290 КПК України вбачається, що повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування здійснюється слідчим чи прокурором виключно у разі складання обвинувального акта та/або клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, що є передумовою для подальшого направлення обвинувального акту до суду для його розгляду по суті.
Частина шоста статті 199 КПК України передбачає, що у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що на час розгляду клопотання слідчого строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, починаючи з 16.04.2025 року не включається у строки досудового розслідування та необхідністю здійснення ознайомлення підозрюваним та стороною захисту з матеріалами кримінального провадження, які є об`ємними за своїм змістом, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 за настання обставин, визначених статтею 290 КПК України, може бути продовжений до проведення підготовчого судового засідання відповідно до вимог ст.199 КПК України.
При цьому слідчий суддя відхиляє посилання строно захисту на стан здоров`я підозрюваного, оскільки жодного медичного висновку про неможливість ОСОБА_4 перебувати під вартою за станом здоров`я слідому судді не надано.
Керуючись ст. ст. 132, 176-178, 199, 290, 372 КПК України, слідчий суддя-
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання слідчого задовольнити.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 строком на 60 днів до 16 червня 2025 року включно в межах строку досудового розслідування для закінчення ознайомлення підозрюваним та стороною захисту з матеріалами кримінального провадження, без зміни раніше визначеного розміру застави з утриманням його в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор».
Строк дії ухвали суду становить до 16.06.2025 року включно.
Ухвала суду про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1