У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2025 року м. Полтава

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, клопотання слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_6 , погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Лісова, Хмельницької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, по матеріалам досудового розслідування № 0003816, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 01.05.2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

05.09.2025 року слідчий звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , яке мотивує тим, що той, будучи військовослужбовцем, з 20 год 00 хв 12.12.2023 по 05.09.2025 самовільно, без поважних причин залишив місце служби у військовій частині НОМЕР_1 , в умовах воєнного стану та проводив час на власний розсуд.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник заперечили проти задоволення клопотання з підстав необгрунтованості ризиків, просили застосувати інший більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходжу до такого висновку.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Встановлено, що 05.09.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 5 ст. 407 КК України.

Із даних підозри слідує, що ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, з 20 год 00 хв 12.12.2023 по 05.09.2025 самовільно, без поважних причин залишив місце служби у військовій частині НОМЕР_1 , в умовах воєнного стану та проводив час на власний розсуд.

В матеріалах провадження містяться достатні дані, які переконують суд у тому, що підозрюваний міг вчинити інкримінований йому злочин, висунута підозра є обґрунтованою. При цьому, слідчим суддею при обранні запобіжного заходу лише перевіряється наявність вагомих доказів, що можуть свідчити про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Питання щодо доведеності чи недоведеності вини підозрюваного не є предметом розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Так, в судовому засіданні сторонами кримінального провадження надані докази, які на думку слідчого судді свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, що підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: повідомленням про вчинення кримінального правопорушення командира військової частини НОМЕР_1 № 1789/2/5157 від 17.04.2024;матеріалами службового розслідування відносно самовільного залишення частини солдатом ОСОБА_5 ;витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 про призначення службового розслідування відносно солдата ОСОБА_5 № 2491 від 12.12.2023;витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 322 від 31.10.2023 відносно солдата ОСОБА_5 ;протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 04.09.2025;протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 04.09.2025;

З урахуванням викладеного, ризики, визначені ст.177 КПК України знайшли своє підтвердження, оскільки з 12.12.2023 року по 05.09.2025 року підозрюваний не з`являвся на військову службу, а тому суд приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого та необхідність застосування щодо підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім цього, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 176-179, 182-183, 193-194 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

клопотання клопотання слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_6 , погоджене з прокурором - задовольнити.

Застосувати стосовно ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Полтавська установа виконання покарань №23», строком на 60 днів, який обчислювати з 15 год 30 хв 05 вересня 2025 року, без визначення розміру застави.

Кінцевим днем тримання під вартою визначити 15 год 30 хв 03 листопада 2025 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з часу проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_9

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено судом 05 вересня 2025 року о 15 годин 55 хвилин.