Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
У Х В А Л А

19 травня 2025 року суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , ознайомившись із клопотанням обвинуваченого ОСОБА_2 по кримінальному провадженню №0000282, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.10.2022 року відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, ОСОБА_4 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України, ОСОБА_2 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України, -

у с т а н о в и в:

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт з додатками, затверджений (складений) 06.09.2023 прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000282 від 12.10.2022, щодо ОСОБА_3 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, ОСОБА_4 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України, ОСОБА_2 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України.

16.05.2025 року на електронну адресу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_2 про його участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з власних технічних засобів з виростанням системи відеоконференцзв`язку, у зв`язку із запровадженням на території України воєнного стану.

Розглянувши клопотання обвинуваченого ОСОБА_2 у порядку підготовки до здійснення судового розгляду зазначеного кримінального провадження у підготовчому судовому засіданні 10.06.2025 року, суд прийшов до наступного висновку.

Проведення процесуальних дій у режимі відеоконференції під час судового провадження регламентовано ст. 336 КПК України, відповідно до частини першої якої, судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі: 1) неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин; 2) необхідності забезпечення безпеки осіб; 3) проведення допиту малолітнього або неповнолітнього свідка, потерпілого; 4) необхідності вжиття таких заходів для забезпечення оперативності судового провадження; 4-1) введення воєнного стану або під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України; 5) наявності інших підстав, визначених судом достатніми.

Із відповідного переліку вбачається, що введення законодавцем до кримінального процесуального закону положень п. п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 336 КПК, які передбачають можливість проведення судових засідань у режимі відеоконференції, було обумовлено, з одного боку, необхідністю у ситуаціях, коли участь певних осіб у судовому розгляді є обов`язковою, скоротити строки кримінального провадження (підп. 6 п. 3 пояснювальної записки до проекту КПК), а з іншого боку, потребою створити умови, які дозволяли б забезпечувати людям, незалежно від їх майнового стану, місця проживання, стану здоров`я чи перебування в умовах дії складних життєвих обставин, можливість скористатися правом на безпосередню участь у розгляді їх справи судом, установленим законом.

Водночас ураховуючи, що в ч. 1 ст. 336 КПК норма кримінального процесуального закону закріплює не обов`язок, а право суду прийняти рішення стосовно проведення судового засідання чи засідань у режимі відеоконференції.

Вищевказане у поєднанні із положеннями ч. 1 ст. 336 КПК вказує на те, що клопотання стосовно проведення судового засідання у режимі відеоконференції має містити не лише наведення фактів, наявність яких обумовлює потребу в дистанційному судовому провадженні, але й до нього зазвичай повинні бути долучені докази, які б підтверджували існування однієї з підстав, передбачених у ч. 1 ст. 336 КПК.

Аналіз наведених норм свідчить, що прийняття рішення щодо проведення судового засідання в режимі відеоконференції є правом суду. Вказана норма не передбачає обов`язку проведення судового засідання в режимі відеоконференції в разі наявності про це клопотання сторони. Питання участі в судовому засіданні сторони в режимі відеоконференції суд має право вирішувати з урахуванням всіх об`єктивних обставин, які складаються при розгляді справи, до початку певного судового засідання, в певному конкретному випадку. Разом із тим, клопотання має бути обґрунтованим, тобто містити причини, які ускладнюють або роблять неможливим особисту участь сторони в судовому засіданні, а також підтверджене відповідними доказами неможливості такої участі.

Спосіб участі у режимі відеоконференції має винятковий характер, повинні насамперед існувати причини, які ускладнюють або роблять неможливим особисту участь обвинуваченого в судовому засіданні.

Водночас, обвинувачений ОСОБА_2 не надав доказів, які унеможливлюють його явку до суду для участі в судовому засіданні щодо розгляду кримінального провадження.

За таких обставин, клопотання щодо розгляду справи в режимі відеоконференції не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 303-304, 336 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_2 про участь у підготовчому судовому засіданні 10.06.2025 року, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи ВКЗ відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_5