Справа № 646/3333/25
Провадження № 1-кп/646/1081/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2025 року м. Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000115 від 23.01.2025 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Ізюм Харківської області, без фактичного місця реєстрації та мешкання, раніше судимого, останнього разу:

28.02.2020 Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч. 1 ст. 71, ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі; 23.06.2022 звільнений з Первомайської ВК Харківської області (№117) умовно-достроково на невідбутий строк 10 місяців, на підставі ухвали Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 15.06.2022,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за вчинення умисних корисливих злочинів, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та вчинив умисний злочин за наступних обставин: 22.01.2025, приблизно о 20:00 годині, перебуваючи на кухні квартири АДРЕСА_1 , де мешкав ОСОБА_6 , під час вживання спиртних напоїв з останнім та ОСОБА_7 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, в ході словесного конфлікту із ОСОБА_6 , з мотивів раптово виниклих неприязних стосунків, з метою протиправного заподіяння смерті останньому, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, усвідомлюючи, що наносить удари у життєво важливі органи, розуміючи, що від його дій може настати смерть останнього, стоячи навпроти ОСОБА_6 , який сидів на стільці, ОСОБА_5 наніс останньому множинні удари кулаками рук по голові та грудної клітини, після чого ОСОБА_5 взяв двома руками за одежу ОСОБА_6 підняв його й кинув на підлогу, та продовжив наносити останньому удари руками по голові та тулубу, після того, як ОСОБА_5 , перестав наносити удари, ОСОБА_6 поповз в кімнату, однак через декілька хвилин, ОСОБА_5 пішов до кімнати, де на підлозі лежав ОСОБА_6 , схопив його за ноги й потягнув на кухню, де всадив останнього на стілець, та продовжили вживати спиртні напої.

Але в ході незавершеного словесного конфлікту із ОСОБА_6 , ОСОБА_5 продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу направленого на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_6 , діючи умисно, на ґрунті неприязних відносин, з метою умисного протиправного заподіяння смерті останньому, усвідомлюючи, що наносить удари у життєво важливі органи, розуміючи, що від його дій може настати смерть ОСОБА_6 , стоячи навпроти останнього, який сидів на стільці, ОСОБА_5 продовжив наносити ОСОБА_6 множинні удари кулаками рук по голові та грудної клітини, після чого ОСОБА_5 взяв двома руками за одежу ОСОБА_6 підняв його, та знов кинув на підлогу, й продовжив наносити останньому удари руками по голові та тулубу, спричинивши ОСОБА_6 тупу сукупну травму тіла, а саме закриту черепно-мозкову травму, яка є тяжким тілесним ушкодженням, за критерієм небезпеки для життя, у вигляді забитої рани у потиличній ділянці зліва з крововиливом у м`які покрови голови зі сторони внутрішньої поверхні та крововиливів у м`які покрови голови зі сторони внутрішньої поверхні у лівій скроневій ділянці з розповсюдженням на ліву тім`яну ділянку, в тім`яній ділянці зліва з розповсюдженням на потиличну ділянку зліва, у лобній ділянці по центру, крововиливу у лівий скроневий м`яз, крововиливів під м`які мозкові оболонки головного мозку та правої частки мозочка з наявними сім`ю саднами та чотирма синцями на обличчі, крововиливами на слизовій оболонці губ, закриту травму тулубу, яка є тяжким тілесним ушкодженням, за критерієм небезпеки для життя, у вигляді переломів 4-8-го ребер справа по середньо-ключичній лінії, переломів 5, 7-го ребер зліва по середньо-ключичній лінії з розривами плеври, легенів й крововиливами у прилеглі тканини, розривів з крововиливами брижі, висхідного та низхідного відділів кишечнику та наявних двадцяти чотирьох синців на тулубі, двадцять чотири садна та тридцять два синця на верхніх й нижніх кінцівках, які є легкими тілесними ушкодження.

Після того, як ОСОБА_5 перестав наносити удари, ОСОБА_6 знов поповз в кімнату, де в результаті вищевказаної тупої сукупної травми тіла, що супроводжувалась крововиливами під оболонки головного мозку та мозочку, набряком головного мозку, переломами ребер, розривами внутрішніх органів з кровотечою у плевральну та черевну порожнини та ускладнилась крововтратою, що підтверджується переважно нерівномірним кровонаповненням та недокрів`ям внутрішніх органів, що утворилися в результаті умисних протиправних дій ОСОБА_5 , спрямованих на умисне вбивство ОСОБА_6 , протягом перших 10-ти хвилин настала смерть останнього, тим самим ОСОБА_5 скоїв умисне вбивство ОСОБА_6 , тобто умисне протиправне заподіянні смерті іншій людині.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 1 ст. 115 КК України, умисне вбивство, а саме умисне протиправне заподіянні смерті іншій людині.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення повністю, не оспорював фактичних обставин справи.

Також у судовому засіданні обвинувачений пояснив суду, що розкаюється у вчиненому, розуміє, що вчинив неправильно, та шкодує про вчинене, готовий понести заслужене покарання.

Даючи оцінку показанням ОСОБА_5 суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення (злочину), пояснюють мотив скоєного, підстав для самообмови судом не встановлено.

Враховуючи, що ОСОБА_5 у судовому засіданні визнав свою вину у повному обсязі, не оспорював обставини вчинення ним кримінального правопорушення, суд, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та допустимих відомостях, визнаних доказами, або відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (справа Дж. Мюрей проти Сполученого Королівства).

З урахуванням викладеного, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободі в поданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження і дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 115 КК України, умисне вбивство, а саме умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами станом на 6 листопада 2009 р.) при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п. 3 цієї ж постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він є уродженцем м. Ізюм, Харківської області, на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимий.

Обставинами, які згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставинами, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, суд визнає рецидив злочинів та вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Суд вважає, що для досягнення цілей покарання, визначених ч. 2 ст. 50 КК України, з метою виправлення обвинуваченого та запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, слід призначити обвинуваченому покарання у межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України.

З урахуванням вищезазначеного суд приходить до висновку про те, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді 7 (семи) років і 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Майнова шкода незавдана, цивільний позов у кримінальному провадженні незаявлений. Витрати на залучення експерта відсутні.

Питання про речові докази вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 115 КК України, ст.ст. 370, 373, 374 КПК України суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років і 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з часу його фактичного затримання - з 23.01.2025 року.

В строк відбування призначеного покарання зарахувати період перебування ОСОБА_5 під вартою з 23.01.2025 по день набрання вироком законної сили включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі (ч. 5 ст. 72 КК України).

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Арешти майна, накладені слідчим суддею Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_8 28.01.2025 - скасувати.

Речовий доказ: сіру кофту ТМ «Адідас» з білими лампасами, з плямами речовини буро-червоного кольору повернути власнику.

Речовий доказ: скляну пляшку з етикеткою «Улюблена Vodka» - знищити.

Речові докази: документи на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 ; довідку про реєстрацію місця проживання особи № 02-02928-2021; тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 ; особову медичну книжку № 528983, трудову книжку серії НОМЕР_3 ; атестат про повну загальну середню освіту № 100132, свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування № НОМЕР_4 повернути спадкоємцям ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Основ`янський районний суд міста Харкова протягом 30 діб після проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1