Справа № 1-кс/593/222/2025
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

"27" червня 2025 р.

Бережанський районний суд Тернопільської області

у складі: слідчої судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2

за участі:

прокурора ОСОБА_3

слідчої ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бережани Тернопільської області клопотання слідчого СВ ВП №1 (м.Бережани) Тернопільського РУ поліції ГУ Національної поліції Тернопільській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Підгайці Підгаєцького району Тернопільської області, проживаючого та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, не працюючого, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.317 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ ВП №1 (м.Бережани) Тернопільського РУ поліції ГУ Національної поліції Тернопільській області старший лейтенант поліції ОСОБА_7 27 червня 2025 року, у кримінальному провадженні, внесеному 03 березня 2025 року до ЄРДР за №0000084, звернувся до суду з клопотанням, погодженим із прокурором Бережанської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , підозрюваного у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.317 КК України. В обґрунтування клопотання слідчий вказав про існування ризиків, передбачених КПК України, зокрема:

- наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України мотивована високим ступенем суспільної небезпеки, молодим віком ОСОБА_5 , та тим, що останній неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку немає, не навчається та офіційно не працює, без постійного джерела прибутку, що свідчить про відсутність у нього будь-яких соціальних зв`язків в суспільстві;

- існування ризику знищення, приховування або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п.2 ч.1 ст.177 КПК України) обґрунтовано тим, що на даний час продовжується досудове розслідування вказаного кримінального провадження, триває збирання доказів, які у майбутньому будуть кожен окремо та у цілому у своїй сукупності підтверджувати винуватість підозрюваного у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Місцем фактичного проживання ОСОБА_5 є те ж місце, де останній здійснював свою незаконну діяльність, пов`язану із незаконним обігом психотропних речовин та наркотичних засобів, у зв`язку із чим він, знаходячись на свободі, зможе знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин, та не були встановлені до цього часу.

- ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст.177 КПК України) мотивований, тим, що кримінальне провадження перебуває на етапі досудового розслідування і збір доказів ще не завершено. Момент безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом ще не настав.

З метою уникнення кримінальної відповідальності, ОСОБА_5 може шляхом погроз, підкупу, психологічного впливу тощо, з метою зміни особами показів, незаконно впливати на осіб, які можуть бути допитані або вже допитані як свідки з приводу вчинення кримінальних правопорушень, тим паче, що деякі зі свідків знайомі з ним, підозрюваному надані копії відповідних процесуальних документів із зазначенням анкетних даних понятих, залучених до проведення обшуку під час досудового розслідування.

Перебуваючи на волі та будучи ознайомленим з матеріалами досудового розслідування ОСОБА_5 може встановити осіб свідків та в подальшому незаконно впливати на них, зокрема чинити відповідний тиск, шляхом погрози чи вмовлянь він може схиляти свідків до дачі неправдивих показів на свою користь, відмови від участі у кримінальному провадженні.

- ризик, передбачений п.4. ч.1 ст.177 КПК України, обумовлюється тим, що ОСОБА_5 , сприяючи своїми діями вживанню психотропних речовин та наркотичних засобів та перебуваючи без процесуального обмеження може перешкоджати органу досудового розслідування встановлювати інших можливих співучасників, у тому числі осіб, які займаються придбанням та зберіганням психотропних речовин та наркотичних засобів без мети збуту.

- щодо ризику що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення (п.5 ч.1 ст.177 КПК України) вказано, що підозрюваний не навчається, офіційно не працевлаштований, немає постійного джерела прибутку та враховуючи харакетр інкримінованих йому кримінальних правопорушень, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_5 , кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.317 КК України, наявність перелічених ризиків, а також той факт, що ОСОБА_5 не працює, не має джерела доходу, схильний до вчинення злочинів та може переховуватись від слідства та суду, а також впливати на свідків, сторона обвинувачення вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжний захід у виді тримання під вартою для забезпечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, а також для запобігання виникненню вищевказаних ризиків.

У судовому засіданні слідча ОСОБА_4 клопотання підтримала, просила про його задоволення з підстав, зазначених у клопотанні; поряд з цим підтвердила, що підозрюваний повністю визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, зазначених у повідомленій йому підозрі, активно співпрацює та допомагає досудовому слідству. Також повідомила, що свідками, з якими доцільно запобігти спілкуванню є ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання слідчого підтримав, посилаючись на обґрунтування, вказане у клопотанні.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання слідчого, вважає його необґрунтованим, оскільки ризики, на існування яких посилається сторона обвинувачення - відсутні; вважає запобіжний захід у виді тримання під вартою надто суворим, відтак просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту і врахувати те, що підозрюваний свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю, активно співпрацює та допомагає досудовому слідству.

Підозрюваний ОСОБА_5 щодо клопотання слідчого сказав, що підтримує позицію свого захисника, також повідомив суд, що свою вину у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнає у повному обсязі.

Слідча суддя, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази подані в його обгрунтування, заслухавши думку учасників процесу, дійшла такого висновку.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судом встановлено таке:

Підозрюваний ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.317 КК України визнав повністю, активно співпрацює та допомагає досудовому слідству. Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні згаданих кримінальних правопорушень, також повністю підтверджується й зібраними у процесі досудового розслідування доказам,

Досудовим розслідуванням встановлено такі фактичні обставини, за яких було вчинено інкриміновані ОСОБА_5 кримінальні правопорушення:

За невстановлених слідством обставинах, місці та часі у ОСОБА_5 , виник злочинний умисел, спрямований на безоплатне надання приміщення житлового будинку за місцем свого проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , для незаконного вживання особами, з числа його знайомих наркотичних засобів та психотропних речовин.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 18.05.2025 року з 19 години 53 хвилини до 23 години 43 хвилини ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання, всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року № 60/95-ВР з подальшими змінами і доповненнями, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15 лютого 1995 року №62/95-ВР з подальшими змінами і доповненнями, Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 червня 2009 року № 589 з подальшими змінами і доповненнями, діючи умисно, безоплатно надав своєму знайомому ОСОБА_8 , приміщення житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з метою незаконного вживання наркотичних засобів та психотропних речовин.

Зокрема, у вищезазначений день ОСОБА_8 , знаходячись за вищевказаною адресою за місцем мешкання ОСОБА_5 , вживав у невстановленій кількості наркотичний засіб - канабіс, шляхом куріння за допомогою пластикових склянок, спеціально пристосованих для цього та особливо небезпечну психотропну речовину - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл- пентан-1-он), шляхом куріння через саморобні пристрої у вигляді скляних трубок та фрагменту полімерної трубки, спеціально для цього пристосованих.

Відповідно до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 06 травня 2000 року № 770 з подальшими змінами і доповненнями, канабіс віднесено до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено, PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 317 КК України, а саме - у наданні приміщення для незаконного вживання наркотичних засобів та психотропних речовин.

Крім того, при невстановлених слідством обставинах, місці та часі у ОСОБА_5 , виник повторний злочинний умисел, спрямований на безоплатне надання приміщення житлового будинку за місцем свого проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , для незаконного вживання особами, з числа його знайомих наркотичних засобів та психотропних речовин.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 24.05.2025 з 11 години 07 хвилин по 18 годину 59 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання, всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року № 60/95-ВР з подальшими змінами і доповненнями, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15 лютого 1995 року № 62/95-ВР з подальшими змінами і доповненнями, Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 червня 2009 року № 589 з подальшими змінами і доповненнями, діючи умисно, повторно, безоплатно надав своїм знайомим ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , приміщення житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з метою незаконного вживання наркотичних засобів.

Зокрема, у вищевказаний день ОСОБА_8 , знаходячись за вищевказаною адресою за місцем мешкання ОСОБА_5 , вживав у невстановленій кількості наркотичний засіб канабіс, шляхом куріння за допомогою пластикових склянок, спеціально пристосованих для цього.

Надалі, того ж дня з 18 години 39 хвилин до 18 години 59 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання, всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року № 60/95-ВР з подальшими змінами і доповненнями, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15 лютого 1995 року № 62/95-ВР з подальшими змінами і доповненнями, Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 червня 2009 року № 589 з подальшими змінами і доповненнями, діючи умисно, повторно, безоплатно надав своїм знайомим ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , приміщення житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з метою незаконного вживання психотропних речовин.

Зокрема, у вищезазначений день ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , знаходячись за вищевказаною адресою за місцем мешкання ОСОБА_5 , вживали у невстановленій кількості особливо небезпечну психотропну речовину - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), шляхом куріння через саморобні пристрої у вигляді скляних трубок та фрагменту полімерної трубки, спеціально для цього пристосованих.

Відповідно до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 06 травня 2000 року № 770 з подальшими змінами і доповненнями, канабіс віднесено до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено, PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено.

Таким чином ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 317 ККУкраїни, а саме - у наданні приміщення для незаконного вживання наркотичних засобів та психотропних речовин, вчиненому повторно.

Поряд з цим, при невстановлених слідством обставинах, місці та часі у ОСОБА_5 , виник повторний злочинний умисел, спрямований на безоплатне надання приміщення житлового будинку за місцем свого проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , для незаконного вживання особами, з числа його знайомих психотропних речовин.

Реалізуючи свій злочинний умисел, з 11 години 07 хвилин по 18 годину 59 хвилин 24.05.2025 ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання, всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року № 60/95-ВР з подальшими змінами і доповненнями, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15 лютого 1995 року № 62/95-ВР з подальшими змінами і доповненнями, Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 червня 2009 року № 589 з подальшими змінами і доповненнями, діючи умисно, повторно, безоплатно надав своїм знайомим ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , приміщення житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з метою незаконного вживання психотропних речовин.

Зокрема, у вищезазначений день ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , знаходячись за вищевказаною адресою за місцем мешкання ОСОБА_5 , вживали у невстановленій кількості особливо небезпечну психотропну речовину - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), шляхом куріння через саморобні пристрої у вигляді скляних трубок та фрагменту полімерної трубки, спеціально для цього пристосованих.

Відповідно до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 06 травня 2000 року № 770 з подальшими змінами і доповненнями, PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено.

Таким чином ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 317 КК України, а саме - у наданні приміщення для незаконного вживання психотропних речовин, вчиненому повторно.

До того ж при невстановлених слідством обставинах, місці та часі у ОСОБА_5 , виник повторний злочинний умисел, спрямований на безоплатне надання приміщення житлового будинку за місцем свого проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , для незаконного вживання особами, з числа його знайомих психотропних речовин.

Реалізуючи свій злочинний умисел, з 02 години 19 хвилини по 04 годину 08 хвилин 26.05.2025 ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання, всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року № 60/95-ВР з подальшими змінами і доповненнями, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15 лютого 1995 року № 62/95-ВР з подальшими змінами і доповненнями, Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 червня 2009 року № 589 з подальшими змінами і доповненнями, діючи умисно, повторно, безоплатно надав своїм знайомим ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , приміщення житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з метою незаконного вживання психотропних речовин.

Зокрема, у вищезазначений день ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , знаходячись за вищевказаною адресою за місцем мешкання ОСОБА_5 , вживали у невстановленій кількості особливо небезпечну психотропну речовину - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), шляхом куріння через саморобні пристрої у вигляді скляних трубок та фрагменту полімерної трубки, спеціально для цього пристосованих.

Відповідно до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 06 травня 2000 року № 770 з подальшими змінами і доповненнями, PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено.

Таким чином ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 317 КК України, а саме - у наданні приміщення для незаконного вживання психотропних речовин, вчиненому повторно.

Слідчим ОСОБА_7 , за погодженням із прокурором ОСОБА_3 , ОСОБА_5 26 червня 2025 року повідомлено, що він підозрюється у скоєнні за вищевказаних обставин кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.317 КК України.

Інкриміновані ОСОБА_5 кримінальні правопорушення, у відповідності до ст. 12 КК України, є тяжкими злочинами.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , суд враховує вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Щодо визначення обґрунтованості підозри, слідча суддя приймає до уваги п.175 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, згідно якого «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

Відповідно до Рішень Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. І такі докази мають бути досить переконливими, щоб суддя на підставі їх розумної оцінки міг визнати причетність особи до вчинення злочину вірогідною.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку, чи й просто для складання обвинувального акту, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Достатність доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення є оціночними поняттями.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, окрім повного визнання ним своєї вини, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, найбільш вагомими з яких є:

-протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 04.03.2025;

-протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо - відео контролю особи від 17.06.2025 року;

-висновком експерта від 13.06.2025 №СЕ-19/120-25/6789-НЗПРАП;

-висновком експерта від 18.06.2025 №СЕ-19/120-25/6921-НЗПРАП;

-висновком експерта від 23.06.2025 №СЕ-19/120-25/6920-НЗПРАП.

З огляду на надані суду й досліджені матеріали кримінального провадження, слідча суддя вважає, що слідчим й прокурором дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення, що виправдовує необхідність подальшого розслідування цього кримінального провадження з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України.

Також, слідча суддя приймає до уваги, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років, що може психологічно вплинути на особу підозрюваного та при цьому спонукати його до вчинення дій, які не забезпечать безперешкодне завершення досудового розслідування.

Крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч.1 ст.178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я підозрюваного, наявність постійного місця роботи або навчання, його репутацію, міцність соціальних зв`язків, наявність судимостей та інше.

У цій справі, слідча суддя враховує процесуальну позицію підозрюваного, який визнав вину у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, просив застосувати до нього м`якший вид запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема справи «Харченко проти України», «Комаров проти України», «Калашніков проти Росії», в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання осіб під вартою, а саме:

-тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;

-у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Як вважає слідча суддя, стороною обвинувачення не доведено виняткових обставин, які б виправдовували застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу виді тримання під вартою та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Частиною 1 та 2 ст. 181 КПК України визначено, що домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Виходячи з положень ст.ст.176, 178, 331 КПК України, ст.ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та враховуючи матеріали кримінального провадження, особу підозрюваного, суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого запобіжний захід - цілодобовий домашній арешт строком на 2 місяці із покладенням на нього обов`язків: - прибувати на виклик до слідчого, прокурора чи суду за їх першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні, - ОСОБА_8 та ОСОБА_10 .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.131, 132, 154, 155, 156, 158, 177,178, 183, 206, 331, 372 КПК України, слідча суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №1 (м.Бережани) Тернопільського РУ поліції ГУ Національної поліції Тернопільській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000084 від 03 березня 2025 року за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.317 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід, - цілодобовий домашній арешт строком на два місяці.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_5 протягом двох місяців залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , крім випадків необхідності отримання медичної допомоги, евакуації населення, рятування життя та здоров`я в умовах воєнного стану.

Покласти на цей строк на підозрюваного такі обов`язки:

- прибувати на виклик до слідчого, прокурора чи суду за їх першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні, - ОСОБА_8 та ОСОБА_10 .

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід та може бути накладено грошове стягнення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвалу в частині обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати до виконання до ВП №1 (м.Бережани) Тернопільського РУ поліції ГУ Національної поліції Тернопільській області.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту становить два місяці та обчислюється в межах строку досудового розслідування з дати постановлення ухвали, тобто з 27.06.2025 року до 26.08.2025 року.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Відповідно до ч.2 ст. 376 КПК України, повний текст ухвали суду складено 01 липня 2025 року.

Згідно положень частини другої статті 392 КПК України окреме апеляційне оскарження цієї ухвали суду, як постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по справі, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, заперечення на ухвалу можуть бути подані при апеляційному оскарженні судового рішення у цій справі.

Слідча суддя ОСОБА_1