провадження № 1-кп/294/407/24
справа № 294/2114/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року м. Чуднів

Чуднівський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000166 від 03.06.2024 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Привітів Любарського району Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, працюючого на посаді завідуючого господарством Привітівського ліцею, одруженого, на утриманні має непрацездатну дружину інваліда ІІ групи, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

28.05.2024 у невстановлений слідством час, перебуваючи на автодорозі Дубрівка Баранівка Висока Піч поблизу с Булдичів Житомирського району Житомирської області, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна з території асфальтобетонного заводу ДП «Житомирський облавтодор», що знаходиться в с Будичани Житомирського району Житомирської області. Перебуваючи у вказаному місці та час, ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_6 , провадження щодо якого виділено в окреме провадження, таємно викрасти з території даного заводу майно, на що останній погодився.

У подальшому, 06.06.2024 близько 22 год 00 хв ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , провадження щодо якого виділено в окреме провадження, з метою вчинення крадіжки майна прибули на автомобілі марки ВАЗ 21043, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що перебуває у користуванні ОСОБА_4 , до території асфальтобетонного заводу ДП «Житомирський облавтодор», що знаходиться в с Будичани Житомирського району Житомирської області.

Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, керуючись корисливим мотивом, впевнившись у відсутності сторонніх осіб, які могли завадити вчиненню злочину, шляхом вільного доступу, умисно, таємно, в умовах воєнного стану, за допомогою заздалегідь підготовлених ручних інструментів та ручного візка, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , провадження щодо якого виділено в окреме провадження, демонтували з обладнання АБЗ ДС-158 ДП «Житомирський облавтодор», що знаходиться в с Будичани Житомирського району Житомирської області, електродвигуни «AIP90L4» потужністю 2,2 кВт вартістю 3 900 грн, «AIP112MB6» потужністю 4 кВт вартістю 5 350 грн, «AIP132S6» потужністю 5,5 кВт вартістю 5 333, 33 грн та «4A90M4» потужністю 4 кВт вартістю 4 500 грн, а всього на загальну суму 19 083 грн 33 коп.

Під час перевезення за допомогою ручного візка електродвигунів «AIP132S6» потужністю 5,5 кВт вартістю 5 333, 33 грн та «4A90M4» потужністю 4 кВт вартістю 4 500 грн до автомобіля ВАЗ 21043, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був припаркований поблизу території асфальтобетонного заводу ДП «Житомирський облавтодор», що знаходиться в с Будичани Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , провадження щодо якого виділено в окреме провадження, 06.06.2024 о 23 год 00 хв були викриті працівниками поліції з викраденим майном на місці події та, таким чином, з причин, що не залежали від їх волі, не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення крадіжки до кінця.

Отже, своїми умисними діями, що виразились у вчиненні незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.

ІІ. Позиція учасників судового провадження

Правова позиція сторони обвинувачення відображена в обвинувальному акті, що був складений та затверджений 21.11.2024.

З огляду на обвинувальний акт прокурор вважає встановленим те, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.

Зважаючи на повне визнання обвинуваченим своєї винуватості, прокурор в судовому засіданні просить суд здійснювати розгляд кримінального провадження на підставі ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись дослідженням характеризуючих даних обвинуваченого та інших матеріалів, які стосуються судових витрат на речових доказів у кримінальному провадженні, а також допитом обвинуваченого ОСОБА_4 .

В судових дебатах прокурор просив суд призначити ОСОБА_4 покарання у межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України з урахуванням ч. 3 ст. 15 КК України у виді 5 років позбавлення волі з застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України із звільненням від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік.

Щодо транспортного засобу ВАЗ 21043, н/з НОМЕР_1 , який визнано речовим доказом у кримінальному провадженні постановою старшого слідчого СВ ВП № 5 Житомирського РУП (на даний час ВП № 2 Житомирського РУП № 1) ГУНП в Житомирській області, та який на підставі договору купівлі продажу від 20.11.2021 було придбано ОСОБА_4 , просив застосувати спеціальну конфіскацію.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав у повному обсязі, фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, а також правову кваліфікацію не оспорював.

Під час допиту у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 надав показання, що його дружина хвора на онкозахворювання та постійно потребує дороговартісного лікування, в тому числі систематичних курсів хіміотерапії. Так як в обвинуваченого невелика заробітна плата, а коштів постійно не вистачає на лікування дружини, в якийсь момент перебуваючи у розпачі, 28.05.2024 вирішив вчинити крадіжку електродвигунів з асфальтобетонного заводу ДП «Житомирський облавтодор» в с Будичани Житомирського району Житомирської області. Повз вказаний завод часто проїжджав та знав, що останній давно не працює. 06.06.2024 близько 22 год 00 хв, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 прибули на автомобілі марки ВАЗ 21043, реєстраційний номер НОМЕР_1 , до території асфальтобетонного заводу, який не був огороджений, демонтували чотири електродвигуни, однак під час перевезення останніх до автомобіля, який був припаркований поблизу території асфальтобетонного заводу, були викриті працівниками поліції. При цьому зауважив, що йому соромно за вчинене, про що він відразу пожалкував, а тому сприяв органу досудового розслідування в розкритті кримінального правопорушення.

У судових дебатах ОСОБА_4 просив суд не забирати транспортний засіб, оскільки живе в селі і це єдиний спосіб возити дружину на процедури хіміотерапії.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 просив суд врахувати ту обставину, що ОСОБА_4 вчинив замах на крадіжку, фактично шкода потерпілому не завдана, оскільки електродвигуни залишились на місці. Крім того, наголосив, що ОСОБА_4 під час досудового розслідування активно сприяв досудовому розслідуванню, вчинив кримінальне правопорушення при збігу тяжких життєвих обставин, оскільки займається лікуванням хворої на онкозахворювання дружини, а тому просив суд застосувати до обвинуваченого ст. 69 КК України та призначити покарання у виді 2 років пробаційного нагляду. Щодо автомобіля, просив не застосовувати спеціальну конфіскацію.

Потерпілий у судове зсідання не з`явився, в матеріалах судової справи наявне клопотання про розгляд справи без представника потерпілого, електродвигуни повернуто, стосовно міри покарання покликається на розсуд суду.

ІІІ. Межі судового розгляду кримінального провадження

Враховуючи той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у повному обсязі та не оспорював фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, як вони встановлені в обвинувальному акті, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника які надали згоду на розгляд кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому судом з`ясовано в учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих фактичних обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, та на виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України їм роз`яснено, що у такому випадку учасники будуть позбавлені права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись дослідженням матеріалів кримінального провадження щодо відомостей, які характеризують особу обвинуваченого, судових витрат та речових доказів у кримінальному провадженні, а також допитом обвинуваченого ОСОБА_4 .

З огляду на те, що кримінальне провадження розглянуто судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, інші докази, здобуті в ході досудового розслідування, під час судового розгляду не досліджувались.

ІV. Висновки суду

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, тобто незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинений за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

V. Мотиви суду при призначенні покарання.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він має середню спеціальну освіту, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, тяжких захворювань чи інвалідності не має, працює на посаді завідуючого господарством Привітівського ліцею, за місцем проживання та роботи характеризується виключно з позитивної сторони, користується авторитетом та повагою серед колективу, одружений, на утриманні має непрацездатну дружину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 інваліда ІІ групи, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до вимог, передбачених ч. 1 ст. 66 КК України, враховуючи суб`єктивне ставлення до своєї поведінки та показань, наданих учасниками процесу в суді, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин.

При цьому, суд враховує, що щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення є самостійними та незалежними одна від одної обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 07.11.2018 у справі № 297/562/17 (провадження № 51-329км18).

Така пом`якшувача обставина як вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин підтверджується довідкою ТОВ «Медичний центр Актив-Мед» № 93 та довідкою до акта огляду МСЕК №665366 від 12.03.2024.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого відповідно до вимог, передбачених ч. 1 ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог статтей 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень,та таке, яке за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.

Верховним Судом неодноразово зазначалось, що заходи примусу повинні ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства (постанови від 31.01.2023 у справі №759/6139/22, від 27.10.2022 у справі №546/526/18, від 30.11.2022 у справі №379/1657/18).

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків, засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Таким чином, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65, 68, 69 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, згідно зі ст. 12 КК України є тяжким умисним злочином, вчиненим в умовах воєнного стану, однак злочином, що не був доведеним до кінця, обставини його вчинення та суспільно небезпечні наслідки, зокрема те, що електродвигуни не вибули із власності потерпілого, наявність кількох пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих обставин, дані про особу винного, який характеризується виключно з позитивної сторони, має постійне місце проживання та роботи.

Приймаючи до уваги кілька обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин, що в свою чергу істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також з урахуванням характеризуючих особу винного даних, суд приходить до висновку про можливість застосування положення ст.69 КК України при призначенні покарання та перейти до іншого більш м`якого виду покарання, не передбаченого санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у виді пробаційного нагляду та покласти на нього обов`язки, що визначені ч.2 ст.59-1 КК України.

Обраний обвинуваченому такий вид покарання, на переконання суду, відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

VI. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експерта під час здійснення досудового розслідування становлять 6 815 грн 52 коп. та на підставі положень ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання про долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити наступним чином.

Як вбачається з досліджених під час судового розгляду матеріалів кримінального провадження, постановою старшого слідчого СВ ВП № 5 Житомирського РУП (на даний час ВП № 2 Житомирського РУП № 1) ГУНП в Житомирській області ОСОБА_8 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні автомобіль марки ВАЗ 21043, н/з НОМЕР_1 , ручний металевий візок, 2 сумки з гайковими ключами, 4 електродвигуни в корпусі сірого кольору та кришку корпусу електродвигуна, що вилучені 07.06.20204 та передані на зберігання до ВП № 5 Житомирського РУП (на даний час ВП № 2 Житомирського РУП № 1) ГУНП в Житомирській області.

Зважаючи на те, ухвалою Чуднівського районного суду Житомирської області від 24.04.2025 матеріали кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 виділено в окреме провадження, яке зупинено, суд вирішує питання стосовно речового доказу, який належить безпосередньо обвинуваченому ОСОБА_4 .

Згідно зі ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При застосуванні спеціальної конфіскації у кожному конкретному випадку суд має не лише формально посилатись на наявність для цього підстав, але й для вирішення питання про обґрунтованість та необхідність втручання держави в право особи на мирне володіння майном, встановити, зокрема, чи відповідало таке втручання загальному суспільному інтересу, та чи забезпечено необхідний справедливий баланс між захистом права власності та вимогами загального інтересу з огляду на свободу розсуду, якою наділена держава у цій сфері.

Необхідний баланс не буде досягнуто, якщо на відповідного власника майна буде покладено «індивідуальний та надмірний тягар» (рішення ЄСПЛ у справі «Садоха проти України» від 11 липня 2019 року).

Судом приймається до уваги довідка ТОВ «Медичний центр Актив-Мед» №93 та довідка до акта огляду МСЕК №665366 від 12.03.2024, відповідно до яких дружина обвиуначеного ОСОБА_7 являється інвалідом ІІ групи та є важко хворою, а також місцевість проживання обвинуваченого село Привітів Житомирського району.

Зважаючи на викладене, на думку суду, застосування спеціальної конфіскації транспортного засобу у даному конкретному випадку становитиме надмірний тягар та є непропорційним втручанням у право обвинуваченого на мирне володіння майном, що гарантоване ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки транспортний засіб є необхідний обвинувченому для надання допомоги дружині у проходженні нею належного лікування в медичних установах України з наявністю спеціального обладнання, яке потрібне саме для такого роду захворювань.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирався і підстав для його обрання не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 65-67, 70,75, 76, 368-371, 373-374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 2 роки.

На підставі ч. 2 ст. 59-1 КК України до пробаційного нагляду покласти на ОСОБА_4 строком на 2 роки такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня взяття засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів в розмірі 6 815 (шість тисяч вісімсот п`ятнадцять) грн 52 коп.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речовий доказ, після набрання вироком законної сили:

- автомобіль марки ВАЗ 21043, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває на зберіганні на території ВП №2 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області - повернути ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Чуднівський районний суд Житомирської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_9