Справа № 307/3111/25
Провадження № 1-кс/307/539/25
УХВАЛА
21 серпня 2025 року м.Тячів
Слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , вивчивши скаргу адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , щодо незаконного затримання (в порядку ст. 206 КПК України) та на бездіяльність уповноваженої особи органу досудового розслідування, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення,
21 серпня 2025 року адвокат ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області зі скаргою щодо незаконного затримання ОСОБА_3 працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 (в порядку ст. 206 КПК України) та на бездіяльність уповноваженої особи органу досудового розслідування, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.
В обґрунтування доводів скарги зазначає, що у зв`язку з грубим порушенням конституційних прав його клієнта, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який станом на 15.08.2025 року і по теперішній час незаконно утримується у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 без його згоди, проти волі, без рішення суду чи іншої правової підстави, вважає за необхідне звернутися до суду за захистом його прав.
Зазначає, що вказану особу було затримано без оформлення належного процесуального статусу, а саме - без складання протоколу затримання чи вручення підозри. Його клієнта фактично позбавлено свободи пересування, він не має можливості самостійно залишити територію ТЦК та перебуває під постійним наглядом осіб у військовій формі. На теперішній час зв`язку з клієнтом немає.
Вказує, що такі дії є незаконним позбавленням волі, що прямо суперечить ст. 29 Конституції України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та мають ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 146 КК України (незаконне позбавлення волі або викрадення людини), а тому просить зобов`язати відповідальних осіб ТЦК припинити незаконне утримання ОСОБА_3 та звільнити його і зобов`язати відповідальних осіб ТЦК надати інформацію чи був ОСОБА_3 мобілізований, якщо був то куди його було направлено.
Відповідно до вимог п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та осіб виключно у кримінальному провадженні.
Кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України).
Положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України передбачено, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
Відповідно до ч. 3 ст. 206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.
Тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, і полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установи тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням вимогам режиму цих установ.
Відповідно до ст. 3 Закону України "Про попереднє ув`язнення" підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбачених статтею 615 КПК України.
Згідно зі ст. 4 Закону України "Про попереднє ув`язнення" установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.
Отже, відповідно до ч. 1 ст. 206 КПК України та Закону України "Про попереднє ув`язнення" слідчий суддя може зобов`язати орган державної влади чи службову особу додержатися прав такої особи, якщо вона тримається під вартою в слідчому ізоляторі Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, чи ізоляторі тимчасового тримання.
В прохальній частині скарги, адвокат ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 просить постановити ухвалу, якою:
- зобов`язати відповідних осіб ТЦК припинити незаконне утримання ОСОБА_3 та звільнити його. Також просить зобов`язати органи досудового розслідування внести відомості до ЄРДР за фактом незаконного позбавлення волі (ст. 146 КК України).
Зобов`язати відповідних осіб ТЦК надати інформацію чи був ОСОБА_3 мобілізований , якщо був куди його направлено.
Вирішуючи скаргу в частині вимог, щодо незаконного затримання та зобов`язання відповідних осіб ТЦК припинити незаконне утримання ОСОБА_3 та звільнити його, зобов`язання відповідних осіб ТЦК надати інформацію чи був ОСОБА_3 мобілізований, якщо був куди його направлено, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно ч. 2 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.
З системного аналізу ст. 206 КПК України можна зробити висновок, що слідчий суддя забезпечує дотримання прав особи, яка тримається під вартою органом державної влади чи службовою особою, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку.
Глава 18 КПК України, ст. 206 КПК України регламентує відносини під час досудового розслідування, а саме запобіжні заходи, затримання особи.
Відповідно до вимог ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані оперативно-рятувальної служби цивільного захисту за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
При цьому, зобов`язано місцеві органи виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб - підприємців організувати та забезпечити в установленому порядку своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу, прибуття техніки на збірні пункти та у військові частини, а також здійснення призову військовозобов`язаних, резервістів на військову службу, їх доставки до військових частин та установ Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України.
Виключний перелік рішень, дій чи бездіяльності, які можуть бути оскаржені до слідчого судді на стадії досудового розслідування, встановлений ст. 303 КПК України.
Зі змісту поданої скарги відомо, що ОСОБА_3 не є особою, яка тримається під вартою, в тому числі й у зв`язку з застосованим відносно нього запобіжним заходом, не є затриманим у порядку ст. 208 КПК України та не є особою, затриманою не уповноваженою службовою особою, у порядку ст. 207 КПК України, не утримається правоохоронними органами у зв`язку із розслідуванням ними кримінального правопорушення у межах жодного кримінального провадження.
Таким чином, у слідчого судді відсутні повноваження, визначені КПК України, для з`ясування підстав позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із сферою дії Кримінального процесуального закону, визначених КПК України для з`ясування підстав позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження та розгляду у порядку ст. 206 КПК України скарги, поданої не в рамках кримінального провадження.
Виходячи з обставин зазначених у скарзі та вищевказаних правових норм, слідчий суддя приходить висновку, що затримання громадянина працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 , утримання його без відповідного судового рішення, не підлягає оскарженню до слідчого судді, а у разі, якщо такі дії мають ознаки кримінального правопорушення відповідними нормами Закону України "Про Державне бюро розслідувань" та ст. 214 КПК України.
При цьому, слідчий суддя звертає увагу заявника на те, що у разі порушення прав чи інтересів службовими (посадовими) особами ІНФОРМАЦІЯ_1 при здійсненні ними своїх повноважень, для судового захисту він вправі звернутись із адміністративним позовом до компетентного адміністративного суду, а у разі вчинення щодо нього протиправних дій, що містять ознаки кримінальних правопорушень, до правоохоронного органу із заявою про вчинення кримінального правопорушення.
Наведені вище положення ст. 206 КПК мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках. При цьому вказаний механізм не включає процедур оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронних органів, пов`язаних із затриманням особи в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, "post factum", оскільки відповідні заперечення особа може висловити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу та/або під час підготовчого судового засідання й судового розгляду кримінального провадження по суті.
Крім того, положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
За таких обставин, слідчий суддя зазначає, що КПК України не передбачено право слідчого судді з`ясовувати підстави позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження та розгляду у порядку ст. 206 КПК України скарги, поданої не в рамках кримінального провадження.
Положеннями Кримінального процесуального Кодексу України не врегульовано питання щодо відмови у відкритті провадження за клопотанням, яке подане в порядку ст. 206 КПК України та на дії осіб, які не є працівниками органу досудового розслідування, слідства чи прокуратури.
Згідно з ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Так, ч. 4 ст. 304 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.
Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що наявні правові підстави для відмови у відкритті провадження за поданою скаргою в частині вимог щодо незаконного затримання та зобов`язання відповідних осіб ТЦК припинити незаконне утримання ОСОБА_3 та звільнити його, зобов`язання відповідних осіб ТЦК надати інформацію чи був ОСОБА_3 мобілізований, якщо був куди його направлено.
В прохальній частині скарги, адвокат ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 також просить постановити ухвалу, якою зобов`язати органи досудового розслідування внести відомості до ЄРДР за фактом незаконного позбавлення волі (ст. 146 КК України).
Вирішуючи скаргу в цій частині вимог, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга в цій частині підлягає поверненню з наступних підстав.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Статтею 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.
Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
За приписами ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
За змістом вказаної норми, обов`язок прийняти та зареєструвати заяву або повідомлення про кримінальні правопорушення покладено на слідчого, прокурора та інших службових осіб, що уповноважені на їх прийняття.
Однією з засад судочинства, регламентованих п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Разом із тим, у разі оскарження бездіяльності прокурора чи слідчого, яка полягає в у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, суть розгляду справ даної категорії полягає у встановленні, чи дотримувався слідчий чи прокурор процедури, визначеної ч. 1 ст. 214 КПК України щодо 24-годинного терміну внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий суддя при розгляді скарги не повинен встановлювати обставини, зокрема чи містить заява, повідомлення про кримінальне правопорушення склад злочину або досліджувати докази про наявність в діяннях особи складу кримінального правопорушення.
Матеріалами скарги встановлено, що діючи в інтересах ОСОБА_3 , адвокат ОСОБА_2 20.08.2025 подав заяву про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст.ст 146, 366 КК України посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 . В заяві просив розпочати досудове розслідування за фактом незаконного позбавлення волі ОСОБА_3 , визнати останнього потерпілим, здійснити перевірку викладених фактів , встановивши місцезнаходження ОСОБА_3 та вжити заходів для його негайного звільнення з незаконного утримання, про що проінформувати.
Як вбачається з доданої до матеріалів скарги заяви про злочину, поданої адвокатом 20.08.2025 року така адресована ГУНП в Закарпатській області за адресою м. Ужгород вул. Ференца Ракоці , 13 , а відтак саме уповноважена особа ГУНП в Закарпатській області була зобов`язана в порядку ч.1 ст. 214 КПК України розглянути таку заяву незалежно від місця її реєстрації та отримання.
Згідно положень ст. 38 КПК органами досудового розслідування (органами, що здійснюють дізнання і досудове слідство) є: 1) слідчі підрозділи: а) органів Національної поліції; б) органів безпеки; в) органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства; г) органів Державного бюро розслідувань; 2) підрозділи детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України.
Тобто, чинний кримінальний процесуальний закон визначає органами досудового розслідування не службових осіб - слідчих цих органів досудового розслідування, - а відповідні державні установи органи Національної поліції.
Відповідно до ч. 1 ст. 32 КПК України, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.
Наведена норма є загальною, отже, підлягає застосуванню і під час розгляду скарг на досудовому розслідуванні.
Згідно ч.3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Враховуючи, що ГУНП в Закарпатській області знаходиться поза межами територіальної юрисдикції Тячівського районного суду Закарпатської області, до якого подано дану скаргу, а тому скарга в частині вимог про зобов`язання органу досудового розслідування внести відомості до ЄРДР за фактом незаконного позбавлення волі за ст. 146 КК України, підлягає поверненню особі, яка із нею звернулась для направлення за територіальною підсудністю до відповідного суду.
Водночас, особі яка подала скаргу слід роз`яснити її право на звернення до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи (слідчого) СУ ГУНП в Закарпатській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви адвоката ОСОБА_2 від 20.08.2025 про кримінальне правопорушення.
Частиною 3 ст. 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.
Рішення Конституційного Суду України від 17.06.2020 р. N 4-р(ІІ)/2020 положення частини третьої статті 307 щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.3, 26, 206, 214, 303, 304, 307, 309, 376 КПК України, Законом України «Про попереднє ув`язнення», Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

У відкритті провадження за скаргою, адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , в частині вимог щодо незаконного затримання та зобов`язання відповідних осіб ТЦК припинити незаконне утримання ОСОБА_3 та звільнити його, зобов`язання відповідних осіб ТЦК надати інформацію чи був ОСОБА_3 мобілізований, якщо був куди його направлено (в порядку ст. 206 КПК України) відмовити.

Скаргу адвоката ОСОБА_2 , подану в інтересах ОСОБА_3 , в частині вимог щодо зобов`язання органу досудового розслідування внести відомості до ЄРДР за фактом незаконного позбавлення волі (ст. 146 КК України) повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право звернення до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи (слідчого) СУ ГУНП в Закарпатській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви від 20.08.2025 про кримінальне правопорушення.

Копію ухвали надіслати, адвокату ОСОБА_2 .

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1