Провадження № 1-кс/947/5694/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого детектива Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000018 від 18.03.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 201-1 КК України ,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор в рамках кримінального провадження № 0000018 від 18.03.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 201-1 КК України звернувся до слідчого судді із клопотанням, в якому просить накласти арешт з метою збереження речових доказів на майно, яке було виявлено та вилучено 16.04.2025 у житловому приміщенні яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 подав до суду заяву, в якій просив клопотання задовольнити та розглянути без його участі.

Власник майна ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про дату, час та місце розгляду клопотання належним чином.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Приймаючи до уваги заяву прокурора, дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК країни речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Слідчим суддею встановлено, що Підрозділом детективів (на правах самостійного Управління) Територіального управління БЕБ в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000018 від 18.03.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 201-1 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що невстановлена група осіб яка діє на території Чернігівської області, здійснює контрабанду через митний кордон України через Одеську область лісоматеріалів, пиломатеріалів цінних та рідкісних порід дерев шляхом поданням до митного органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять завідомо неправдиві відомості, що підлягають обов`язковому декларуванню відповідно до законодавства з питань митної справи, які необхідні для підтвердження дотримання встановлених законодавством заборон та обмежень щодо переміщення товарів через митний кордон України.

В ході досудового розслідування встановлено, що до даної незаконної діяльності можливе причетне ТОВ «Етно-М» () та його посадові особи.

Від відділу аналізу інформації та управління ризиками ТУ БЕБ в Одеській області складено аналітичний продукт від 28.03.2025 №25/0/23.13-02-15-25 щодо експорту пиломатеріалів за митними деклараціями №24UA21U5 від 20.08.2024, №24UA36U9 від 14.10.2024, №24UA21U4 від 21.10.2024, №24UA47U0 від 05.11.2024, №24UA71U6 від 12.11.2024, 181 №24UA26U3 від 19.11.2024, №24UA01U6 від 22.11.2024, №24UA12U5 від 03.12.2024, №24UA47U4 від 05.12.2024, №24UA81U5 від 10.12.2024, №24UA08U0 від 13.12.2024, №25UA23U2 від 13.01.2025, №25UA84U9 від 17.01.2025, №25UA96U9 від 23.01.2025 та №25UA64U4 від 27.01.2025, посадовими особами ТОВ «Етно-М» можливо здійснено незаконне переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю пиломатеріалів заборонених до вивозу за межі митної території України, у кількості 458,217 м.куб. загальною вартістю 3 210 568,44 грн., шляхом надання документів для проведення митного оформлення які містять недостовірні відомості, щодо походження лісоматеріалів.

Так, до вказаної злочинної діяльності залучено реквізити ТОВ «Етно-М» яке здійснює експорт пиломатеріалу через митні пункти пропуску Одеської області, який виготовляє з лісу-кругляку невідомого походження.

З метою легалізації пиломатеріалу працівники ТОВ «Етно-М» отримують електронні сертифікати походження пиломатеріалів, використовуючи ТТН-ліс видані від ДП «Чернігівський військовий лісгосп» та Філії «Чернігівське лісове господарство» ДСГП «Ліси України» на користь інших суб`єктів підприємницької діяльності.

Зокрема, директор ТОВ «Етно-М» ОСОБА_6 здійснює купівлю чеків ТТН-ліс у суб`єктів підприємницької діяльності, які працюють на внутрішньому ринку, за готівку в розмірі 250-300 гривень за 1м3 вказаний у ТТН-ліс. Вказана операція має безтоварний характер та здійснюється лише для легалізації необробленого лісу-кругляку отриманого незаконним шляхом.

В ході досудового розслідування на виконання доручення працівниками УСБ України в Чернігівській області встановлено, що директор ТОВ «Етно-М» ОСОБА_6 до даної незаконної діяльності залучив ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Водночас, лісничий ДП «Чернігівський військовий лісгосп» ОСОБА_5 здійснює підприємницьку діяльність від імені своїх тестя та тещі - ФОП « ОСОБА_7 » та ФОП « ОСОБА_8 » та в подальшому здійснює реалізацію чеків ТТН-ліс виписаних на останніх на користь ТОВ «Етно-М» та спільно з ОСОБА_6 здійснюють безтоварні (фіктивні) операції щодо лісу-кругляку без відображення у податковій звітності з метою отримання сертифікату походження деревини, можливо зберігає за місцем свого проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 - належить ОСОБА_9 .

Так, 16.04.2025 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси проведено обшук у житловому приміщенні яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого виявлено та вилучено: Товарно-транспортна накладна ліс, серія МОА № 1441126 від 26.03.2025 року. Мобільний телефон IPhone 14-pro s/n M2WN72004F.

Слідчий суддя на підставі долучених до клопотання матеріалів прийшов до висновку, що вилучений під час обшуку мобільний телефон відповідає критеріям речових доказів, оскільки належить особам, причетність до вчинення кримінального правопорушення яких перевіряється наразі органом досудового розслідування, є носієм інформації, у ньому можуть міститися відомості з приводу спілкування щодо здійснення контрабанди через митний кордон України через Одеську область лісоматеріалів, пиломатеріалів цінних та рідкісних порід дерев шляхом поданням до митного органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, контакти осіб, які можуть бути причетні до вчинення кримінального правопорушення, а тому підлягає огляду з метою встановлення обставин, які можуть мати доказове значення в рамках кримінального провадження.

В свою чергу вилучена товарно-транспортна накладна відповідає ознакам знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження.

Також, слідчий суддя звертає увагу на те, що вилучене під час обшуку майно було визнано детективом речовими доказами у кримінальному провадженні відповідно до постанови детектива від 17.04.2025 року.

Так, слідчим суддею на підставі долучених до клопотання матеріалів встановлено, що вилучене під час обшуку майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки може містити в собі відомості щодо обставин вчинення кримінального правопорушення в рамках кримінального провадження та імовірно є предметом вчинення кримінального правопорушення.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, з метою збереження речових доказів, які можуть мати суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучене майно може бути речовими доказами в рамках кримінального провадження та містити у собі відомості щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

Отже, оскільки вилучене майно визнано речовими доказами в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливої зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. TheUnitedKingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавленої особи пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності особи, адже досягнення мети збереження речового доказу, неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження після огляду вилученого майна буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, власниця майна, в порядку ст. 174 КПК України, має процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власниці майна, про які йдеться в клопотанні, та якого така особа зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, а тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого детектива Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000018 від 18.03.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 201-1 КК України задовольнити.

Накласти арешт із забороною права використання, розпорядження та володіння на майно, яке було виявлено та вилучено 16.04.2025 у житловому приміщенні яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- Товарно-транспортну накладну ліс, серія МОА № 1441126 від 26.03.2025 року.

- Мобільний телефон IPhone 14-pro s/n M2WN72004F.

Виконання ухвали покласти на старшого детектива Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1