Справа № 496/736/25
Провадження № 1-кп/496/504/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисників обвинуваченого - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Біляївської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001196 від 24.09.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Біляївського районного суду Одеської області знаходиться кримінальне провадження № 0001196 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

15.07.2025 року на адресу суду надійшло клопотання прокурора Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , в якому одночасно із продовженням застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просить визначити заставу у 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 757 000 грн.

Клопотання прокурор обґрунтовує тим, що 31.01.2025 року ОСОБА_4 , відносно якого також розглядається обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001198 від 07.09.2023 року за ч.1 ст. 263, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України Овідіопольським районним судом Одеської області, пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України. 11.10.2024 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси щодо ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 04.12.2024 року включно, із визначенням розміру застави у сумі 908 400 грн.

В подальшому, ОСОБА_4 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 03.12.2024 року продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 31.01.2025 року включно, із визначенням розміру застави у сумі 832 700 грн. 27.01.2025 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 11.02.2025 року включно, із визначенням розміру застави у сумі 757 000 грн. 07.02.2025 року ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 07.04.2025 року включно, із визначенням розміру застави у сумі 757 000 грн.

Метою застосування та продовження запобіжного заходу стосовно обвинуваченого є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. Підставою продовження запобіжного заходу стосовно обвинуваченого є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. З урахуванням наявності існування ризиків, передбачених п.1, п.3 та п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, виникла необхідність у продовженні запобіжного заходу стосовно обвинуваченого. ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з конфіскацією майна та відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 184 КПК України та ч.3 ст. 199 КПК України, встановлені раніше ризики на даний час не зменшились й продовжують існувати, а саме передбачені у п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які обґрунтовують застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 , а саме: - згідно п.1 ч.1 ст. 177 КПК обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення покарання, так як усвідомлює, що санкція ч.3 ст. 332 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років ; - згідно п.3 ч.1 ст. 177 КПК обвинувачений може незаконно впливати на свідків з метою зміни їх показів чи відмову від них; - згідно п.5 ч.1 ст. 177 КПК обвинувачений може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення.

Відносно ОСОБА_4 на теперішній час Овідіопольським районним судом Одеської області слухається справа за обвинуваченням у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 307, ч.1 ст. 309 КК України, однак він продовжив вчиняти кримінальні правопорушення.

З врахуванням сукупності викладених обставин, даних про особу обвинуваченого, в силу характеру інкримінованих ОСОБА_4 діянь, для забезпечення належного виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, єдиним запобіжним заходом, який надасть можливість запобігти усім вищевказаним ризикам, є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе унеможливити запобіганню ризикам зазначеним у клопотанні. Так, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не зможе унеможливити ухиленню обвинуваченого від суду. Запобіжні заходи у вигляді особистої поруки, та особистого зобов`язання не зможуть унеможливити настанню таких ризиків, як вчинення нових злочинів. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення з корисливих мотивів, поєднаного з отриманням грошових коштів в сумі 7000 доларів США.

Крім того, стосовно ОСОБА_4 Овідіопольським районним судом Одеської області розглядається кримінальне провадження за обвинуваченням у збуті наркотичних засобів та вогнепальної зброї, а також набоїв до неї, з корисливих мотивів. Наведене створює обґрунтовану сукупність ризиків та підозр вважати, що ОСОБА_4 міг систематично отримувати прибутки від вчинення кримінальних правопорушень, наявність яких, ним приховується, а отже граничний розмір застави, визначений КПК України для тяжких злочинів, не здатен забезпечити виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

За таких обставин, вбачаються виключні випадки та підстави для визначення розміру застави, який перевищує розміри визначенні КПК України для тяжких та особливо тяжких злочинів.

Захисник обвинуваченого - ОСОБА_5 надіслав на електронну адресу суду письмові заперечення, в яких просив у задоволенні клопотання прокурора відмовити та застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і негайно звільнити його з-під варти, або зменшити розмір визначеної застави до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 грн., з покладення на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

В обґрунтування поданих заперечень адвокат ОСОБА_5 зазначив, що відповідно до обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, за кваліфікуючими ознаками: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів. Під час досудового розслідування ОСОБА_4 не відмовився від пояснень та був допитаний (п.71 розділу І реєстру матеріалів д/р), визнав вину у вчиненні ним злочину, передбаченого ст. 190 КК України, чітко пояснивши, що він не мав ані наміру, ані можливостей вчиняти злочин, передбачений ст. 332 КК України, та свідомо бажав заволодіти грошовими коштами осіб, які до нього звернулися з проханням допомоги в перетині кордону, тобто хотів заволодіти такими коштами шляхом введення їх в оману (таку позицію ОСОБА_4 підтвердив вже також і в суді), активно сприяв органу досудового розслідування, наприклад, добровільно надавши зразки свого голосу для експертизи, та пояснивши обставини події, за його участю. Сторона захисту ще під час досудового розслідування зверталася до прокурора з клопотанням про зміну правової кваліфікації кримінального правопорушення, у задоволенні якого було відмовлено (п. 49 розділу II реєстру матеріалів д/р). Цим сторона захисту хоче наголосити, що вони мають план активного послідовного захисту та відстоюють позицію про відсутність об`єктивної сторони злочину за ст. 332 КК України, наполягаючи на тому, що має місце вчинення іншого злочину - за ч.3 ст. 190 КК України, який є нетяжким злочином. Дії, вчинені ОСОБА_4 та описані за змістом обвинувального акту, не свідчать про реальний намір переправити заявників-свідків за кордон. Обвинувачений не надав жодної поради чи вказівки як саме перетнути кордон України. Дії, які вчинив ОСОБА_4 , не мають ознак посягання на такий об`єкт злочину як встановлений порядок перетину кордону. ОСОБА_4 не мав реальної можливості організувати незаконний перетин кордону, відсутня будь-яка інформація, яка б свідчила про обізнаність останнього щодо способів/методів незаконного перетину кордону, про наявність у обвинуваченого можливостей з цього приводу, наявність досвіду чи знань тощо. Наявність у обвинуваченого чіткого плану захисту та можливості законно очікувати на доведення відсутності в його діях складу злочину за ст. 332 КК України, апріорі свідчить на користь відсутності автоматичного наміру переховуватися від суду у зв`язку з цим.

Прокурор у клопотанні про продовження запобіжного заходу зазначила про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, посилаючись на наявність обвинувачення в інших корисливих умисних злочинах в іншій кримінальній справі, яка наразі перебуває на стадії судового розгляду. Прокурором не враховано і проігноровано, що в межах вказаної кримінальної справи відсутній діючий запобіжний захід до ОСОБА_4 , і за час розгляду такої кримінальної справи та досудового розслідування ОСОБА_4 не було здійснено жодних спроб переховування від слідства чи суду, впливу на хід досудового розслідування тощо. Сама по собі тяжкість кримінального правопорушення не може бути підставою для виправдання тривалого утримання особи під вартою. ОСОБА_4 утримується під вартою з 11.10.2024 року, і лише тяжкість покарання за злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , і з кваліфікацією якого категорично не погоджується сторона захисту з підстав відсутності доказів вчинення такого злочину, не може бути єдиною підставою для застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Прокурором у клопотанні про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 також зазначено, що останній може незаконним чином впливати на свідків, з чим також сторона захисту не може погодитись. Посилання на наявність ризиків, передбачених п.3 ч.1 ст. 177 КПК (ризик незаконного впливу на свідків), наведені узагальнено та нічим не підтверджуються навіть гіпотетично. Не здійснення допиту відповідних свідків на теперішній час має місце виключно з причин зволікання судом з дотриманням розумних строків розгляду кримінальної справи. Тільки через визначення судом порядку дослідження доказів, без урахування думки сторони захисту, та саме всупереч такій думці, не допитано свідків.

ОСОБА_4 не має неповнолітніх дітей у силу свого віку, має сталі соціальні зв`язки у межах сформованого родинного кола. ОСОБА_4 перебуває у довготривалому цивільному шлюбі, має матір ( ОСОБА_7 ) та рідну сестру ( ОСОБА_8 ), які проживають за адресою реєстрації обвинуваченого- у АДРЕСА_1 , і до яких ОСОБА_4 постійно приїзжав для спілкування. ОСОБА_4 не має права виїзду за межі державного кордону України, оскільки не був знятий з військового обліку та навіть не має (не отримував) закордонного паспорту, що також впливає на його можливість переховування від суду та свідчить про відсутність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України. Адвокат ОСОБА_5 вважає, що прокурором необґрунтовано та без жодної належної мотивації не взято до уваги наведені факти і докази на спростування ризику переховування, не надано об`єктивної оцінки матеріалам провадження та особі ОСОБА_4 , й по суті формально зазначено про доведеність ризиків без жодних доказів наявності таких ризиків, окрім тяжкості санкції за ч.3 ст. 332 КК України та обвинувачення в іншій кримінальній справі, в якій не винесено жодного обвинувального вироку. Тривалість тримання під вартою має бути обґрунтована не тільки наявність обґрунтованого обвинувачення (чого в даному кримінальному провадженні на переконання захисту немає, оскільки кваліфікація кримінального правопорушення є помилковою), а й наявністю підтверджених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, інакше таке продовження тримання під вартою порушуватиме вимоги кримінального процесуального закону та вимоги і гарантії Конвенції.

Захисник обвинуваченого зазначив, що з плином часу ризики самі по собі знижуються чи перестають існувати зовсім, а тому на теперішній час не можна вести мову про збереження відносно ОСОБА_4 застосованого раніше запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» із визначенням застави саме в розмірі 250 прожиткових мінімумів. Така застава є абсолютно непомірною для ОСОБА_4 , а визначення її в такому розмірі має наслідком безальтернативне тримання під вартою особи. Слідством та судом було фактично безальтернативно поміщено ОСОБА_4 до слідчого ізолятора, оскільки ані підозрюваний, ані його родина, не здатні внести заставу в розмірі 757 000,00 грн. Сам по собі той факт, що на цей час ОСОБА_4 утримується в ДУ «ОСІ» свідчить про непомірність застави. Прокурор та суд ігнорують майновий стан обвинуваченого, визначаючи розмір застави суто лише з власних суб`єктивних припущень. Посилання на іншу кримінальну справу, в якій ще не винесено обвинувального вироку (і який може бути і не винесено, а особу виправдано), не надає права прокурору стверджувати про уявну злочинну діяльність ОСОБА_4 , результатом якої є значні незаконні прибутки, і на цій підставі відповідно визначати достатній, на думку прокурора, розмір застави. ОСОБА_4 не має у власності транспортних засобів чи об`єктів нерухомого майна, значного доходу. Призначення застави, яку підозрюваний гарантовано не зможе внести, фактично є прихованим рішенням про тримання під вартою, що підриває саму суть застави як альтернативного запобіжного заходу. Враховуючи, що захист переконаний у недоведеності прокурором взагалі наявності заявлених ризиків, а нові ризики, які виправдовуватимуть тримання під вартою, прокурором не наведені, то відповідно і не виконано вимоги ч.3 ст. 199 КПК України, що є окремою та самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання слідчого про обрання (продовження) строку тримання під вартою.

Дві особи, які заслуговують на довіру, висловили бажання - подали заяви про взяття ОСОБА_4 на поруку. Офіцер ЗСУ, майор, начальник групи безпеки військової служби в/ч НОМЕР_1 , а також депутат місцевої ради, характеризують обвинуваченого позитивно та готові доставити його до суду, хоча переконані, що з цим не буде труднощів. Ці особи готові постраждати репутаційно та фінансово, з точки зору суті та наслідків взяття особи на поруки, що само по собі також достатнім чином свідчить про можливість існування підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

До письмових заперечень адвокат ОСОБА_5 долучив: - корінець медичного висновку №36 на дитину з інвалідністю віком до 18 років від 21.05.2025 року відносно ОСОБА_9 ; - лист Державної міграційної служби України №6.3-6275/2-25 від 12.06.2025 року, відповідно до якого, факт оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_4 не встановлено; - форму ОК-5 Пенсійного фонду України стосовно отриманих доходів ОСОБА_10 ; - форму ОК-7 Пенсійного фонду України стосовно отриманих доходів ОСОБА_10 ; - інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якої, за житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований іпотечний договір від 07.07.2025 року №1082, іпотекодавець: ОСОБА_7 ; - лист головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №19/47266-25-Вих від 05.06.2025 року, відповідно до якого, відомостей про перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України громадянином України ОСОБА_11 , у період з 08.11.2017 року по 05.06.2025 року, в базі даних не виявлено; - інформацію з державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , за якою рахується ОСОБА_4 ; - довідку щодо місця проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_7 ; - інформацію, сформовану за допомогою додатку «Реєстр нерухомості» щодо майна ОСОБА_6 ; - заяву ОСОБА_12 про взяття ОСОБА_4 на особисту поруку з копіями паспорта, РНОКПП та посвідчення офіцера серії НОМЕР_2 ; - клопотання про зміну правової кваліфікації кримінального правопорушення від 28.01.2025 року, адресоване прокурору Одеської обласної прокуратури ОСОБА_13 ; - лист Одеської обласної прокуратури №09/2/2-79ВИХ-2509/2/2-1836-24 від 29.01.2025 року; - постанову Одеської обласної прокуратури від 28.01.2025 року про відмову у задоволенні клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про зміну правової кваліфікації кримінального правопорушення; - копію свідоцтва про народження ОСОБА_8 серії НОМЕР_3 ; - копію свідоцтва про народження ОСОБА_9 .

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримала, підтвердила доводи, викладені у ньому, клопотання просила задовольнити.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що 9 місяців ОСОБА_4 перебуває під вартою, більше ніж 900 000 грн. було призначено заставу, яка в подальшому зменшена до 800 000 грн., а потім до 757 000 грн. За 6 місяців відбулося лише 2 судових засідання. Ризики, на які посилається прокурор, є необґрунтованими. З січня не було зменшено заставу. 19 000 доларів США це велика сума, яку ОСОБА_4 не має змоги позичити. Дитина сестри обвинуваченого являється інвалідом. Адвокат ОСОБА_5 просив застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або зменшити розмір застави до 242 000 грн. Будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває в іпотеці.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 у судовому засідання підтримала пояснення адвоката ОСОБА_5 .

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що знаходиться під вартою багато місяців, все зрозумів, не бажає порушувати закон. Має дівчину, з якою хоче будувати сім`ю. Просив обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту, зазначивши, що не має наміру переховуватися від суду та впливати на свідків. Підтримав своїх захисників. ОСОБА_4 також пояснив, що ОСОБА_9 є його племінником, який являється інвалідом, тому ОСОБА_4 допомагав його доглядати. ОСОБА_9 не має батька. ОСОБА_14 являється рідною сестрою ОСОБА_4 .

Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п. 219 Рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення у справі «Єчюс проти Литви»).

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що тяжкість покарання, якому може бути підданий обвинувачений, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер, потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейні зв`язки, будь-які зв`язки з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

Стаття 5 Рекомендації Комітету Європи від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважується на тому, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу повинна бути санкція за злочин, вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин поставлений обвинуваченому в вину тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

Так, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

У рішенні ЄСПЛ у справі «Клоот проти Бельгії», Суд зазначив: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання обвинуваченого під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Згідно ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 11.10.2024 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 до 04.12.2024 року включно, із визначенням розміру застави у сумі 908400 грн. В подальшому, ОСОБА_4 на підстави ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 03.12.2024 року продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 31.01.2025 року включно, із визначенням розміру застави у сумі 832700 грн. 27.01.2025 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 11.02.2025 року включно, із визначенням розміру застави у сумі 757000 грн. При обранні запобіжного заходу ОСОБА_4 слідчим суддею було встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися.

У відповідності до ст. 199 КПК України строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути продовжений, якщо наявні обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

З часу обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу і до розгляду клопотання прокурора про його продовження, встановлені раніше ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу, не зменшилися.

ОСОБА_4 раніше не судимий, не одружений, без дітей, не має офіційного місця роботи, проживає у будинку матері, разом з цим, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з конфіскацією майна.

Вказані обставини свідчать про наявність ризику переховування від суду. Відомості про те, що зазначений ризик зменшився, відсутні.

Також знайшов своє підтвердження у судовому засіданні ризик, передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, матиме можливість незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, з метою недопущення надання ними викривальних показів.

Під час оцінки ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст. 177 КПК України, суд дійшов висновку, що вказаний ризик також знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на нього у кримінальному провадженні в разі обрання йому більш м`якого виду запобіжного заходу, а також не виконання обов`язків шляхом неявки в суд.

Що стосується ризику вчинення іншого кримінального правопорушення і продовження його вчинення, суд вважає, що він також знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, оскільки Овідіопольським районним судом Одеської області розглядається кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 307, ч.1 ст. 309 КК України, тому цей ризик є підтвердженим.

Отже, суд вважає, що наявні обставини, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою і приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора і продовження строку запобіжного заходу на 60 днів, а саме з 15.07.2025 року по 12.09.2025 року, з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Окрім продовження строку тримання під вартою, прокурор просить визначити розмір застави у 250 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 757 000 грн.

Частиною 3 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

У відповідності до п.2 ч.5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно абз.2 ч.5 ст. 182 КПК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

У письмових запереченнях захисник ОСОБА_5 зазначив, що застава у 250 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 757 000 грн. є абсолютно непомірною для обвинуваченого ОСОБА_4 , а визначення її в такому розмірі має наслідком безальтернативне тримання під вартою особи. При цьому, захисник не наводить іншого обґрунтування зменшення розміру застави.

Разом з тим, суд враховує ту обставину, що будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вже перебуває в іпотеці, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Крім того, як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення з корисливих мотивів, поєднаного з отриманням грошових коштів в сумі 7000 доларів США. Крім того, на даний час Овідіопольським районним судом Одеської області розглядається кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у збуті наркотичних засобів та вогнепальної зброї, а також набоїв до неї, з корисливих мотивів.

Отже, наведене створює обґрунтовану сукупність ризиків та підозр вважати, що ОСОБА_4 міг систематично отримувати прибутки від вчинення кримінальних правопорушень, наявність яких ним приховується, а отже граничний розмір застави, визначений КПК України для тяжких злочинів, не здатен забезпечити виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

За таких обставин, вбачаються виключні випадки та підстави для визначення розміру застави, який перевищує розміри визначені КПК України для тяжких та особливо тяжких злочинів.

Враховую вищезазначені ризики, які були встановлені раніше під час досудового розслідування та які на даний час не зменшились й продовжують існувати, наявні достатні підстави вважати, що обвинувачений може вчинити вищевказані дії та з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, зокрема, для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, щодо обвинуваченого необхідно продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Таким чином, суд вважає, що розмір застави має бути визначений у розмірі - 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 757 000 грн.

Даних про наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а саме домашнього арешту, виходячи з характеру пред`явленого обвинувачення, даних про особу обвинуваченого, а також, з метою запобігання перешкоджати встановлення істини по справі, судом за результатом розгляду клопотання не встановлено.

При цьому, суд дійшов висновку, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 іншого, більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, може не забезпечити його належної процесуальної поведінки, тобто є необхідним у цій конкретній справі.

Суд виходить у тому числі з тих обставин, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , має високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої, свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Керуючись ст.ст. 23, 177, 178, 180, 182, 183, 194, 197, 331, 371, 372, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Біляївської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001196 від 24.09.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто з 15.07.2025 року до 12.09.2025 року включно, в Державній установі «Одеській слідчий ізолятор» із визначеним ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 27.01.2025 року розміром застави - 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 757 000 (сімсот п`ятдесят сім тисяч) гривень.

За умови внесення застави, на призначений для цього депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеської області, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід негайно звільнити з - під варти.

Роз`яснити обвинуваченому, що сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації в Одеській області.

У разі внесення вказаної застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк до 12.09.2025 року включно, наступні обов`язки:

- прибувати до прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися цілодобово з місця проживання без дозволу прокурора, суду;

- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- заборонити спілкуватися з свідками та іншими учасниками кримінального провадження;

- носити електронний браслет.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч.8, ч.10, ч.11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст. 194 КПК України. Застава внесена обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, захисникам та направити уповноваженій службовій особі: начальнику Державної установи «Одеській слідчий ізолятор».

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 22.07.2025 року о 17:30 год.

Суддя: ОСОБА_1