Подільський районний суд міста Києва
провадження №
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року Подільський районний суд міста Києва

в складі головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисників - ОСОБА_5 , ОСОБА_6

під час підготовчого судового засідання в залі суду в м. Києві у кримінальному провадженні № 0001376, відомості про яке внесено до ЄРДР 27.07.2021 року стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка, Донецької області, громадянина України, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, перебуває під вартою в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор» (м. Київ, вул. Дегтярівська, 13)

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду перебуває вказане кримінальне провадження.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заявив, що угода в кримінальному провадженні не укладалась, відсутні підстави для повернення обвинувального акта та закриття кримінального провадження, кримінальне провадження є підсудним Подільському районному суду м. Києва, є підстави для призначення обвинувального акта до судового розгляду.

Захисник ОСОБА_5 заявила клопотання про повернення обвинувального акту.

В обґрунтування клопотання про повернення обвинувального акта захисник зазначила, що вимоги до обвинувального акта, визначені ч. 2 ст. 291 КПК України, стороною обвинувачення не дотримані.

Вказала, що обвинувальний акт містить неконкретне відображення встановлених прокурором фактичних обставин кримінального правопорушення та не конкретно сформульоване обвинувачення, оскільки постійно вживаються словосполучення «невстановлений час», «невстановлене місце», «невстановлені обставини», «невстановлені особи». Єдиною встановленою обставиною є факт вилучення в ході особистого обшуку у затриманого ОСОБА_4 крафт-пакетів з психотропною речовиною, але разом із цим не зрозуміло в чому саме проявлялась мета збуту, а тому сформульоване обвинувачення є неконкретним.

Крім цього, зазначила, що обвинувальний акт містить посилання на докази, а саме на висновки експертиз, що суперечить принципам верховенства права й неупередженості суду, безпосередності дослідження ним доказів, які закріплені у статтях 7, 8, 22, 23 КПК України.

Викладені обставини, а саме розкриття сутності доказів стороною обвинувачення до початку судового розгляду кримінального провадження по суті, фактично ставить вже най цій стадії провадження сторону захисту у нерівноправне у зрівнянні зі стороною обвинувачення становище, що суперечить принципам рівноправності та змагальності сторін під час судового розгляду, практиці Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до вимог ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст.9 КПК України, підлягає обов`язковому застосуванню.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити відомості про прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора, вказала, що зазначеним вимогам акт не відповідає та містить посилання на прізвища та ініціали слідчого та прокурора.

Посилаючись на вищевикладені обставини у своїй сукупності, захисник просила повернути обвинувальний акт прокурору для усунення недоліків.

На переконання обвинуваченого, текст обвинувального акта в частині викладу фактичних обставин справи містить ряд недоліків та суперечностей, через що не можливо стверджувати, що стороною обвинувачення йому висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Одночасно з цим обвинувачений також посилається і на порушення права на захист через не чіткість викладення формулювання обвинувачення, в зв`язку з вищевикладеним просив повернути обвинувальний акт прокурору.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні доводи клопотання підтримала, пояснення надала аналогічні тексту письмового клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання захисника.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту.

Пояснив, що твердження сторони захисту про нібито незрозумілість кваліфікації діяння за ознакою "з метою збуту" не може бути підставою для повернення обвинувального акта.

Відповідно до положень кримінального процесуального закону, обвинувальний акт не вимагає від сторони обвинувачення на цьому етапі надання повного переліку доказів, що підтверджують кожну кваліфікуючу ознаку. У обвинувальному акті належним чином зазначено, що незаконне зберігання речовин мало місце саме з метою їх подальшого збуту, а докази, які підтверджують цей факт, наявні у сторони обвинувачення та будуть досліджуватися під час судового розгляду.

Зазначив, що позиція сторони захисту щодо "незрозумілості" обвинувачення є необґрунтованою, має суб`єктивний характер і, по суті, зводиться до заперечення пред`явленого обвинувачення, що має оцінюватися судом уже на стадії судового розгляду, а не на етапі вирішення питання про призначення обвинувального акта до розгляду.

Крім того, вказав, що обвинувальний акт не є вироком і не передбачає викладення повної доказової бази. Він має містити достатньо відомостей для того, щоб особа розуміла суть пред`явленого обвинувачення та могла ефективно здійснювати свій захист.

Зазначення в обвинувальному акті таких словосполучень, як "невстановлений час", "невстановлені обставини" тощо, не є свідченням неконкретності обвинувачення, якщо при цьому чітко викладено суть інкримінованого діяння, спосіб його вчинення, знаряддя, мотив тощо.

У кримінальному провадженні можливі випадки, коли з об`єктивних причин неможливо точно встановити окремі деталі, однак це не перешкоджає формуванню обвинувачення за наявності інших достатніх і допустимих доказів.

Звернув увагу на правову позицію, викладену у справі № 409/1465/16-к, провадження № 51-7157км18, розглянутій Верховним Судом колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду.

У цій справі суд чітко зазначив, що до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи суд не уповноважений перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг або повертати обвинувальний акт за наслідками підготовчого судового засідання у зв`язку з нібито неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого. Визначення обсягу обвинувачення під час направлення обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора.

Щодо посилання в обвинувальному акті на номер висновку експерта, зазначив наступне.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 291 КПК України, обвинувальний акт має містити стислий виклад обставин, що підтверджуються доказами, з посиланням на відповідні джерела.

При цьому саме по собі посилання на номер експертизи не може вважатися викладом доказу.

Вказав, що про жодне порушення принципу «справедливого балансу» не може йтися, оскільки сторона захисту була належним чином забезпечена всією необхідною інформацією.

Матеріали досудового розслідування, зокрема висновки експертиз, були надані стороні захисту в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України. Крім того, сторона захисту ознайомилася з обвинувальним актом та мала реальну можливість реалізувати свої процесуальні права ще до початку судового розгляду.

Посилання в обвинувальному акті на докази, включаючи номер та дату експертизи разом із коротким змістом висновків, жодним чином не порушує принцип змагальності, а навпаки - слугує належному інформуванню обвинуваченого про суть обвинувачення.

Щодо тверджень сторони захисту про недотримання вимоги щодо зазначення прізвища та ініціалів слідчого і прокурора зауважив, що на першому аркуші обвинувального акта належним чином зазначено повне прізвище, ім`я, по батькові та посаду прокурора, який затвердив обвинувальний акт.

На останньому аркуші документа також зазначено як повне ім`я та прізвище прокурора, так і слідчого, разом із відповідними посадами, а отже порушень у частині ідентифікації прокурора та слідчого в обвинувальному акті не вбачається.

Просив відмовити в задоволенні клопотання захисника про повернення обвинувального акту у зв`язку з його необґрунтованістю та призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

Суд, дослідивши обвинувальний акт, заслухавши думки учасників судового провадження, проаналізувавши доводи клопотання адвоката та обвинуваченого про повернення обвинувального акта, дійшов таких висновків.

Пунктом 3 частини 3 статті 314 КПК України передбачено право суду у підготовчому судовому засіданні повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

При цьому необхідно звернути увагу, що законодавець встановлює не обов`язок суду, а саме право повернути обвинувальний акт прокурору (постанова Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №520/8135/15-к, провадження № 51-203 км 17).

Вбачається, що для ухвалення рішення про повернення обвинувального акта суд має встановити невідповідність відомостей, що фактично наявні у обвинувальному акті, тим відомостям, які він має містити, згідно з вимогами КПК України.

При цьому повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт, закріплено у ч. 2 ст. 291 КПК України.

До них належать: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); розмір пропонованої винагороди викривачу; дату та місце його складення та затвердження.

Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно (ч. 3 ст. 291 КПК України).

Дослідивши поданий у даному кримінальному провадженні обвинувальний акт, суд дійшов висновку, що вищевказані вимоги до обвинувального акта стороною обвинувачення дотримані в тій мірі, яка не перешкоджає суду призначити судовий розгляд. Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001376, відомості про яке внесено до ЄРДР 27.07.2021 містить відомості, які передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України, підписаний слідчим та прокурором, який його затвердив, і до нього додано передбачені кримінальним процесуальним законом додатки. Тому, суд дійшов висновку про відповідність даного обвинувального акта вимогам чинного законодавства, а також про відсутність у ньому таких недоліків, які б могли стати підставою для його повернення прокурору. При цьому, суд відхиляє доводи сторони захисту, наведені у клопотанні про повернення обвинувального акта.

Стосовно доводів захисника та обвинуваченого в частині аргументів про те, що обвинувальний акт містить неконкретне відображення встановлених прокурором фактичних обставин кримінального правопорушення та не конкретно сформульоване обвинувачення що робить саме обвинувачення незрозумілим, суд звертає увагу на таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. В обвинувальному акті, зокрема, зазначається виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими (п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України).

Саме сформульованим обвинуваченням визначаються межі судового розгляду (ч. 1 ст. 337 КПК України).

З наведеного слідує, що визначення способу та обсягу викладу фактичних обставин кримінального правопорушення в обвинувальному акті належить до дискреційних повноважень прокурора.

Виключно прокурор уповноважений підтримувати державне обвинувачення в суді, відмовлятися від підтримання державного обвинувачення, змінювати його або висувати додаткове обвинувачення у порядку, встановленому КПК України. При цьому кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, кваліфікацій дій особи, зобов`язувати його змінювати цей обсяг та/або статтю Закону України про кримінальну відповідальність.

Вказана позиція кореспондується з правовою позицією Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, яка висловлена у постанові від 03.07.2019 по справі № 273/1053/17 провадження № 51-8914км18. Відповідно до цієї позиції кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора.

Визначення ступеня деталізації опису обставин вчинення злочину в обвинувальному акті належить до повноважень прокурора. Разом з тим, зміст та спосіб викладення вказаних обставин повинні давати можливість обвинуваченому в достатній мірі розуміти суть висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки позиції сторони захисту.

Про обізнаність обвинуваченого із суттю обвинувачення повинні свідчити не лише наявність у тексті обвинувального акта правової кваліфікації кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, а фактичні обставини вчинення злочину та інші обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Вказане є важливою передумовою забезпечення права на справедливий судовий розгляд.

Суд вважає за необхідне зазначити, що здатність розуміти суть обвинувачення залежить від індивідуальних особливостей сприйняття інформації певної особи. Саме тому одні й ті самі фактичні обставини та/або формулювання обвинувачення, викладені прокурором в обвинувальному акті, різними людьми можуть сприйматися та осмислюватися по-різному, але це не може свідчити про факт неконкретності обвинувачення або його незрозумілості.

Що стосується доводів захисника про те, що в обвинувальному акті містяться посилання на докази, суд вважає такі доводи необґрунтованими, оскільки в КПК України не міститься заборони щодо права слідчого/прокурора посилатись на докази в обвинувальному акті, без надання самих доказів, що відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Зі змісту обвинувального акта вбачається, що у ньому дійсно містяться посилання на висновки експертиз матеріалів, речовин і виробів. Разом з тим, суд не вважає зазначені обставини такими, що свідчать про невідповідність обвинувального акту ст. 291 КПК України, та порушення правил викладення прокурором обвинувачення.

Зміст ст. 291 КПК України розширеному тлумаченню не підлягає і прокурор, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, виклав (затвердив) у обвинувальному акті всі обставини кримінального правопорушення, які він вважав встановленими, і відповідно цим обставинам формулювання обвинувачення, тому суд не вправі в ході підготовчого судового засідання надавати оцінку змісту зазначеним прокурором відомостям у даному процесуальному документі та формулюванню обвинувачення.

Під час підготовчого провадження, суд першої інстанції має право повернути обвинувальний акт прокурору з причин невідповідності саме процесуальним вимогам, однак не вправі надавати юридичної оцінки зібраним по кримінальному провадженні доказам, їх достатності для доведеності винуватості обвинуваченим у інкримінованому їм кримінальному правопорушенні, оскільки оцінку доказам та усім обставинам по кримінальному провадженні суд надає під час судового розгляду кримінального провадження по суті, на підставі їх об`єктивного, всебічного та повного дослідження у сукупності.

Також суд вважає неспроможними доводи сторони захисту стосовно повернення обвинувального акта з підстав не зазначення прокурором в обвинувальному акті прізвища, імені та по батькові прокурора та слідчого.

Сторона захисту під час виконання вимог ст. 290 КПК України мала можливість ознайомитись з усіма процесуальними документами сторони обвинувачення, зокрема з обвинувальним актом, в якому зазначено у відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 291 КПК України прізвище ім`я, по батькові та займані посади слідчого та прокурора, який його затвердив.

Водночас захисник не надав суду жодних доказів на підтвердження наведених обставин, а вказаний аргумент сторони захисту був спростований в підготовчому судовому засіданні.

Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи сторони захисту з приводу невідповідності обвинувального акта вимогам законодавства, які б слугували беззаперечною підставою для його повернення прокурору або такими, що перешкоджали б призначенню його до судового розгляду. За таких обставин у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 слід відмовити.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 також подав письмове клопотання, відповідно до ст. 315 КПК України, яке просив задовольнити, про виклик та допит свідків.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав заявлене захисником ОСОБА_6 клопотання.

Прокурор щодо клопотання сторони захисту вказав, що вказані у клопотанні свідки будуть забезпечені стороною обвинувачення, окрім, ОСОБА_7 щодо виклику якого, заперечував.

У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 315 КПК України, з метою підготовки до судового розгляду суд розглядає клопотання учасників судового провадження, зокрема про здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту.

Щодо клопотання сторони захисту про виклик та допит свідків, суд вважає, що таке клопотання слід задовольнити частково в частині виклику в якості свідка ОСОБА_7 .

Крім того, захисником обвинуваченого ОСОБА_4 заявлено усне заперечення проти ухвали слідчого судді Подільського районного суду м. Києва, в порядку ч. 3 ст. 309 КПК України, в зв`язку з тим, що він вважає безпідставним зазначення в цій ухвалі про належність квартири обвинуваченому.

З огляду на положення частини другої статті 303, частини третьої статті 309, статті 314 Кримінального процесуального кодексу України, враховуючи мету підготовчого провадження та беручи до уваги, що подане заперечення на ухвалу слідчого судді не стосується вирішення питання можливості призначення судового розгляду, а доводи, які в них викладені, підлягають оцінці в контексті допустимості, достатності, повноти доказів, суд вважає за необхідне надати їм оцінку та вирішити по суті на відповідній стадії судового розгляду. Такий підхід узгоджується з правовою позицією, сформованою у практиці Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, зокрема, у постановах від 03 липня 2019 року у справі № 273/1053/17 та від 02 червня 2020 року у справі № 369/9625/17.

Кримінальне провадження, відповідно до вимог ст. 32 КПК України, підсудне Подільському районному суду міста Києва.

Обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п. 4-8,10 ч. 1 або ч.2 ст. 284 КПК України, чи затвердження угоди немає.

Наведене дає можливість призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Згідно вимог ч. 2 ст. 31 КПК України, кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів лише за клопотанням обвинуваченого.

Від обвинуваченого відповідне клопотання не надійшло.

На підставі викладеного, керуючись ст. 314, 315-317 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Призначити судовий розгляд кримінального провадження № 0001376, відомості про яке внесено до ЄРДР 27.07.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, який проводити одноособово у відкритому судовому засіданні о 14 год. 00 хв. 01 травня 2025 року в приміщенні Подільського районного суду міста Києва, за адресою : м.Київ, вулиця Хорива, 21.

Відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про повернення обвинувального акта прокурору.

Клопотання захисника ОСОБА_6 про виклик свідків задовольнити частково.

Викликати у судове засідання ОСОБА_7 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , засіб зв`язку: НОМЕР_1

В судове засідання викликати учасників судового провадження.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1