Справа №463/3871/25
Провадження №1-кс/463/4005/25
У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу

28 квітня 2025 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_6 , погоджене прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт. Іваничі Іваничівського району Волинської області, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовцю,

підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, -

встановив:

слідчий звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова з клопотанням, погодженим прокурором, про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб.

Клопотання обґрунтовує тим, що У провадженні слідчих Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001190 від 31.07.2024, за підозрою ОСОБА_4 у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 11.07.2023 №178 рядового ОСОБА_4 , призваного ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період відповідно до Указу Президента України від 24.02.2024 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» з 11.07.2023 зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення, вважається таким, що 11.07.2023 справи та посаду оператора 4 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 рядовий ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався нормативно-правовими актами та триває до теперішнього часу.

Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі за текстом Статут) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Статті 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

У порушення вказаних вимог нормативно-правових актів, рядовий ОСОБА_4 не з`явився вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, в умовах воєнного стану, при наступних обставинах.

Так, рядовий ОСОБА_4 , діючи умисно, бажаючи тимчасово ухилитися від проходження військової служби та проводити час на власний розсуд, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, не отримавши дозволу відповідного командира, 27.06.2024 не з`явився вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, до військової частини НОМЕР_1 яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , та перебував поза межами розташування території військової частини НОМЕР_1 до 04.07.2024.

Відтак, у період з 27.06.2024 по 04.07.2024, рядовий ОСОБА_4 , проводив час на власний розсуд, обов`язки військової служби не виконував, свою належність до Збройних Сил України, а також той факт, що він незаконно перебував за межами місця служби приховував.

Під час незаконного перебування за межами місця служби рядовий ОСОБА_4 , до органів місцевої влади та військового управління з питань подальшого проходження військової служби не звертався, хоча об`єктивно мав можливість це вчинити.

Крім цього, у порушення вказаних вимог нормативно-правових актів, рядовий ОСОБА_4 , повторно, самовільно залишив військову частину без поважних причин, тривалістю понад три доби, в умовах воєнного стану, при наступних обставинах.

Так, рядовий ОСОБА_4 , діючи умисно, бажаючи тимчасово ухилитися від проходження військової служби та проводити час на власний розсуд, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, не отримавши дозволу відповідного командира, 06.07.2024 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , без поважних причин, тривалістю понад три доби, та перебував поза межами розташування території військової частини НОМЕР_1 до 11.07.2024.

Відтак, у період з 06.07.2024 по 11.07.2024, рядовий ОСОБА_4 , проводив час на власний розсуд, обов`язки військової служби не виконував, свою належність до Збройних Сил України, а також той факт, що він незаконно перебував за межами місця служби приховував.

Під час незаконного перебування за межами місця служби рядовий ОСОБА_4 , до органів місцевої влади та військового управління з питань подальшого проходження військової служби не звертався, хоча об`єктивно мав можливість це вчинити.

Також, у порушення вказаних вимог нормативно-правових актів, рядовий ОСОБА_4 , повторно, самовільно залишив військову частину без поважних причин, тривалістю понад три доби, в умовах воєнного стану, при наступних обставинах.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 24.12.2024 №378 солдата ОСОБА_8 , солдата резерву взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_3 , призначеного наказом командира військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 20.12.2024 №733-РС на посаду солдата резерву 301 запасної роти військової частини військової частини НОМЕР_2 , який прибув із військової частини НОМЕР_3 у пункт постійної дислокації військової частини НОМЕР_2 , з 24.12.2024 зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення, вважати таким, що 24.12.2024 справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Так, солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, бажаючи тимчасово ухилитися від проходження військової служби та проводити час на власний розсуд, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, не отримавши дозволу відповідного командира, 27.12.2024 самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , без поважних причин, тривалістю понад три доби, та перебував поза межами розташування території військової частини НОМЕР_2 до 28.01.2025.

Відтак, у період з 27.12.2024 по 28.01.2025, рядовий ОСОБА_4 , проводив час на власний розсуд, обов`язки військової служби не виконував, свою належність до Збройних Сил України, а також той факт, що він незаконно перебував за межами місця служби приховував.

Під час незаконного перебування за межами місця служби рядовий ОСОБА_4 , до органів місцевої влади та військового управління з питань подальшого проходження військової служби не звертався, хоча об`єктивно мав можливість це вчинити.

Рядовий ОСОБА_4 під час проходження військової служби за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 у порушення вимог ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, не маючи наміру назавжди ухилитись від проходження військової служби, в умовах воєнного стану, не отримавши дозволу відповідного командира, 27.06.2024 не з`явився вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, до військової частини НОМЕР_1 яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , та перебував поза межами розташування території військової частини НОМЕР_1 до 04.07.2024, чим вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.

Крім цього, ОСОБА_9 під час проходження військової служби за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 у порушення вимог ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, не маючи наміру назавжди ухилитись від проходження військової служби, в умовах воєнного стану, повторно, не отримавши дозволу відповідного командира, 06.11.2024 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , без поважних причин, тривалістю понад три доби, та перебував поза межами розташування території військової частини НОМЕР_1 до 11.07.2024, чим вчинив самовільне залишення військової частини без поважних причин військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.

Також, ОСОБА_9 під час проходження військової служби за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_2 у порушення вимог ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, не маючи наміру назавжди ухилитись від проходження військової служби, в умовах воєнного стану, повторно, не отримавши дозволу відповідного командира, 17.07.2024 самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , без поважних причин, тривалістю понад три доби, та перебував поза межами розташування території військової частини НОМЕР_2 до 28.04.2024, чим вчинив самовільне залишення військової частини без поважних причин військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.

28.04.2025 солдату ОСОБА_4 вручене письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, обґрунтованість якої підтверджується заявою військової частини НОМЕР_1 про вчинення кримінального правопорушення від 15.07.2024 №8375вих; заявою військової частини НОМЕР_1 про вчинення кримінального правопорушення від 29.07.2024 №8897вих; заявою військової частини НОМЕР_2 про вчинення кримінального правопорушення від 06.01.2025 №1626/144; матеріалами службових розслідування за фактами самовільного залишення військової частини ОСОБА_4 , в їх сукупності (рапортами, доповідями витягами з наказів, характеристиками, тощо); іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

З врахуванням того, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, враховуючи наявність передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, того, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; впливати на свідків кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчините інше кримінальне правопорушення, запобігти яким застосуванням більш м`якого запобіжного заходу щодо підозрюваного неможливо, а також враховуючи вимоги ч.8 ст.176 КПК України, просить клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, дав пояснення, аналогічні викладеним у ньому та просив таке задовольнити.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечили. Зазначили, що підозрюваний був поранений, тому просили в задоволенні клопотання відмовити або визначити мінімальний розмір застави.

Заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив наступне.

ДБР проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001190 від 31.07.2024.

Як вбачається з повідомлення про підозру від 28.04.2025, яке цього ж дня вручене підозрюваному, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, обґрунтованість якої підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: заявою військової частини НОМЕР_1 про вчинення кримінального правопорушення від 15.07.2024 №8375вих; заявою військової частини НОМЕР_1 про вчинення кримінального правопорушення від 29.07.2024 №8897вих; заявою військової частини НОМЕР_2 про вчинення кримінального правопорушення від 06.01.2025 №1626/144; матеріалами службових розслідування за фактами самовільного залишення військової частини ОСОБА_4 , в їх сукупності (рапортами, доповідями витягами з наказів, характеристиками).

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Крім цього, відповідно до ч.8 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

При цьому згідно з абз.8 ч.4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КПК України, за який законом передбачено покарання виключно у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років, тому з метою запобігти ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, слідчий суддя приходить до висновку, що до підозрюваного слід з урахуванням абз.8 ч.4 ст.183 КПК України застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів без визначення розміру застави.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 182, 183, 186, 193, 194, 196, 395 КПК України,-

постановив:

клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали становить шістдесят днів, починаючи з 28 квітня 2025 року та закінчується о 24 год. 00 хв. 26 червня 2025 року.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 02.05.2025.

Суддя: ОСОБА_1