Справа № 148/1025/25
Провадження №1-кп/148/107/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення - прокурора ОСОБА_3 ,

з боку захисту - обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

за участю потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина матеріали кримінального провадження №0000031, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.03.2025, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Кирнасівка Тульчинського району Вінницької області, громадянина України, українця, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, -

встановив:

11.03.2025 близько 11:00 год. ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що у будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , який належить та де проживає ОСОБА_6 разом із членами своєї родини, наявні алкогольні напої, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, прийшов до даного домогосподарства, усвідомлюючи, що проникнення до володіння особи без згоди володільця є незаконним, маючи намір на порушення конституційного права громадян на недоторканість житла, реалізуючи свій протиправний умисел, розуміючи незаконність своїх дій, через незачинену хвіртку зайшов до подвір`я, маючи умисел на незаконне проникнення до будинку, розташованого на території зазначеного домогосподарства, діючи умисно, всупереч вимог статті 30 Конституції України, згідно з якою кожному гарантується недоторканість житла та не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, усвідомлюючи, що він діє проти волі власника житла та не має на те жодних підстав, підійшов до вхідних дверей будинку, відкрив їх за допомогою ключа, який знайшов перед вхідними дверями під килимом, та через них проник в будинок, де, перебуваючи у вітальні, знайшовши в серванті пляшку горілки «Zubrowka Bison Grass» об`ємом 0,5 л мав намір на місці випити вказаний алкогольний напій, однак усвідомивши, що у сусідній кімнаті знаходиться хтось із мешканців будинку, невідкладно його покинув.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла.

Одночасно з обвинувальним актом до суду надійшла угода про примирення, яка укладена 24.04.2025 між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_6 за участі захисника ОСОБА_5 .

За змістом даної угоди потерпіла та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 162 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести обвинувачений у виді двох років обмеження волі зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком один рік та покладенням на ОСОБА_4 обов`язків, визначених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

В угоді зазначені наслідки її укладення та затвердження, передбачені ст. 473 КПК України, а також зазначені наслідки її невиконання.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, та пояснив, що йому цілком зрозумілі надані законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, а також вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом. Просив затвердити угоду про примирення та призначити йому узгоджене покарання, при цьому вказав, що угода була укладена добровільно, без будь-якого примусу.

Захисник ОСОБА_5 підтвердив позицію обвинуваченого, заявив про відсутність будь-якого впливу на його підзахисного, добровільність укладення ним угоди, а тому просив затвердити угоду у кримінальному провадженні.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що примирилася із обвинуваченим, претензії майнового та морального характеру до нього відсутні, цілком розуміє наслідки затвердження судом угоди про примирення, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважав можливим затвердити угоду про примирення і призначення обвинуваченому ОСОБА_4 узгодженого сторонами угоди покарання.

Суд, вислухавши обвинуваченого, захисника, потерпілу, прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, доходить наступних висновків.

Згідно п.1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

У пункті 1 ч. 1 ст. 468 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно положень ч.ч. 1, 3 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді). Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Згідно ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону.

Так, подана на затвердження угода про примирення, у повній мірі відповідає вимогам ст. 471 КПК України щодо її форми та змісту, датована та підписана відповідними сторонами, включаючи захисника.

Кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 162 КК України, у вчиненні якого обвинувачено ОСОБА_4 , за максимальною санкцією відповідно до визначеної у ст. 12 КК України класифікації є кримінальним проступком, можливість застосування угоди про примирення щодо якого прямо передбачена законом.

Погоджене сторонами угоди покарання перебуває в межах санкції ч. 1 ст. 162 КК України.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України та повністю усвідомлює наслідки укладання, затвердження та невиконання угоди, за результатом чого не отримано заяв сторін про відмову від угоди про примирення.

Суд також переконався, що укладення сторонами угоди про примирення є добровільним і воно не стало наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Крім того, встановлено судом і те, що потерпіла розуміє наслідки затвердження судом угоди про примирення, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Отже, в підготовчому судовому засіданні судом встановлено відповідність умов угоди про примирення вимогам кримінального процесуального та кримінального закону, визначено правильність правової кваліфікації кримінального правопорушення, вчиненням якого шкода заподіяна інтересам конкретної особи, яка уклала угоду, тяжкість даного кримінального правопорушення передбачає можливість укладення угоди про визнання примирення; умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не виявлено обґрунтованих підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним; чи виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань є очевидно неможливим.

З огляду на викладене, суд вважає, що угода про примирення підлягає затвердженню.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Також суд враховує, що ОСОБА_4 посередньо характеризується за місцем проживання, зловживає спиртними напоями, з 2017 року взятий на облік в лікаря-нарколога з діагнозом: розлади психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності ІІ ступеня. Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 264 від 14.04.2025 у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, ОСОБА_4 виявляв психічні розлади у вигляді розладів психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності (F 10.2). У період дії часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, ОСОБА_4 за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, ОСОБА_4 за своїм психічним станом повною мірою міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У теперішній час за своїм психічним станом ОСОБА_4 здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Виходячи із викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної 24.04.2025 між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_6 , і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Питання речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Процесуальні витрати на залучення експерта, відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з ОСОБА_4 на дохід держави.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 394, 469, 473-475 КПК України, суд, -

ухвалив:

Затвердити угоду про примирення від 24.04.2025, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000031 від 15.03.2025.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1. ст. 162 КК України, призначивши йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробовуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до вимог п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Строк іспитового строку обчислювати з 21.05.2025.

Речові докази: - сліди рук із поверхні зовнішньої сторони дерев`яних дверей, що ведуть із веранди до коридору; сліди рук із поверхні внутрішньої сторони дерев`яних дверей, що ведуть із коридору до зали (вітальні); сліди рук із поверхні зовнішньої сторони дверцят серванту, який знаходиться в приміщенні зали (вітальні); сліди рук із поверхні скляної пляшки горілки «Zubrowka Bison Grass», яка знаходилася в серванті, який знаходиться в приміщенні зали (вітальні), які за допомогою прозорої клейкої стрічки відкопійовані на 2 (два) аркуші паперу та упаковано в паперовий конверт «НАЦІОНАЛЬНА ПОЛІЦІЯ УКРАЇНИ СЛІДЧЕ УПРАВЛІННЯ» - знищити, скасуваши з них арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді від 19.03.2025.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати на залучення експерта в сумі 4775,40 грн. (чотири тисячі сімсот сімдесят п`ять гривень сорок копійок).

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України

Суддя ОСОБА_1