Справа: № 148/860/25
Провадження №1-кс/148/202/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року м. Тульчин

Слідчий суддя

Тульчинського районного суду

Вінницької області ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши в режимі відеоконференції клопотання старшої слідчої СВ Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ободівка, Тростянецький район Вінницька область, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, зі слів працюючого не офіційно на пилорамі, раніше судимого 01.02.2022 Іллінецьким районним судом Вінницької області, за ч. 3 ст. 185, до покарання у виді 3 років позбавлення волі, покарання відбув повністю, звільнений 28.08.2024, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за участю сторін кримінального провадження: слідчої ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника - ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні СВ Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області перебуває кримінальне провадження № 0000103 від 08.04.2025, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Будучи раніше неодноразово судимим за вчинення майнових злочинів, останній раз вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 01.02.2022, за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 28.08.2024 з місць позбавлення волі та маючи не зняту і непогашену в установленому порядку судимість ОСОБА_4 на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий умисний корисливий злочин за наступних обставин.

Так, у період дії воєнного стану в Україні, запровадженого Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 (з подальшим продовженням), ОСОБА_4 , 07.03.2025 в обідню пору доби, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, зайшов в приміщення будинку АДРЕСА_3 , де проживає потерпілий ОСОБА_7 і з дозволу останнього, спільно із ним та власником будинку ОСОБА_8 розпочав вживати алкогольні напої.

У подальшому, перебуваючи в приміщенні вказаного будинку ОСОБА_4 на столі у кімнаті виявив мобільний телефон марки «ОРРО» моделі «А58» чорного кольору, та у цей момент у нього виник злочинний умисел на вчинення крадіжки вказаного майна.

Далі, ОСОБА_4 реалізовуючи свій злочинний умисел, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, розуміючи, що вчиняє кримінальне правопорушення у період дії воєнного стану в Україні, підібравши зручний момент і переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає викрав зазначений мобільний телефон марки «ОРРО» моделі «А58 (СРН2577)» чорного кольору, об`ємом пам`яті 8/128 ГБ, вартістю згідно висновку експерта 4692 грн, який належить потерпілому ОСОБА_7 .

Після вчинених дій, ОСОБА_4 залишив місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, а саме замінивши SIM-карту використовував викрадений телефон для власних потреб.

Отже, своїми незаконними діями, ОСОБА_4 завдав майнової шкоди потерпілому на загальну суму 4692 грн.

За результатами досудового розслідування 17.04.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , мотивована тим, що: підозрюваний може вчиняти нові кримінальні правопорушення; вчинене ОСОБА_4 кримінально каране діяння відноситься до категорії тяжких злочинів, за скоєння якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 8 років; тяжкість вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення та співрозмірність можливо призначеного останньому покарання, у випадку доведеності його вини, може вказати про можливе залишення останнім свого місця проживання та переховування від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення відповідальності.

У судовому засіданні слідча, прокурор підтримали клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 .

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні просив не застосовувати відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та просив застосувати більш м`який запобіжний захід. Також, підтвердив, що дійсно вчинив кримінальне правопорушення.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання, просив застосувати більш м`який запобіжний захід, оскільки підозрюваний визнає вину у вчиненні кримінального правопорушення.

Заслухавши позицію учасників судового розгляду, дослідивши представлені матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першої статті 177 КПК України.

На час розгляду клопотання органом досудового слідства 17.04.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання слідчий суддя приймає до уваги, що згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно положення п. «с» ч. 1 ст. 5 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод», нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У відповідності п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» за № 35615/06 від 13.11.2007, де Європейський суд з прав людини зазначив, що «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 Конвенції, поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також, не обов`язково, щоб затриманому були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, у п. 34 рішення ЄСПЛ у справі «Москаленко проти України» від 20.05.2010, суд зазначає, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Аналогічна позиція викладена у рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України», де зазначено, що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі.

Також, суд бере до уваги, що Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» в пункті 175 зазначив, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» за №33977/96 від 26.07.2010, ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Так, на підтвердження наявності підстав для застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, органом досудового розслідування надано: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с. 8), протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію (а.с. 9), постанову про призначення групи слідчих (а.с. 10), постанову про призначення групи прокурорів (а.с. 11), протоколи огляду (а.с. 12, 13, 17), протокол допиту потерпілого (а.с. 14, 15), розписку ОСОБА_4 від 08.04.2025 (а.с. 16), пояснення (а.с. 18), висновок експерта за результатами проведення судової товарознавчої експертизи № 831/25-21 від 11.04.2025 (а.с. 19), протокол допиту свідка (а.с 20), протокол додаткового допиту потерпілого (а.с. 21), довідку про зареєстрованих осіб за адресою: вул. Набережна, 10, с. Ободівка, Гайсинський район Вінницька область (а.с. 23), характеристику № 246 від 16.04.2025 надану Ободівською сільською радою, відповідно до якої ОСОБА_4 за місцем реєстрації характеризується задовільно (а.с. 24), характеристику № 03-31-1029 від 21.04.2025 надану Немирівською міською радою, відповідно до якої ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується задовільно (а.с. 26), раніше судимого, 01.02.2022 Іллінецьким районним судом Вінницької області, за ч. 3 ст. 185, до покарання у виді 3 років позбавлення волі, покарання відбув повністю, звільнений 28.08.2024 (а.с. 27-30), до обліку у лікаря психіатра не перебуває (а.с. 31), до лікаря нарколога КНП «Тростянецька лікарня» звертався та перебуває на обліку з 2000 року (а.с. 32), повідомлення про підозру від 17.04.2025 (а.с. 33, 34).

Відтак, з врахуванням зазначених норм КПК України, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, практики ЄСПЛ, слідчий суддя вважає, що стороною кримінального провадження, слідчим та прокурором, у судовому засіданні доведена наявність ризиків, передбачених п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке у відповідності до ч. 4 ст. 12 КК України, є тяжкими і за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років; також, маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, продовжив вчиняти нові умисні злочини, що у свою чергу свідчить про існування реальної загрози того, що ОСОБА_4 може продовжувати вчиняти нові кримінальні правопорушення. Також, підозрюваний не підтвердив та не надав будь яких доказів свого фактичного місця проживання.

Разом з тим, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді - тримання під вартою, ОСОБА_4 без поважних причин не з`явився до суду, та не повідомив причину не прибуття, що слугувало у подальшому застосування до нього приводу з метою розгляду клопотання, що також свідчить про ухилення підозрюваного від суду навіть на стадії досудового розслідування.

Таким чином, слідчий суддя переконався в доцільності задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді - тримання під вартою.

Разом з тим, з врахуванням вимог ст. 183 КПК України, відносно підозрюваного ОСОБА_4 також необхідно обрати розмір застави в межах, визначених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб (в сумі 60560 грн.), оскільки саме такий її розмір може забезпечити виконання підозрюваним на час досудового слідства покладених на нього обов`язків, передбачених пп. 1-3 ч. 5 ст. 194 КПК України, та є гарантією реалізації його прав, визначених кримінальним процесуальним законодавством.

На підставі викладеного і керуючись ст. 177, 182, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ободівка, Тростянецький район Вінницька область, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на шістдесят днів та утримувати його у Вінницькій установі виконання покарань УДПтС України у Вінницькій області №1, до 28.06.2025 включно.

Визначити розмір застави, який здатний забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 60560 грн (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят гривень), після внесення якої ОСОБА_4 підлягає звільненню з під варти в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 202 КПК України.

З дня внесення застави строком на два місяці покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. 1-3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: 1) прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 9) носити електронний засіб контролю.

Ухвалу вручити підозрюваному, захиснику, слідчому та прокурору, а також направити для виконання начальнику установи виконання покарань.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 30.04.2025.

Слідчий суддя: