БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/1142/25
Провадження № 1-кп/730/94/2025
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2025 р. м.Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Борзна кримінальне провадження №0000107 від 11 липня 2025 року з обвинувальним актом від 30 липня 2025 року по обвинуваченню :

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борзна Чернігівської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого, непрацюючого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Борзнянського районного суду Чернігівської області від 12.07.2024 у справі № 730/878/24 ОСОБА_4 визнаний винуватим у вчинені адміністративних правопорушень передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, йому призначене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

ОСОБА_4 достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду, яка набрала законної сили та будучи ознайомлений з нею, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, та маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ст. 129-1 Конституції України, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, діючи всупереч рішенню суду, 30.06.2025 близько 16.36 год. в м. Борзна, вул. Анатолія Олійника (Володарська) 40, керував механічним транспортним засобом мопедом «Рига 11» д.н.з. б/нта був зупинений уповноваженими поліцейськими СРПП ВП № 3 (м. Борзна) Ніжинського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області за порушення Правил дорожнього руху, які щодо нього склали постанову про накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП та протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Обвинувачений ОСОБА_4 допитаний у судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, не оспорював фактичні обставини справи та дав показання, що він був обізнаний про те, що постановою суду його було позбавлено права керування транспортними засобами. Однак, у зазначені у обвинувальному акті дату та час, він керував мопедом, оскільки, йому необхідно було організувати поминання дружини. Розкаюється у вчиненому, усвідомлює протиправність своєї поведінки, стверджує, що більше не допустить подібних вчинків.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому діянні, ніхто з учасників ставить під сумнів та не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміють зміст цих обставин, у суду відсутні сумніви у добровільності та істинності позицій учасників процесу, тому відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд вважає за недоцільне проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись лише показаннями обвинуваченого та матеріалами кримінального провадження, які стосуються речових доказів та характеризують особу обвинуваченого. При цьому, судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Заслухавши обвинуваченого, дослідивши письмові матеріали кримінального провадження у визначеному порядку та обсязі, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у пред`явленому йому обвинуваченні, крім власного визнання вини у судовому засіданні, підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, які є належними, допустимими, достовірними, достатніми та взаємопов`язаними для прийняття відповідного процесуального рішення.

Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразилися в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.382 КК України, і його дії органом досудового розслідування кваліфіковані правильно.

Вирішуючи питання за вид та міру покарання обвинуваченому, суд бере до уваги ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, особу винного.

ОСОБА_4 за місцем проживання негативної характеристики не має, не одружений, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не судимий в силу ст. 89 КК України.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно обвинувального акту, відсутні.

Згідно досудової доповіді Ніжинського районного сектору №4 філії Державної установи «Центр пробації» у Чернігівській області виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, а також ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній.

Виходячи з характеру та тяжкості скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відноситься законом до нетяжких злочинів, наявності пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, особи винного та його ставлення до вчиненого ним діяння, відсутність постійного місця роботи, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання призначеного вироком суду з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і буде виконувати покладені на нього обов`язки.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме визначеній у ст.50 КК України меті покарання.

Суд вважає недоцільним застосування до Шеремета більш м`якого виду покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст.382 КК України (штраф у розмірі від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), оскільки, таке покарання буде надмірним фінансовим тягарем для обвинуваченого, який не працює і не отримує легальних джерел доходу.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у справі відсутні

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

На підставі викладеного, керуючись ст.369-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України і призначити йому покарання у виді 1(одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання, призначеного вироком суду, з випробуванням з іспитовим строком в 1 (один) рік, поклавши на нього відповідно до ст.76 КК України такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 - не обирати.

Речові докази по справі: флеш карту Memory card microSDHC(UHC-1) Mibrand 16 GB class10 із відеозаписами з бодікамери поліцейського, який знаходиться у матеріалах кримінального провадження, залишити зберігати у матеріалах справи.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду через Борзнянський районний суд на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1