справа № 619/2643/25
провадження № 1-кп/619/389/25
ВИРОК

іменем України

19 червня 2025 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження № 0000051 від 16.02.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мар`янівка, Маловисківського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, солдата стрільця військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз

02.03.2021 Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 72 КК України зараховано у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 14.01.2021 по 02.03.2021 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі; 28.05.2024 на підставі ст. 81-1 КК України звільнений умовно-достроково від відбування основного покарання у виді позбавлення волі на невідбуту частину покарання 1 рік 7 місяців 15 днів, для проходження військової служби за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 ,

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

16.02.2025 близько 00 год. 30 хв. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився за місцем свого тимчасового мешкання за адресою: АДРЕСА_2 . В цей час, до ОСОБА_5 , прийшла малознайома ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зі своєю подругою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з якими ОСОБА_5 , спілкувався в одній із кімнат квартири, розташованої за вищевказаною адресою. В подальшому ОСОБА_7 , вийшла з кімнати та пішла до кухні.

Під час розмови з ОСОБА_6 , між ними виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_5 , виник раптовий злочинний намір, спрямований на позбавлення життя ОСОБА_6 , із використанням наявного у останнього бойового припасу - багатофункціональної ручної гранати GMM, яку ОСОБА_5 , незаконно зберігав за місцем свого тимчасового мешкання.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, спрямований на позбавлення життя ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , діючи з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, бажаючи настання смерті ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільну-небезпечність своїх протиправних дій та наслідки, які можуть настати від їх здійснення, взяв з під ліжка у кімнаті вищевказаної квартири бойовий припас - багатофункціональну ручну гранату GMM та, діючи умисно, швидко та продумано, тримаючи її в руках, висмикнув запобіжну чеку з кільцем, тим самим привів бойовий припас в дію, після чого кинув багатофункціональну ручну гранату GMM в бік ОСОБА_6 , внаслідок чого вказаний бойовий припас вибухнув та ОСОБА_6 , покинула кімнату. В результаті дії ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , отримала тілесні ушкодження.

Після чого, ОСОБА_5 , вважаючи, що вчинив всі необхідні дії, спрямовані на позбавлення життя ОСОБА_6 , однак не довів свої протиправні дії до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_6 , було надано своєчасну кваліфіковану медичну допомогу та збережено життя останньої.

16.02.2025 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , машиною швидкої допомоги доставлено до КНП ХОР «ОКЛ», та госпіталізовано в хірургічне відділення, де після клінічного, лабораторних та інструментальних обстежень встановлено діагноз: «вибухове поранення, поєднане ВОСП передньої черевної стінки, осколкові поранення правої сідниці. Сліпе осколкове поранення в/3 медіальної поверхні лівого стегна. Сліпе осколкове поранення н/3 латеральної поверхні правої гомілки».

Згідно з висновком експерта № 12-14/7-ОКЛ/25 від 29.04.2025 у гр. ОСОБА_6 , встановлені наступні тілесні ушкодження: множинні садна передньої черевної стінки, латеральної кісточки правої гомілки, правої сідниці, в ділянці медіальної поверхні правого стегна; рана в ділянці латеральної поверхні середньої третини правої гомілки. Вказані ушкодження могли бути отримані від дії фактору вибуху невизначеного боєприпасу (його уламків) в час та при обставинах, вказаних в наданій документації.

Зазначена вище вибухова травма у вигляді вказаних вище ушкоджень, відноситься до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я (згідно з п. 2.3.2. а. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом Міністерства охорони здоров?я України від 17 січня 1995 р. N? 6).

Своїми діями ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, а саме: закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Також, ОСОБА_5 , перебуваючи на одній із бойових позицій, час, дату та місце під час проведення досудового розслідування встановити не виявилося можливим, діючи з прямим умислом, направленим на придбання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, знайшов багатофункціональну ручну гранату GMM, яка згідно з висновком експерта № СЕ 19/121-25/4687-BTX від 03.04.2025 відноситься до категорії вибухових пристроїв військового призначення - бойових припасів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи в порушення вимог Закону України «Про цивільну зброю і боєприпаси» та Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами не смертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», що затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України 21.08.1998 за №? 622, незаконно, без передбаченого законом дозволу, підняв бойовий припас - багатофункціональну ручну гранату GMM, тим самим придбав та почав незаконно зберігати за місцем свого тимчасового мешкання за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, ОСОБА_5 в порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 «Про затвердження Положення про дозвільну систему» та наказу МВС України № 622 від 21.08.1998 «Про затвердження інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів» придбав та зберігав бойові припаси, без передбаченого законом дозволу.

Своїми діями ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України, а саме: придбання, зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Крім того, 15.02.2025 близько 20 години 30 хвилин, ОСОБА_5 , маючи прямий умисел на таємне заволодіння чужим майном, під час введеного у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, на території України особливого правового режиму у вигляді воєнного стану, із врахуванням змін щодо продовження строку дії воєнного стану, із урахуванням змін щодо продовження строку дії воєнного стану внесеними Указом Президента України № 26/2025 від 14.01.2025, переслідуючи корисливі мотиви, усвідомлюючи, протиправний характер своїх дій, бажаючи, незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу знаходячись в приміщені домоволодіння де проживає ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_3 , продовжуючи реалізовувати свій прямий умисел, ОСОБА_5 , із шухляди в одній із кімнат (коридор) таємно викрав: мобільний телефон марки «Redmi 9 C NFC 2/32» в силіконовому чохлі, в якому знаходилась sim-картка мобільного оператору ПрАТ «ВФ Україна», НОМЕР_2 ( ОСОБА_9 ) та карта пам`яті SanDisk Extreme micro SDXC 512GB.

Після чого ОСОБА_5 покинув місце вчинення злочину разом з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 776 від 28.03.2025 року майнову шкоду на загальну суму 4 487 гривень 77 копійок.

Своїми діями ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав повністю та підтвердив факт і обставини їх вчинення, так, як це зазначено вище та зазначив, що щиро розкаюється у вчиненому. Зазначив, що брав участь у бойових діях, що вплинуло на його психіку, тому дійсно вчинив вищевказані злочини. Гранату привіз з місця проходження військової служби. Перебуваючи у с. Феськи з друзями, між ним та ОСОБА_6 почалась сварка, він витягнув гранату та кинув в потерпілу, розуміючи, що могла настати смерть потерпілої, граната вибухнула. Також зазначив що привласнив телефон потерпілої. Просить вибачення у потерпілої за все скоєне.

Також обвинувачений вказав, що по закінченню досудового розслідування у повному обсязі ознайомлений з матеріалами кримінального провадження і не заперечує докази, зібрані в ході досудового розслідування. Крім того обвинувачений пояснив, що показання надає добровільно.

Потерпіла в судове засідання за викликом суду не прибула, про час, дату та місце розгляду була повідомлена, подала заяву про розгляд судового провадження за її відсутності. Зазначила, що матеріальних претензій до обвинуваченого не має, цивільний позов заявляти не буде.

Сторони кримінального провадження проти проведення судового розгляду за відсутності потерпілої не заперечували.

Обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження (надані в судовому засіданні показання обвинуваченим), і судом встановлено, що учасники судового провадження, у тому числі обвинувачений ОСОБА_5 правильно розуміє зміст цих обставин, - у суду відсутні сумніви щодо добровільності позиції обвинуваченого. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку останній буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстав вважати, що він себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під тиском.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_5 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованих злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, а саме: закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині; ч. 1 ст. 263 КК України, а саме: придбання, зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу та кримінальне правопорушення; ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання щодо призначення покарання, суд враховує наступне.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого( ч. 1 ст. 50 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він раніше судимий, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, солдат- стрілець військової частини НОМЕР_1 , щиро розкаявся у вчиненому, що ґрунтується на критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, її осуді.

Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, які б обтяжували покарання, відповідно до ст. 67 КК України є рецидив злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому в межах санкції кримінального закону, яким передбачена відповідальність за вчинене, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, характер суспільної небезпечності діяння, конкретні обставини по справі, вищенаведені дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Також судом враховуються положення ч. 2, 3 ст. 50 КК України, згідно з якими покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

На підставі викладеного, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , враховуючи положення ст. 50, 65 КК України, принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, яке згідно зі ст. 12 КК України є злочинами, а саме ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, дані про особу винного, який є військовослужбовцем, солдатом-стрільцем військової частини НОМЕР_1 , провину визнав, за таких обставин, суд дійшов висновку щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, що буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим так й іншими особами, буде домірним характеру вчинених діянь та їх наслідкам і забезпечить досягнення справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Із урахуванням наведеного і загальних засад призначення покарання, аналізуючи матеріали кримінального провадження в сукупності із позиціями сторони захисту: сторони обвинувачення та позицію потерпілої, відсутність цивільного позову, обставини вчинених кримінальних правопорушень, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, із урахуванням особи обвинуваченого, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років за ч. 2 ст. 15, ч.1 ст.115, позбавлення волі на строк 4 роки за ч. 1 ст. 263, позбавлення волі на строк 6 років за ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та призначити остаточне покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Суд дійшов переконання, що зазначене покарання відповідатиме його меті, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи.

З матеріалів справи вбачається, що вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.03.2021 ОСОБА_5 було засуджено за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України до 5 років позбавлення волі. 28.05.2024 на підставі ст. 81-1 КК України він був звільнений умовно-достроково від відбування основного покарання у виді позбавлення волі на невідбуту частину покарання 1 рік 7 місяців 15 днів, для проходження військової служби за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 .

Отже, в силу ст. 71 КК України до призначеного покарання за новим вироком суд частково приєднує невідбуту частину покарання за вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.03.2021 р. у вигляді 6 місяців позбавлення волі і остаточно ОСОБА_5 визначає покарання у виді 7 (семи) років та 6 місяців позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою слід залишити без змін.

Процесуальні витрати за проведення судової експертизи відповідно до ч.2 ст.124 КПК України покласти на обвинуваченого.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 21.02.2025, відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України.- скасувати.

Доля речових доказів вирішується судом відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 371, 373, 374 376 КПК України, суд --

ухвалив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України - у виді 7 (семи) років позбавлення волі,

- за ч. 1 ст. 263 КК України - у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі,

- за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді 6 (шести ) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_5 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - позбавлення волі на строк 7 років.

В силу ст. 71 КК України до призначеного покарання за новим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.03.2021 р. у вигляді 6 місяців позбавлення волі і остаточно ОСОБА_5 визначити покарання у виді 7 (семи) років та 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 обчислювати з 16.02.2025 з дня його затримання.

Запобіжний захід ОСОБА_5 , у виді тримання під вартою залишити без змін, до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати за залучення експерта у проведенні:

-судово-балістичної експертизи № СЕ-19/121-25/4687-ВТХ від 03.04.2025 9 550, 80 грн;

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 21 лютого 2025 року у справі 619/952/25.

Речові докази: уламки та фрагменти від підривача ДВМ, які поміщено до полімерного пакету, 6 недопалків з-під сигарок, змив на ватний тампон кіптяви з епіцентру вибуху, 2 фрагменти полімеру з нашаруванням речовини бурого кольору, 2 змиви з скляних бокалів на столі в кухні, змив на ватну палочку з поверхні ричага вибухового пристою, змив на ватну палочку з поверхні кільця фрагменту вибухового пристрою, які поміщено до паперового конверту, 2 скляних стопки в картонній коробці, що були упаковані та вилучені, із забороною його відчуження, користування та розпорядження, що знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області, - знищити.

Оптичний пристрій (диск DVD-R) сріблястого кольору з написом hp, із цифровими копіями аудіозаписів .115329 розміром 37 кбіт/с; .115384 розміром 35 кбіт/с; .115345 розміром 37 кбіт/с залишити в матеріалах кримінального провадження.

Мобільний телефон марки Redmi 9 C NFC 2/32» в силіконовому чохлі, в якому знаходилась sim-картка мобільного оператору ПрАТ «ВФ Україна», НОМЕР_2 ( ОСОБА_9 ) та карта пам`яті SanDisk Extreme micro SDXC 512GB - вважати повернутим згідно з розпискою потерпілій ОСОБА_10 .

Вирок може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1