Провадження № 1-кс/344/4306/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000002 від 14.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 204, ч. 1ст. 209 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор, звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого посилався на те, що слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000002 від 14.01.2025 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 204, ч. 1ст. 209 КК України.

З матеріалів вказаного кримінального провадження вбачається, що мешканці Івано-Франківської області ОСОБА_4 та ОСОБА_5 налагодили механізм з незаконного виготовлення, зберігання, збуту та транспортування з метою збуту підакцизних товарів, а саме: незаконно виготовлених тютюнових виробів.

Досудовим розслідуванням встановлено, що вказані громадяни здійснюють придбання сушеного листового тютюну у невстановлених осіб із Волинської та Закарпатської областей, після чого транспортують його до Івано-Франківської області, де зберігають у складських приміщеннях для подальшого їх осушення, подрібнення, наповнення в гільзи для сигарет, за допомогою спеціального обладнання, упакування в зіп-пакети та реалізації оптовим покупцям незаконно виготовленої підакцизної продукції.

Надалі, незаконно виготовлена підакцизна продукція реалізовується співучасниками оптовими партіями на території Західного регіону, а кошти, отримані від продажу незаконно виготовлених тютюнових виробів, вищезазначені особи розподіляють між собою, а також легалізовують шляхом придбання сировини для здійснення протиправної діяльності, транспортних засобів та об`єктів нерухомого майна.

В ході досудового розслідування встановлено, що для своєї протиправної діяльності вказані вище особи використовують складське приміщення розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що розташоване на земельній ділянці із кадастровим номером :01:001:0593 власником якої є Заболотівська селищна рада Коломийського району Івано-Франківської області (), куди доставляється листя тютюну, яке в подальшому осушується, подрібнюється та використовується у незаконному виготовленні тютюнових виробів.

09 червня 2025 року під час проведення санкціонованого обшуку складського приміщення за адресою: Івано-Франківська область, Коломийський район, с. Борщів, вул. Шевченка, 128 Б, було тимчасово вилучено наступні речі (майно): відеореєстратор DH XVR5104С.

10 червня2025 року вказаний відеореєстраторслідчим у кримінальному провадженні визнано речовим доказом.

Враховуючи, що на вказаному відеореєстраторі можуть знаходитися відомості, щодо фіксації вчинення незаконної діяльності, останній має значення для досудового розслідування та може бути доказом під час судового розгляду, а також вказувати на причетність осіб до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, мати вагоме значення для досягнення цілей кримінального судочинства та сприяти забезпеченню покладених на сторону обвинувачення обов`язків, передбачених КПК України.

Прокурор в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив розгляд клопотання проводити без його участі. Клопотання просив задоволити.

Володілець (власник) майна в судове засідання не з`явився, подав заяву в якій просив розгляд клопотання про арешт майна проводити без його участі, щодо накладення арешту не заперечує.

Дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а згідно з ч. 2 - документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в ч. 1 цієї статті.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається із матеріалів клопотання, 09 червня 2025 року під час проведення санкціонованого обшуку складського приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , було тимчасово вилучено відеореєстратор DH XVR5104С.

10 червня 2025 року вказаний відеореєстратор слідчим у кримінальному провадженні визнано речовим доказом.

Отже, беручи до уваги вищенаведене, з метою запобігання можливого приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вилученого майна, оскільки існує сукупність підстав вважати, що вони в подальшому можуть мати доказове значення під час досудового розслідування та могли зберегти на собі сліди злочину або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, вважаю вказаний захід забезпечення доцільним, співмірним та таким, що відповідає завданням кримінального провадження, тому клопотання слід задоволити.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене під час проведення обшуку складського приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак використовувалося ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , майно: відеореєстратор DH XVR5104С.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1