УХВАЛА

28 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 203/3245/23

провадження № 51-1528ск25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2024 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 23 січня 2025 року,

встановив:

Вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 Кримінального кодексу України (далі - КК), та виправдано на підставі пункту 3 частини 1 статті 373 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), у зв`язку з тим, що не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Крім того, ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КК, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.

Постановлено строк покарання рахувати з 24 вересня 2024 року та зараховано у строк покарання строк, проведений під вартою з 19 січня по 24 вересня 2024 року.

До набрання вироком законної сили залишено ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 23 січня 2025 року апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задоволено частково, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 залишено без задоволення, а вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2024 року щодо ОСОБА_5 в частині визнання невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 КК, скасовано та призначено новий розгляд в суді першої інстанції.

Крім того, вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2024 року щодо ОСОБА_5 за частиною 1 статті 122 КК залишено без змін.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що захисник не погоджується з вказаними судовими рішеннями щодо її підзахисного.

Перевіривши касаційну скаргу захисника на відповідність вимогам статті 427 КПК, Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.

Відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.

Згідно з частиною 2 статті 424 КПК ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

У частині 1 статті 433 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції, відповідно до якихсуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до частини 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Так, у своїй касаційній скарзі захисник висловлює незгоду з вказаним вироком суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КК. Одночасно, зазначає, що вирок районного суду підлягає скасуванню частково, а ухвала апеляційного суду - скасуванню повністю.

Разом з тим, захисник не звернула увагу на те, що апеляційним судом вказаний вирок в частині визнання невинуватим ОСОБА_5 у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 КК, скасовано та призначено новий розгляд в суді першої інстанції. Тобто, ухвала апеляційного суду не підлягає оскарженню у касаційному порядку в цій частині, оскільки не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Отже, захиснику слід звернути увагу на положення статті 424 КПК та визначитись з предметом оскарження за її касаційною скаргою.

Що стосується незгоди захисника з оскаржуваними рішеннями в частині визнання ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КК, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Як убачається зі змісту касаційної скарги, захисник фактично просить надати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж їм дано судами першої та апеляційної інстанцій, та по суті посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно зі статтею 438 КПК не є предметом перевірки у касаційному порядку.

Тобто, у касаційній скарзі захисник має вказати на конкретні порушення закону, що може бути підставою для скасування або зміни судових рішень, які, на її думку, допущено судами першої та апеляційної інстанцій при постановленні, навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.

До того ж, відповідно до статті 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:

- залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення;

- скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;

- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;

- змінити судове рішення.

Так, захисник у прохальній частині касаційної скарги просить скасувати вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2024 року в частині визнання ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КК, та призначення покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, а також просить ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 23 січня 2025 року скасувати і закрити кримінальне провадження на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 КПК. Однак такі вимоги викладено без урахування положень статті 424 КПК.

Вказані обставини перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до статті 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги та встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Згідно з вимогами частини 4 статті 429 КПК залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.

Колегія суддів роз`яснює, що усунення недоліків зазначеної скарги слід здійснити шляхом внесення нового тексту касаційної скарги з урахуванням вимог цієї ухвали та з дотриманням положень статті 427 КПК.

На підставі наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2024 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 23 січня 2025 року залишити без руху, надавши їй п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нею ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3