Провадження №: 1-кп/755/1314/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" червня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000604 від 21.02.2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борисполя, Київської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000604 від 21.02.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Ухвалою судді від 23 травня 2025 року кримінальне провадження призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду, крім того клопотав про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, оскільки існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, ризик переховування від суду, ризик перешкоджання кримінальному провадженню та ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, також просив прийняти до розгляду цивільні позови потерпілих.

Потерпілі підтримали думку прокурора та просили прийняти до розгляду їхні цивільні позови.

Захисник та обвинувачений не заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду та прийняття до розгляду цивільних позовів потерпілих, у той же час заперечили щодо клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, посилаючись на його необґрунтованість.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, приходить до наступних висновків.

Кримінальне провадження підсудне Дніпровському районному суду м. Києва.

Підстави для закриття чи зупинення кримінального провадження у підготовчому судовому засіданні відсутні.

Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства.

За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000604 від 21.02.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Судовий розгляд необхідно здійснювати у відкритому судовому засіданні.

У судове засіданні необхідно викликати прокурора, потерпілих, захисника та обвинуваченого.

Підстави для призначення запасного суді не встановлені.

Крім того, потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулись до суду з цивільними позовами до обвинуваченого.

Учасники судового розгляду не заперечували щодо прийняття до розгляду вказаних цивільних позовів.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КПК України форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи те, що цивільні позови відповідають вимогам ст. 128 КПК України, а тому суд вважає за необхідне прийняти їх до розгляду та роз`яснити обвинуваченому, що він, як цивільний відповідач, має право визнати позов повністю чи частково, або заперечувати проти нього, роз`яснити потерпілим, що вони, як цивільні позивачі, мають право підтримувати цивільний позов, або відмовитися від нього до видалення суду в нарадчу кімнату для ухвалення судового рішення.

Що стосується клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Відповідно ж до ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, визначені п. 1 - п. 3 ч. 1 цієї статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризують особу та визначені у п. 1-п. 11 ч. 1 вказаної статті.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Водночас ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. П.1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, за вчинення якого передбачене покарання до 10 років позбавлення волі.

Окрім того, згідно ст. 178 КПК України, оцінивши у сукупності всі обставини, зокрема вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, вік та стан здоров`я обвинуваченого, відсутність міцних соціальних зв`язків, його майновий стан, наявність судимостей, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, та те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, а тому, враховуючи справжні інтереси суспільства та конкретні обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку, що більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено, докази того, що обвинувачений за станом здоров`я не може перебувати під вартою, суду надано не було, у зв`язку з чим, суд вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам, аніж тримання під вартою.

Крім цього, з моменту застосування судом відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до теперішнього часу не з`явилися будь-які нові фактичні дані, які б свідчили, що запобіжний захід, не пов`язаний з триманням його під вартою, зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, а за станом здоров`я підозрюваний не може перебувати під вартою.

Отже, суд вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 .

Крім того, відповідно до ст. 183 КПК України, суд вважає необхідним також визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків, та у разі внесення застави, покласти на нього обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 291, 314-318, 369-372, 376 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000604 від 21.02.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, у відкритому судовому засіданні на 11 годину 30 хвилин 30 червня 2025 року в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, за участю сторін кримінального провадження.

Кримінальне провадження розглядати суддею одноособово.

У судове засідання викликати прокурора, потерпілих, захисника та обвинуваченого.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України строком на 60 днів, тобто до 25 серпня 2025 року, включно.

Визначити розмір застави ОСОБА_3 , достатній для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, у виді 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить - 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

- прибувати за викликом до суду;

- не відлучатися за межі м. Києва без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну місця проживання;

- здати на зберігання у Центральному міжрегіональному управлінні Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області свій паспорт для виїзду за кордон.

Визначити строк дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_3 ухвалою суду обов`язків - 60 днів з моменту внесення обвинуваченим, заставодавцем застави у розмірі, визначеному судом.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_3 прийняти до розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в частині застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Суддя: