УХВАЛА

Іменем України

13.06.2025 Справа №607/10367/25 Провадження №1-кс/607/2960/2025

м. Тернопіль

Слідча суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 у режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_7 , під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000499 від 19.05.2025 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вірлів Зборівського району Тернопільської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого виконавчим директором ТОВ «Олишківецьке», депутата Кременецької районної ради VІІІ скликання, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,

УСТАНОВИЛА:

21.05.2025 старший слідчий відділу СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 звернулася до слідчої судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання мотивоване тим, що СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000499 від 19.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Так, під час проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 відповідно до ст. 68 Конституції України та ст. 1, п. 1 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» як особа-учасник дорожнього руху (водій транспортного засобу) зобов`язаний знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Однак ОСОБА_4 , ігноруючи вимоги Закону України «Про дорожній рух», 19.05.2025 приблизно о 19 год. 30 хв., грубо порушуючи вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем марки та моделі «Mitsubishi Сolt», державний номерний знак НОМЕР_1 , та рухався проїзною частиною автомобільної дороги М-19 «Доманово - Ковель - Чернівці - Тереблече» у межах населеного пункту с. Старий Вишнівець Кременецького району Тернопільської області з м. Тернополя у напрямку м. Кременець.

Так, під час руху водій автомобіля марки та моделі «Mitsubishi Сolt», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_4 внаслідок алкогольного сп`яніння не був достатньо уважним, не стежив належно за дорожньою обстановкою, не ураховував дорожні умови та дорожню обстановку, не обрав такі прийоми керування транспортним засобом, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним та не створювати загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрозу життю чи здоров`ю громадян, чим порушив вимоги п. 1.10, п. 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху.

Проїжджаючи ділянку 279 КМ+800 вказаної автомобільної дороги, ОСОБА_4 на заокругленні дороги ліворуч вів керований транспортний засіб із перевищенням швидкості, яка допустима за умов заносу, чим порушив вимоги п. 10.1, 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху, згідно з якими під час вибору в установлених межах безпечної швидкості водій повинен ураховувати дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Унаслідок допущених порушень водій автомобіля марки та моделі «Mitsubishi Сolt», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_4 змінив напрямок свого руху та допустив виїзд за межі елементів проїзної частини дороги - правий тротуар, після чого виник його правосторонній занос, в процесі якого він виїхав на зустрічні смуги руху, лівий тротуар та ліве узбіччя, де допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 та нерухомий автомобіль марки «ВАЗ 2109», державний номерний знак НОМЕР_2 , з подальшим перекиданням керованого ним транспортного засобу.

Так, внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог п. 10.1, 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням смерті потерпілого ОСОБА_8 .

Слідчий зазначив, що у кримінальному провадженні № 0000499 від 19.05.2025 наявна обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

19.05.2025 ОСОБА_4 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.

20.05.2025 у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Також необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий доводить наявністю ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відтак слідчий вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

За таких підстав слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення застави.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання з підстав, викладених у клопотанні, та просила клопотання задовольнити. Додатково зазначила, що у разі задоволення цього клопотання з урахуванням стану здоров`я підозрюваного останній перебуватиме під охороною у медичному закладі та буде доставлений до слідчого ізолятора лише після завершення необхідного лікування.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання з підстав недоведеності ризиків кримінального провадження. Зазначив, що ризик переховування від органів досудового розслідування спростовується тим, що підозрюваний має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, є учасником бойових дій, має міцні соціальні зв`язки. При цьому станом на даний час через отримані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди травми підозрюваний перебуває у медичному закладі. Просив застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний період доби. Разом з тим у випадку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою просив визначити мінімальний розмір застави. Додатково зазначив, що підозрюваний визнає себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, щиро кається та вживає усіх заходів для відшкодування потерпілим завданої шкоди.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши зміст клопотання та додані до нього матеріали, слідча суддя дійшла висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Частина 1 ст. 29 Конституції України визначає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований, зокрема до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї (ч. 1 ст. 178 КПК України).

Так, ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000499 від 19.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

19.05.2025 ОСОБА_4 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.

20.05.2025 у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 , та його можливу причетність до вчиненого кримінального правопорушення свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності, а саме: протокол огляду місця події; протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 20.05.2025; протокол додаткового допиту свідка ОСОБА_11 від 20.05.2025; протокол огляду документа від 20.05.2025; висновок експерта судово-медичної експертизи взірця крові ОСОБА_4 № 401 від 20.05.2025; лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_8 ..

Отже, з урахуванням змісту долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження у їх сукупності, слідча суддя встановила, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів.

Ураховуючи, що слідча суддя на цьому етапі провадження лише зобов`язана на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні дані слідча суддя доходить висновку про обґрунтованість підозри та можливу причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

При цьому така обґрунтованість підозри стороною захисту у судовому засіданні не заперечувалась та не спростовувалась.

Розглядаючи питання наявності ризиків, на які посилався прокурор, та позицію сторони захисту щодо їх недоведеності, слідча суддя зазначає таке.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 23.02.2012 у справі «Клішин проти України» («Klishyn v. Ukraine», заява № 30671/04) наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Як зазначено в п. 111-112 рішення Європейського суду з прав людини від 01.03.2007 у справі «Белеветський проти Росії» («Belevitskiy v. Russia», заява № 72967/01) обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Так, в обґрунтування застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурор зазначив, що існують ризики, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Ризик того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду підтверджується тим, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене безальтернативне покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років. При цьому за змістом ст. 75 КК України рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не може бути прийняте судом у разі засудження за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння. Слідча суддя вважає, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від слідства та суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у рішенні від 26.07.2001 у справі «Ілійков проти Болгарії» («Ilijkov v. Bulgaria», заява № 33977/96), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при о цінюванні ризиків переховування. Відтак слідча суддя вважає, що стороною обвинувачення доведена наявність вказаного ризику.

Щодо ризику впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, то ст. 23 КПК України передбачає, що на стадії судового розгляду доказове значення матимуть показання цих осіб, отримані безпосередньо судом саме під час усного допиту у судовому засіданні. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від цих осіб та дослідження їх судом. Вказане доводить, що з метою зміни свідками своїх показань на користь підозрюваного, відмови від дачі показань останній може впливати на вказаних осіб у незаконний спосіб. Також підозрюваний особисто або через третіх осіб може незаконно впливати, у тому числі шляхом застосування погроз, на потерпілих у даному кримінальному провадженні з метою ненадання ними показань чи надання показань в його користь.

Крім того, прокурор довів, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом вчинення протиправних дій з метою затягування досудового розслідування та судового розгляду у цьому кримінальному провадженні. Також, ураховуючи, що підозрюваний раніше неодноразово порушував визначені чинним законодавством Правила дорожнього руху, слідча суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення, що так само підозрюваний, перебуваючи не в умовах тримання під вартою, зможе легковажно порушувати покладені на нього процесуальні обов`язки, що не відповідатиме завданню кримінального провадження, визначеного ст. 2 КПК України.

Відтак слідча суддя доходить висновку, що прокурор довів, а сторона захисту не спростувала, що у даному кримінальному провадженні з метою виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, передбачені п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, є необхідним застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Також слідча суддя вважає, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні слідчого, є достатньо обґрунтованими, а прокурор в повному обсязі довів, що обмеження права підозрюваного на свободу є виправданим. З урахуванням викладеного слідча суддя доходить висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу та що запобіжний захід у виді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. На переконання слідчої судді, такий висновок узгоджується з вимогами ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, так як тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою з наведених підстав виправдане існуванням суспільного інтересу на забезпечення належного досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо тяжкого злочину.

При прийнятті рішення слідча суддя також враховує, що відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

За встановлених обставин слідча суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та доведеним прокурором у судовому засіданні, а застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою в даному випадку відповідатиме його особі, обставинам вчиненого кримінального правопорушення і на даному етапі досудового розслідування такий захід забезпечення кримінального провадження виправдовує втручання у право підозрюваного на особисту свободу та недоторканість.

Крім того, сторона захисту не надала беззаперечних доказів, які б свідчили, що інший захід забезпечення кримінального провадження, ніж тримання під вартою, зможе належним чином усунути ризики, які передбачені ст. 177 КПК України. Доводи сторони захисту щодо відсутності заявлених ризиків слідча суддя вважає безпідставними, недоведеними у судовому засіданні та такими, які є частиною єдиної лінії захисту підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.

Так, навіть за умови застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний час доби, останній матиме можливість безперешкодно залишити місце проживання та переховуватись від органів до судового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При цьому слідча суддя також враховує обставини, визначені ст. 178 КПК України, і відповідно до наданих доказів приймає до уваги, що підозрюваний є депутатом місцевої ради та учасником бойових дій, працевлаштований, одружений та має постійне місце проживання і сталі соціальні зв`язки, позитивно характеризується за місцем свого проживання. Однак слідча суддя вважає, що в світлі наведених вище фактичних даних ці обставини не є настільки переконливими та вагомими, щоб знизити встановлені ризики до малоймовірності чи до їх виключення.

Більше того, ураховуючи соціальний статус підозрюваного, зокрема те, що останній є депутатом місцевої ради, слідча суддя вважає, що такі обставини свідчать про підвищену суспільну небезпеку інкримінованого підозрюваному діяння, оскільки останній своїм прикладом повинен доводити іншим громадянам необхідність беззастережного дотримання вимог закону, а натомість підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного із позбавленням життя людини унаслідок керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Так само слідча суддя приймає до уваги, що станом на даний час підозрюваний за станом здоров`я перебуває на лікуванні у медичному закладі та не може утримуватися в умовах ІТТ чи СІЗО.

Разом з тим за змістом Закону України «Про попереднє ув`язнення» особи, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою, підлягають медичному огляду. Медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Порядок надання ув`язненим медичної допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 8 розділу ХХХІІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 2823/5 від 28.08.2018, надання ув`язненим медичної допомоги, у тому числі екстреної медичної допомоги, що не може бути надана в медичній частині, здійснюється відповідно до ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення», Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2015 № 1348/5/572.

Відповідно до п. 5 розділу І Порядку № 1348/5/572 екстрена медична допомога засудженим у закладах охорони здоров`я ДКВС надається відповідно до Закону України «Про екстрену медичну допомогу» та Порядку надання екстреної медичної допомоги особам, узятим під варту або яким призначено покарання у виді позбавлення волі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2012 № 1122.

Пункти 2, 3 Порядку № 1122 визначають, що адміністрація установи виконання покарань або слідчий ізолятор, де утримується особа, забезпечує негайний виклик бригади у разі прийняття такого рішення медичним працівником закладу охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби.

У разі прийняття бригадою рішення про необхідність госпіталізації особи, перевезення її до закладу охорони здоров`я, де така допомога може бути надана, здійснюється цією бригадою. Адміністрація установи виконання покарань або слідчий ізолятор забезпечує охорону особи.

Системний аналіз указаних вище положень нормативно-правових актів дає підстави дійти висновку, що право підозрюваного на належне лікування може бути забезпечене у відповідному медичному закладі навіть за умови застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відтак слідча суддя доходить висновку, що обраний запобіжний захід є пропорційним меті та завданням цього кримінального провадження.

При цьому слідча суддя приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так само слідча суддя з урахуванням п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України не вбачає підстав для визначення підозрюваному альтернативного виду запобіжного заходу у виді застави, оскільки кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , є злочином, який спричинив загибель людини.

Така позиція слідчої судді відповідає вимогам КПК України та не є вирішенням слідчим суддею тих питань, які повинні вирішуватись судом під час судового розгляду кримінального провадження.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 205, 309, 369-372, 532 КПК України, слідча суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000499 від 19.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 38 (тридцять вісім) днів.

Встановити строк дії ухвали до 23 год. 59 хв. 20.07.2025.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого у цьому кримінальному провадженні.

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити підозрюваному ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідча суддя ОСОБА_1