Провадження № 1-кп/127/786/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі колегії суддів:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000372 від 27.07.2021 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_8 ,

захисників: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинувачених: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

У ході судового провадження прокурор ОСОБА_8 звернувся до суду із клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , оскільки, на думку прокурора, наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме те що останній може переховуватись від суду та може чинити тиск на свідків у вказаному кримінальному провадженні.

Захисник ОСОБА_9 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора та просив суд змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку захисника.

Захисник ОСОБА_10 та обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_7 підтримали думку захисника ОСОБА_9 .

Суд вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та клопотання прокурора приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення

Глава 18 КПК України визначає мету та підстави застосування запобіжних заходів, роз`яснює загальні положення, визначає обставини, що враховуються при обранні, продовженні запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 176 КПК України тримання під вартою є найбільш суворішим запобіжним заходом.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, статті 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід розглядати у кожній справі окремо з урахуванням її особливостей (Рішення ЄСПЛ «Jecius проти Литви» заява №34578/97 від 31.07.2000).

Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом, але за наявності чітких ознак, що цього вимагає справжній суспільний інтерес, який не зважаючи на наявність презумпції невинуватості переважає інтереси забезпечення права на свободу.

З вказаного слідує, що рішення суду про продовження строку тримання під вартою буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає вимогам КПК України, але й постановлено з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує вимоги ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, при вирішенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 суд, крім наявності ризиків зазначених у ч. 1 ст. 177 КПК України на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини у тому числі зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України.

З урахуванням вказаного суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки останній обвинувачується у вчинені ряду епізодів особливо тяжких злочинів, до затримання не працював та не мав стабільного джерела доходу, стійких соціальних зв`язків.

Суд вважає, що прокурором доведені ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчинені ряду тяжких злочинів вчинених організованою групою, а тому він може і надалі продовжувати вчинювати злочини, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 не має стійких соціальних зв`язків, до затримання не працював та не мав офіційного джерела доходу, а тому він може переховуватись від суду, а також обвинувачений ОСОБА_6 може чинити тиск на свідків у вказаному кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Дослідивши матеріали кримінального провадження та вислухавши думки учасників судового провадження, суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які існували на момент застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до ухвали суду не перестали існувати та не зменшились, а тому підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у судовому засіданні встановлено не було.

При цьому, судом враховано вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, особу обвинуваченого ОСОБА_6 та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, а тому суд не вбачає ґрунтовних підстав для можливості застосування іншого запобіжного заходу, альтернативного триманню під вартою, як такого, що недостатній для запобігання ризиків та забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне клопотання прокурора задовольнити та продовжити застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 на 60 днів.

Поряд з тим, розглядаючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 та клопотання захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченому, суд виходить із наступного.

Так, в рамках вказаного кримінального провадження, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30.06.2022 відносно обвинуваченого ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із одночасним визначенням суми застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 198 480 грн. В подальшому, ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 продовжувався, без визначення суми застави.

Таким чином, станом на день судового розгляду, відносно обвинуваченого ОСОБА_6 діє запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення суми застави.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених ст. 194 КПК України будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування.

Відповідно до ч. 3 ст. 182 КПК України при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків. У разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення.

Вказані норми закону вказують на те, що суд при продовжені запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків.

Частиною 4 ст. 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах, зокрема щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчинені особливо тяжкого злочину від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо неправомірним для нього. Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

У той же час слід не допускати встановлення такого розміру застави, що є завідомо непомірним для цієї особи. Та призводить до неможливості виконання застави.

Таким чином, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Суд звертає увагу на те, що положення КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують на такі критерії, які слід враховувати при визначенні розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан обвинуваченого; його сімейний стан; даних про особу обвинуваченого; встановлені ризики передбачені ст. 177 КПК України; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

З урахуванням вказаного та те, що на момент розгляду вказаного клопотання, відносно обвинуваченого ОСОБА_6 діє запобіжний захід виключно у вигляді тримання під вартою, суд приходить до висновку про доцільність одночасно із продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 визначити суму застави, передбачену п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме в розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки саме вказаний розмір є помірним для майнового та сімейного стану обвинуваченого і буде достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Вказані висновки суду узгоджуються із рішенням Європейського суду з прав людини «Істоміна проти України», де зазначено, що застава має на меті не забезпечення відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім забезпечення явки особи на судове засідання. Розмір застави повинен оцінюватись залежно від особи, про яку йде мова, із урахуванням її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчить на користь чи проти особи до суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мангурас проти Іспанії» вказано, що органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 331, 370, 372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У клопотанні захисника ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 із тримання під вартою домашній арешт відмовити.

Клопотання прокурора ОСОБА_8 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Продовжити ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 15.06.2025 включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_6 заставу в розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн., які необхідно внести на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали, тобто 60 днів.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 у разі внесення застави, наступні обов`язки:

?прибувати за кожною вимогою до суду;

?не відлучатись із населеного пункту в якому проживає, без дозволу суду;

?повідомляти суд про зміну місця проживання;

?утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

?здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків покладених судом, у разі внесення застави визначити на час дії ухвали суду.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення в частині продовження строку тримання під вартою.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання.

Копію ухвали суду вручити прокурору та направити начальнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)» для виконання та вручення обвинуваченому ОСОБА_6 .

Головуючий суддя:

Суддя:

Суддя: