Справа № 699/607/25
Номер провадження № 1-кс/699/119/25
УХВАЛА

щодо арешту майна

25.04.2025 м. Корсунь-Шевченківський

Слідчий суддя Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання дізнавача сектору дізнання Відділення поліції № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Корсунь-Шевченківського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_4 ,

про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні № 0000053 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України,

УСТАНОВИВ:

До провадження слідчого судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області 22.04.2025 надійшло вищевказане клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000053.

Клопотання обґрунтовується наступними доводами.

21.04.2025 року до відділення поліції № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області надійшло повідомлення від начальника СРПП відділення поліції № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 про те, що 21.04.2025 під час патрулювання в м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області на р. Рось, було виявлено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , який за допомогою забороненого знаряддя лову месинової сітки, здійснював вилов риби.

Під час проведення огляду місця події, 21.04.2025, на березі річки Рось у м. Корсунь-Шевченківський поблизу вул. Кутузова, Черкаського району, Черкаської області, було виявлено та вилучено до відділення поліції № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області рибу виду окунь 1 шт. із виділенням молок та плотва 6 шт. із ікрою та заборонене знаряддя лову месинова сітка 1 шт.

Вилучена риба була передана на зберігання ФОП ОСОБА_7 відповідно до накладної від 21.04.2025 № 29, так як вона належить до речових доказів, що піддаються швидкому псуванню, підлягають до реалізації.

Відомості по даному факту внесено до ЄРДР під № 0000053 від 21.04.2025 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, тобто незаконне зайняття рибним промислом що заподіяло істотну шкоду.

Під час досудового розслідування було встановлено, що заборонене знаряддя лову месинова сітка 1 шт., належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючому за адресою АДРЕСА_1 .

Дізнавачем сектору дізнання відділення поліції № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області капітаном поліції ОСОБА_3 винесено постанову про визнання забороненого знаряддя лову месинової сітки та риби виду окунь 1 шт. із виділенням молок, плотви 6 шт. із ікрою, речовими доказами у вказаному кримінальному проваджені.

Фіксація речових доказів, а саме вилучених в ході огляду місця події риби виду окунь 1 шт. із виділенням молок, плотви 6 шт. із ікрою та заборонене знаряддя лову месинова сітка 1 шт., проведена шляхом проведення відеозйомки.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України у даному випадку вилучена риба: окунь 1 шт. із виділенням молок, плотва 6 шт. із ікрою, є майном набутим внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а знаряддя лову: месинова сітка 1 шт. було використано як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, тобто являються речовими доказами.

Згідно із ч. 11 ст. 170 КПК України не застосування арешту щодо риби: окунь 1 шт. із виділенням молок, плотви 6 шт. із ікрою, майна набутого внаслідок вчинення кримінального правопорушення та знаряддя вчинення кримінального правопорушення: месинова сітка 1 шт., може призвести до їх приховування, пошкодження, зникнення, втрати, знищення, передачі такого використання, зокрема і в подальшій злочинній діяльності.

Одночасно, посилаючись на ч. 6, 7 ст. 100 КПК України, дізнавач у клопотанні просить надати дозвіл на реалізацію вказаної риби. Вилучена риба до подання клопотання слідчому судді вже була передана на зберігання ФОП ОСОБА_7 , оскільки належить до речових доказів, що підлягають швидкому псуванню.

Дізнавач ОСОБА_3 у письмовій заяві підтримав клопотання, просив здійснювати розгляд у його відсутність. При цьому, дізнавач долучив до клопотання додаткові матеріали.

Власник вилученого майна ОСОБА_6 до суду не з`явився.

Дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є, зокрема, доказом кримінального правопорушення. Згідно з положеннями абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Дізнавач стверджував, що арешт майна необхідний з метою забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

За ч. 1 ст. 249 КК України передбачена відповідальність за незаконне зайняття рибним, звіриним або іншим водним добувним промислом, якщо воно заподіяло істотну шкоду.

Отже, відповідальність за кримінальне правопорушення проти довкілля, передбачене ст. 249 КК, настає лише за умови, що діями винної особи заподіяно істотну шкоду.

Відповідно до примітки до ст. 248 КК України, істотною є шкода, якщо вона полягає у заподіянні матеріальних збитків та у двісті п`ятдесят та більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

Відповідно до чинного законодавства України у 2025 році розмір податкової соціальної пільги становить 1514,00 грн. (3028,00 грн. 50% = 1514,00 грн). Тобто для кваліфікації адміністративного чи кримінального правопорушення неоподатковуваний мінімум становить 1514,00 грн.

Отже, для кваліфікації дій особи за ч. 1 ст. 249 КК України необхідна наявність істотної шкоди в розмірі 378500,00 грн і більша (1514,00 х 250).

Пунктом 6 ч. 2 ст. 242 КПК визначена обов`язковість призначення експертизи щодо визначення шкоди довкіллю.

Станом на дату розгляду справи матеріали не містять висновку експерта щодо розміру завданої шкоди.

Відповідно до наявного у справі розрахунку збитків, виконаних з урахуванням такс Постанови КМУ від 29.09.2023 № 1042, розмір збитків складає 12546,00 грн (а.с. 15).

Разом з тим, допоки у справі не проведена експертиза, на те що шкода є істотною можуть вказувати, зокрема, такі дані: знищення нерестовищ риби; вилов риби в період нересту, нечисленних її видів або тих, у відтворенні яких є труднощі; добування великої кількості риби, водних тварин чи рослин або риби чи тварин, вилов яких заборонено тощо. Якщо внаслідок вчинених дій істотна шкода не настала, винна особа за наявності до того підстав може нести відповідальність за ч. 3 або ч. 4 ст. 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Така позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 21.04.2021 у справі № 708/392/18.

З матеріалів справи вбачається, що Управлінням державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Черкаській області 26.03.2025 видано наказ № 53 «Про затвердження переліку меж нерестовищ на водних об`єктах Черкаської області у 2025 році в районі діяльності Управлінням державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Черкаській області».

У додатку до вказаного наказу визначено Перелік меж нерестових ділянок. Так, відповідно до п. 2.1 цього Переліку, нерестовищами у річках є ділянки річки «на всьому протязі, за виключенням ділянок в адміністративних межах населених пунктів» (а.с. 21).

З доданих до клопотання у якості доказів документів (витяг з ЄРДР; рапорт ВП; постанова про доручення досудового розслідування та призначення слідчої групи від 21.04.2025; постанова про призначення групи прокурорів; протокол огляду місця події від 21.04.2025; постанова про визнання речовим доказом та передачу їх на зберігання від 21.04.2025; акт дослідження знаряддя лову від 21.04.2025; посвідчення провідного державного інспектора УДАМРГ ОСОБА_8 та накладної про отримання риби на зберігання; розрахунок збитків; запит дізнавача; наказ Управління державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Черкаській області) вбачається, що подія сталася в межах населеного пункту м. Корсуня-Шевченківського Черкаського району Черкаської області.

Отже, зафіксоване у цьому кримінальному провадженні місце вилову риби вищевказаним наказом Управління державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Черкаській області від 26.03.2025 не віднесено до нерестовищ.

Дізнавачем долучено до справи наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України Про затвердження Правил любительського рибальства, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 16.11.2022 за № 1412/38748, якими установлено таке.

Любительське рибальство дозволяється здійснювати рибалкам-любителям безоплатно у порядку загального використання водних біоресурсів для особистих потреб (без права реалізації) не забороненими цими Правилами знаряддями лову і способами добування (вилову) та у мінімально дозволених для добування (вилову) розмірах видів водних біоресурсів під час здійснення любительського рибальства, визначених додатком 1 до цих Правил, за нормами добування (вилову) дозволених видів водних біоресурсів на одного рибалку-любителя за добу (далі - добова норма улову), визначеними додатком 2 до цих Правил».

Строки заборон, визначені додатком 3 до цих Правил, можуть переноситись, а також збільшуватися чи зменшуватися (не більше ніж на 15 днів) наказами органів рибоохорони у відповідних районах діяльності на підставі науково-біологічних обґрунтувань наукових установ, а у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду, управління якими здійснюється спеціальними адміністраціями,- за погодженням із спеціальними адміністраціями установ природно-заповідного фонду.

Рибалки мають право на:

1) безоплатне, у порядку загального використання для особистих потреб (без права реалізації), добування (вилов) водних біоресурсів, у місцях передбачених для безоплатного забезпечення права громадян на загальне водокористування;

2) добування (вилов) водних біоресурсів відповідно до добової норми улову, у мінімально дозволених для добування (вилову) розмірах видів водних біоресурсів, а також знаряддями лову, у місцях та в строки не заборонені цими Правилами та наказами органів рибоохорони;

3) прилов водних біоресурсів, менших за встановлені розміри визначені додатком 1 до цих Правил, всіма видами не заборонених цими Правилами знарядь лову не більше 10 % в межах добової норми улову визначеної додатком 2 до цих Правил (далі прилов).

Забороняється добування (вилов) такими знаряддями лову сітками та пастками усіх типів та конструкцій, а також іншими сітковими знаряддями лову, за винятком раколовок конструкції «хапка» та підсак, встановлених цими Правилами розмірів.

Забороняється добування (вилов) у період нересту, за виключенням добування (вилову) водних біоресурсів на не заборонених органами рибоохорони ділянках рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) гачковими знаряддями лову з кількістю гачків не більше двох на рибалку або спінінгом з однією штучною приманкою з берега.

Додатком 3 указаних правил установлено заборону добування (вилову) водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) на території України у визначені строки, зокрема на рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) річкових басейнів у всіх інших річках та їх кореневих водах - з 1 квітня до 20 травня, а в придаткових - з 1 квітня до 30 червня.

Тобто з 1 квітня до 20 травня на річці Рось діє період нересту.

Однак навіть у період нересту про істотність шкоди можна стверджувати лише у разі, якщо вилов здійснювався щодо нечисленних видів риби або тих, у відтворенні яких є труднощі.

З матеріалів справи не вбачається, що такий вид риби як окунь і плітка відноситься до зазначених категорій риб.

При цьому слід врахувати, що вилов риби окунь та плотви не заборонено, а вилов окуня у кількості 1 штука і плотви кількістю 6 штук не можна вважати виловом у великому розмірі.

Указаний висновок також підтверджується наданим дізнавачем листом Інституту рибного господарства Національної академії аграрних наук України від 23.04.2025 № 353-04/25. Зокрема у листі зазначено, що збиток, завданий виловом риби окунь 1 штука та плітки 6 штук становить 12546 грн, що в контексті істотної шкоди не перевищує граничну величину. Однак за змістом зазначеного листа істотну шкоду може завдати вилов риби у період нересту.

Проте, з цього приводу слід звернути увагу на те, що положеннями Правил любительського рибальства забороняється добування (вилов) у період нересту, за виключенням добування (вилову) водних біоресурсів на не заборонених органами рибоохорони ділянках рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) гачковими знаряддями лову з кількістю гачків не більше двох на рибалку або спінінгом з однією штучною приманкою з берега.

З матеріалів справи вбачається, що на час вилову ОСОБА_6 риби він використовував заборонене знаряддя лову та діяла заборона добування (вилов) у період нересту. Проте ділянки у межах населеного пункту, у м. Корсунь-Шевченківський, відноситься до не заборонених органами рибоохорони ділянок рибогосподарських водних об`єктів.

Також слід звернути увагу, що дізнавачем долучено до справи аналіз постанови Верховного Суду від 31.05.2023 по справі № 678/536/21 щодо обчислення істотної шкоди довкіллю. Проте у вказаній справі завдана незаконним виловом риби шкода обраховувалася виключно на підставі такс. Тому жодним чином висновки зроблені у постанові Верховного Суду не стосуються обставин, наведених у клопотанні.

Верховний суд неодноразово висловлював позицію (зокрема у постанові від 27.03.2023 у справі № 950/509/23), що в кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що ці докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в цьому кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

На думку слідчого судді матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що завдана шкода може бути істотною, оскільки вилов риби карась відбувався не на нерестовищі, а в межах населеного пункту.

З огляду на викладене органом досудового розслідування не надано доказів щодо наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Ураховуючи викладене у задоволенні клопотання в частині накладення арешту слід відмовити.

Що стосується реалізації вилученої риби слід зазначити таке.

Відповідно до ч. 6 ст. 100 КПК України речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню:

1) повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;

2) передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;

3) знищуються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду, якщо такі товари або продукція, що піддаються швидкому псуванню, мають непридатний стан;

4) передаються для їх технологічної переробки або знищуються за рішенням слідчого судді, суду, якщо вони відносяться до вилучених з обігу предметів чи товарів, а також якщо їх тривале зберігання небезпечне для життя чи здоров`я людей або довкілля.

Дізнавач у клопотанні ставить питання про надання дозволу на реалізацію, тобто керується п. 2 ч. 6 ст. 100 КПК України.

Відповідно до приписів ч. 7 цієї ж статті у випадках, передбачених пунктами 2, 4, слідчий за погодженням з прокурором або прокурор звертається з відповідним клопотанням до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

Вирішення долі речових доказів на підставі п. 2, 4 ч. 6 ст. 100 КПК України не відноситься до передбачених ст. 131 КПК України заходів забезпечення кримінального провадження, отже таке клопотання має бути оформлене у вигляді окремого документа, а не шляхом викладене окремої вимоги в клопотанні про накладення арешту.

Окреме клопотання про надання дозволу на реалізацію, переробку чи знищення речових доказів до суду подано не було.

Крім того, за приписами ч. 8 ст. 100 КПК України реалізація, технологічна переробка або знищення речових доказів у випадках, передбачених цією статтею, здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а у випадках, якщо такі речові докази передані Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, - відповідно до закону та прийнятих на його виконання актів законодавства.

Зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104 затверджено Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження.

Відповідно до п. 26 вказаного Порядку зберігання речових доказів у вигляді об`єктів біологічного походження, які потребують спеціальних умов зберігання, забезпечується державною спеціалізованою установою, що здійснює судово-експертну діяльність, за узгодженням з її керівництвом.

Відповідно до п. 28 вказаного Порядку речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, які через громіздкість або з інших причин, визначених у Кримінальному процесуальному кодексі України, не можуть зберігатися без зайвих труднощів в обладнаних приміщеннях або в інших місцях зберігання, визначених у пунктах 17-26 цього Порядку, передаються (крім випадків, коли такі речові докази повернуто власникові або передано йому на відповідальне зберігання) за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду торговельному підприємству для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Реалізація предметів здійснюється з дотриманням вимог Порядку обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1998 № 1340.

Про передачу торговельному підприємству предметів для реалізації складається акт у трьох примірниках. Перший примірник акта зберігається в матеріалах кримінального провадження, другий передається торговельному підприємству, третій - фінансовому підрозділу органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ або підрозділ дізнання, для подальшого здійснення контролю за надходженням на депозитний рахунок уповноваженого банку сум від реалізації таких предметів.

Отже, законодавством передбачено, що слідчий суддя вирішує питання про передачу речових доказів на реалізацію виключно у випадку, якщо власник речового доказу не надав на це письмової згоди.

Відповідно до приписів ст. 3 закону України «Про тваринний світ» об`єктами тваринного світу, на які поширюється дія цього Закону, є дикі тварини хордові, у тому числі хребетні (ссавці, птахи, плазуни, земноводні, риби та інші) і безхребетні (членистоногі, молюски, голкошкірі та інші) в усьому їх видовому і популяційному різноманітті та на всіх стадіях розвитку (ембріони, яйця, лялечки тощо), які перебувають у стані природної волі, утримуються у напіввільних умовах чи в неволі.

Відповідно до абзаців 1-3 ст. 5 цього закону право власності на об`єкти тваринного світу набувається та реалізується відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України. Об`єкти тваринного світу, які перебувають у стані природної волі і знаходяться в межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника об`єктів тваринного світу, які є природним ресурсом загальнодержавного значення, здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

З Положення про Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Черкаській області, затвердженого наказом Держрибагентства від 15.07.2016 № 229, вбачається, що Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Черкаській області (далі Черкаський рибоохоронний патруль) є територіальним органом Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм України (Держрибагентства), діє у складі Держрибагентства як відокремлений структурний підрозділ і йому підпорядковується. Повноваження Черкаського рибоохоронного патруля поширюються на Черкаську область, територію та акваторії водних об`єктів в межах районів діяльності, визначених Держрибагентством (далі район діяльності).

Основним завданням Черкаського рибоохоронного патруля є реалізація повноважень Держрибагентства у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, регулювання рибальства, меліорації земель.

Черкаський рибоохоронний патруль в районі діяльності та відповідно до покладених на нього завдань, серед іншого:

- видає, переоформляє, видає дублікати та анулює дозвіл на спеціальне використання водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) та підтвердження законності вилучення водних біоресурсів із середовища їх існування та перероблення продуктів лову (у разі необхідності суб`єкту господарювання для здійснення зовнішньоторговельних операцій) відповідно до законодавства;

- видає та скасовує передбачені законодавством документи на право добування водних біоресурсів, а також на право переселення та утримання в неволі чи напіввільних умовах водних біоресурсів;

- забезпечує здійснення державного нагляду (контролю) у галузі охорони, використання та відтворення водних біоресурсів;

- здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням правил використання, порядку придбання та збуту об`єктів тваринного світу в частині водних біоресурсів;

- здійснює контроль за дотриманням правил рибальства;

- виконує інші завдання, визначені законодавством (пункт 5 Положення про Черкаський рибоохоронний патруль).

З огляду на викладене слід дійти висновку, що Черкаський рибоохоронний патруль в межах території Черкаської області є органом державної влади, який уповноважений здійснювати права власника об`єктів тваринного світу від Українського народу, у тому числі вирішувати питання щодо збуту (реалізації) цих об`єктів.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що орган досудового розслідування звертався до Черкаського рибоохоронного патруля як до власника об`єктив тваринного світу з питання отримання дозволу на реалізацію вилученої риби окунь 1 штука та плотви кількістю 6 штук.

З огляду на викладений аналіз законодавства та поданих доказів внесене клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі ст.ст. 98, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання дізнавача сектору дізнання Відділення поліції № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Корсунь-Шевченківського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні № 0000053 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 25.04.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1