Справа № 158/1914/25
Провадження № 1-кп/0158/143/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2025 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці кримінальне провадження №0000172 від 20 березня 2025 року про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Веснянка, Ківерцівського району Волинської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, особи з інвалідністю третьої групи по зору (довічно), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.11.2024р. за ч. 2 ст. 156 КК України до 5-ти років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком терміном на 2 роки, який набрав законної сили 11.03.2025р., стосовно якого 22.02.2024р. та 09.08.2024р. до Ківерцівського районного суду Волинської області скеровано обвинувальні акти за ч. 1 ст. 382 КК України та ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 382 КК України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382, ч. 4 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 постановою Коростишівського районного суду Житомирської області від 23 травня 2023 року, у справі №935/642/23, визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладено на останнього адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки, що набрала законної сили 03 червня 2023 року.

Однак, ОСОБА_5 , достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду, яка набрала законної сили, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами, та маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, будучи позбавленим права керувати транспортними засобами, 19 березня 2025 року о 16 годині 20 хвилин, умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керував транспортним засобом марки «Рено Меган», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , по вулиці Пилипа Орлика, м. Ківерці, Луцького району, Волинської області, під час чого вчинив дорожньо-транспортну пригоду. Дану подію було зафіксовано поліцейськими.

Крім того, ОСОБА_5 , достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду, яка набрала законної сили, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами, та маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, будучи позбавленим права керувати транспортними засобами, 12 травня 2025 року о 17 годині 50 хвилин, умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керував транспортним засобом марки та моделі «Хонда Цивік» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , по піщаній дорозі поблизу м. Ківерці, Луцького району, Волинської області та був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області. Дану подію було зафіксовано поліцейськими.

Крім того, у січні 2025 року (точної дати та часу досудовим слідством не встановлено) ОСОБА_5 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, який введений на території України відповідно до Указу Президента України№64/2022«Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року, неодноразово продовженого у встановленому законом порядку, востаннє указом Президента У країни «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №235/2025 від 15.04.2025, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №4356-1Х від 16.04.2025, керуючись корисливим мотивом та метою таємного викрадення чужого майна, перебуваючи у приміщенні житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу, таємно, викрав грошові кошти в сумі 10000 доларів США, чим завдав ОСОБА_4 майнової шкоди у великих розмірах на суму 414519 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину з приводу пред`явленого йому обвинувачення визнав в повному об`ємі та показав суду, що постановою Коростишівського районного суду Житомирської області від 23 травня 2023 року його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки. Тобто, він усвідомлював, що не мав права керувати транспортним засобом, як 19 березня так і 12 травня 2025р. Під час події, яка мала місце 19 березня 2025 року він вчини ДТП. Крім того пояснив, що у січні 2025 року він, перебуваючи в приміщенні житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу, таємно, викрав у потерпілого ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 10000 доларів США, які знаходились у коробці в паперовому конверті у при ліжковій тумбочці. Відшкодував потерпілому ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 1000 грн. У вчиненому щиро розкаюється, просить суворо не карати та не позбавляти волі.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 349 КПК України обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження визначаються ухвалою суду і в разі необхідності можуть бути змінені. Суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Також враховуючи те, що ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях за обставинами, викладеними в обвинувальних актах, беручи до уваги те, що інші учасники судового розгляду не оспорюють вказані обставини, і судом встановлено, що останні правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій, суд визнає недоцільним дослідження інших письмових доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням характеризуючих даних на особу обвинуваченого.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні показав суду, що за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 , у кімнаті, в при ліжковій тумбочці він зберігав сімейні заощадження в сумі 10000 доларів США. Де саме зберігаються кошти ОСОБА_5 було відомо, оскільки він неодноразово давав останньому гроші (гривні) на придбання продуктів харчування та інших товарів. З обвинуваченим ОСОБА_5 він давно знайомий, дана особа неодноразово у нього залишалась ночувати. Підтвердив той факт, що обвинувачений йому відшкодував грошові кошти в сумі 1000 грн. Вважає, що обвинувачений ОСОБА_5 повинен понести покарання за вчинений ним злочин, при обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 покладається на розсуд суду.

Показання обвинуваченого ОСОБА_5 щодо фактичних обставин вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень є послідовними та змістовними, відповідають даним, наведеним у обвинувальному акті. На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому у великих розмірах в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно з ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому воно повинно бути необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Виправлення, як мета покарання, це той наслідок, який прагне досягнути держава передбаченими законом заходами примусу. Виправлення засудженого - це ті певні зміни в його особистості, які утримують його в подальшому від вчинення нових злочинів. З моральної точки зору виправлення засудженого і є кінцевою метою покарання.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору форми реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (наприклад, у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи з відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, належним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

В той же час згідно зі ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Тобто, при призначенні покарання суд повинен належним чином врахувати не тільки дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а й особливості вчинення конкретного кримінального правопорушення, обставини та спосіб його вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали.

При цьому, каральна функція не є домінуючою, а обраний захід примусу має найбільш сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства. У будь-якому разі покарання має бути співмірним злочину, що передбачає врахування способу й об`єкту посягання, тяжкості його наслідків. Така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст. ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України за ч. 1 ст. 382 КК України відноситься до нетяжких злочинів, за ч. 4 ст. 185 КК України до тяжких злочинів, конкретних обставин їх вчинення, характеризуючі дані на особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше притягався до кримінальної відповідальності вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.11.2024р. за ч. 2 ст. 156 КК України до 5-ти років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком терміном на 2 роки та вчинив нові кримінальні правопорушення в період іспитового строку, що свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_5 на шлях виправлення не став. Згідно досудової доповіді Луцького РС №2 Філії ДУ «Центр пробації» у ОСОБА_5 є високий рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та виправлення даної особи не можливе без ізоляції від суспільства.

Обставини, які згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого є: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому рецидив злочинів.

Враховуючи вищевикладені обставини по справі, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого ОСОБА_5 з урахуванням загальних засад призначення покарання, зокрема законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, вважає що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 неможливе без ізоляції від суспільства з обранням міри покарання в межах санкції статей закону, за якими він притягується до кримінальної відповідальності із застосуванням ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України.

Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Процесуальні витрати по справі, пов`язані із проведенням судової дактилоскопічної експертизи №СЕ-19/103-25/5087-Д від 23.04.2025р. в сумі 5348 грн. 40 коп., які підтверджено документально, згідно ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 в дохід держави.

Питання про речові докази та арешт майна суд вирішує відповідно до вимог ст. ст. 100, 174 КПК України.

Цивільний позов не заявлено.

Ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 05 червня 2025р. обвинуваченому ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певну пору доби, строком на 2 місяці по 05 серпня 2025р. включно.

Враховуючи характеризуючі дані обвинуваченого, його поведінку в повсякденному житті, небажання ставати на шлях виправлення та з метою запобігання скоєння ним нових кримінальних правопорушень, з врахуванням тяжкості скоєного, що свідчить про наявність передбачених ст.177 КПК України обґрунтованих ризиків, суд вважає, що запобіжний захід щодо ОСОБА_5 обраний на досудовому слідстві згідно ухвали слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 05 червня 2025р. у вигляді домашнього арешту слід змінити на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту із зали суду та з цього часу рахувати строк відбуття покарання.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

Визнати винним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 382 КК України, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання:

за ч. 1 ст. 382 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік;

за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 листопада 2024р. та призначити ОСОБА_5 до відбуття остаточне покарання у виді 6-ти (шість) років позбавлення волі.

Судові витрати по справі за проведення судової дактилоскопічної експертизи в сумі 5348 (п`ять тисяч триста сорок вісім) грн. 40 коп. стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.

Речові докази:

- 2 оптичні DVD+R диски, один з яких з написом «Єфімов ДТП» на яких знаходяться відеозаписи з нагрудних камер поліцейських СРПП ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області за 19.03.2025р. та 12.05.2025р., які поміщені до паперових конвертів білого кольору та змиви, сліди рук, які поміщені до паперових конвертів NPU 30723349, NPU 3072350, ICR 0235050, PSP 1498514 та зберігаються при матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження №0000172;

- коробка бежевого кольору з ілюстраціями, білий конверт із прозорою вставкою, які згідно квитанції №999 передані на зберігання до камери схову речових доказів ВП №1 (м. Ківерці) ЛРУП ГУНП у Волинській області за адресою: м. Ківерці, вул. Залізнична, 52, Луцького району Волинської області повернути потерпілому ОСОБА_4 ;

- мобільний телефон марки Iphone 11, належний ОСОБА_5 , який поміщено до спеціального пакету №RIC 20022777 та згідно квитанції №999 переданий на зберігання до камери схову речових доказів ВП №1 (м. Ківерці) ЛРУП ГУНП у Волинській області за адресою: м. Ківерці, вул. Залізнична, 52, Луцького району Волинської області повернути ОСОБА_5 ;

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.04.2025р. скасувати.

Змінити обраний ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певну пору доби на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до моменту набрання даним вироком законної сили, взявши його негайно під варту з зали суду та з цього часу, а саме з 25 липня 2025 року рахувати строк відбуття покарання.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Ківерцівський районний суд Волинської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Ківерцівського районного суду

Волинської області ОСОБА_1