БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №497/42/24
Провадження №1-кп/497/49/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про продовження запобіжного заходу

05.09.25 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

перекладача ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград клопотання прокурора Болградської окружної прокуратури в кримінальному провадженні за №0000285 від 12.07.2023, відносно

ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вулканешти Республіки Молдова, громадянина республіки Молдова, одруженого, зі слів не працює та є інвалідом 2 групи, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , особу якого встановлено на підставі паспорту громадянина Молдови НОМЕР_1 від 03.02.2017 року,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.3 ст.305, ч.3 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИВ:?

На розгляді Болградського районного суду Одеської області з 18.06.2024 року перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ), який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.3 ст.305, ч.3 ст.307 КК України в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000285 від 12.07.2023 на новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого засідання в іншому складі суду (т.1 а.с.232-234, т.2 а.с.19-22).

В судовому засіданні 05.09.2025 року прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 подано клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ) з визначенням застави в межах 180 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 545 040 гривень (т.4 а.с.54-67).

Дане клопотання є ідентичним попередньому від 01.07.2025 року (т.3 а.с.203-209), яке судом було розглянуто 11.07.2025 року та задоволено частково.

Як в обґрунтування попереднього клопотання, так і в обґрунтування цього клопотання прокурор посилається на те, що ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів:

- за ч.2 ст.15, ч.3 ст.305 КК України за кваліфікуючими ознаками: вчинення закінченого замаху на контрабанду особливо небезпечного наркотичного засобу в великому розмірі та психотропної речовини в особливо великому розмірі, тобто їх переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю,

- за ч.3 ст.307 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу у великому розмірі та психотропної речовини в особливо великому розмірі.

За встановленими фактичними обставинами кримінальних правопорушень, зазначеними у тексті обвинувального акту, протиправна діяльність ОСОБА_4 становить найвищий ступінь суспільної небезпеки.

Підставою для продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчинені саме ним вищевказаних кримінальних правопорушень за зазначених обставин.

Обвинувачення висунуто вказаній особі при наявності достатнього єдиного комплексу вагомих наявних доказів його провини у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, що підтверджується доказами відкритими сторонам провадження, які зазначені в реєстрі матеріалів досудового розслідування.

Необхідність продовження на даний час застосованого запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 на думку прокурора обумовлюється наступним.

Щодо доведення наявності підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме запобіганню ризиків переховування обвинуваченого від суду:

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна. Поза розумним сумнівом, наявність усвідомлення ОСОБА_4 , тяжкості покарання, яке йому загрожує, може спонукати його зникнути з території України та переховуватись від суду. На цей ризик також вказують дані про особу обвинуваченого, який є громадянином Республіки Молдова, на території України не має офіційного місця проживання, та не має жодних міцних соціальних зв`язків, які могли б гарантувати його належну процесуальну поведінку, забезпечувати спростування ризиків не виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігати ризикам його переховування від суду.

Щодо наявності ризиків, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризиків знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Вказаний ризик не є настільки вражаючим, як попередній. Разом з тим, ОСОБА_4 висунуто обвинувачення в тому що він за невстановлених обставин у невстановленої особи придбав 8 пакунків з наркотичним засобом канабісом, вагою у висушеному стані 908,76 гр. та психотропну речовину масою 989 гр., в якої кількісний вміст амфетаміну становить 575,707 гр. з метою збуту. З матеріалів кримінального провадження, відкритих стороні захисту, та реєстру матеріалів досудового розслідування обвинуваченому достеменно відомо, що за фактом незаконного збуту зазначених наркотичних засобів та психотропної речовини в окреме провадження виділено матеріали. По ним здійснюється досудове розслідування. Факти, які встановлюються в ході даного розслідування можуть мати істотне значення також для провадження, яке зараз розглядається судом. Тому перебування обвинуваченого ОСОБА_4 поза межами обмежень встановлених обраним запобіжним заходом значно підвищать ризики передбачені п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо наявності ризиків, передбачених п. З ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризиків незаконного впливу на потерпілих, свідків та інших учасників цього провадження.

Для доведеності цього ризику прокурор вказує, що свідками особи продовжують залишатися не лише до їх допиту у суді, під час допиту, а до закінчення всього кримінального провадження. Завданням кримінального процесу є захист цих осіб від протиправного впливу та спотворення їх показів на будь якої стадії кримінального процесу. У вказаному кримінальному провадженні свідками зазначені не лише представники правоохоронних органів, на яких, як на думку сторони захисту висловлену раніше, не може бути здійснено вплив. Свідками викликаними для допиту у суд у цьому провадженні вказана дружина обвинуваченого та його родичі. Поза розумним сумнівом це доводить ризик того, що зазначені особи можуть опинитися під ризиком протиправного впливу з боку обвинуваченого у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Щодо наявності ризиків, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризиків перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином.

Наявність цього ризику цілком доведена ходом судового розгляду зазначеного кримінального провадження. Судом при продовженні застосування обраного запобіжного заходу, цілком справедливо зазначалась тривалість цього судового процесу. Аналіз підстав для відкладення судових засідань засвідчила що з 25 проведених судових засідань, 15 відкладено за різними клопотаннями сторони захисту у тому числі 6 у зв`язку з неприбуттям захисника. Непоодинокі були випадки не проведення судових засідань саме у ті дати коли стороною обвинувачення забезпечувалася явка свідків для їх допиту. На думку обвинувачення значна кількість відкладених судових засідань обумовлена діями, що мають ознаки зловживання своїми правами. Зазначена обставина, поза розумним сумнівом вказує на те що сторона захисту, навіть коли обвинувачений перебуває під дією найбільш суворого запобіжного заходу, активно вживає заходи по перешкоджанню кримінальному провадженню. Безумовно, в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, ризики перешкоджання кримінальному провадженню значно підвищаться.

Щодо наявності ризиків, передбачених п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризиків вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення у якому обвинувачується.

В разі перебування обвинуваченого ОСОБА_4 під дією обраного запобіжного заходу цей ризик мінімізовано. Так, ОСОБА_4 притягувався до кримінальної відповідальності на території Республіки Молдова за вчинення діяння у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, зазначена обставина не оспорюється стороною захисту. Саме у вчиненні протиправного кримінального діяння у цій сфері йому висунуто обвинувачення, яке розглядається судом. Зазначена обставина, поза розумним сумнівом вказує на те що у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , ризики вчинення іншого кримінального правопорушення значно підвищиться. Вік та стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_4 , який дозволяє йому перебувати в установі слідчого ізолятора. Він приймає належне лікування від захворювання. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 91 від 05.11.2024, призначеної саме за клопотанням сторони захисту, ОСОБА_4 психічним розладом не страждає, виявляє ознаки ремісії (стійкого послаблення проявів психічного розладу) недиференційованої шизофренії. У ОСОБА_4 на фоні емоційної одноманітності та відмежованості виявлено незначні зміни в мисленні у формі елементів непослідовності, резонерства (безпідставного мудрування), відмежованості. Міцність соціальних зв`язків обвинуваченого ОСОБА_4 на території України, відсутність місця постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців на території України не дають підстав вважати що вони можуть забезпечити його належну процесуальну поведінку у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу. Навпаки, ці соціальні зв`язки поза межами України вказують на істотні ризики залишення території України у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відсутність у обвинуваченого ОСОБА_4 постійного місця роботи або навчання також вказує на те що не може бути забезпечена його належна процесуальна поведінка у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Репутація обвинуваченого ОСОБА_4 на території України не є такою що може без сумнівів гарантувати його належну поведінку.

Майновий стан обвинуваченого ОСОБА_4 слід врахувати при визначенні розміру застави в разі застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Прокурор вважає доведеним, що поступове зниження розміру застави відносно обвинуваченого ОСОБА_4 жодним чином не сприяло його належній процесуальної поведінці. Факти, які ним прокурором наводилися мають реальні ознаки зловживання процесуальними правами з боку сторони захисту, які саме перешкоджають кримінальному провадженню. Подальше зниження розміру застави буде спонукати на вчинення аналогічних дій.

Крім цього, звертає увагу на об`єктивно встановлені факти саме вартості та розміру наркотичного засобу та психотропної речовини. Як суд, так і сторона обвинувачення, з обставин встановлених у інших кримінальних провадженнях зазначеної категорії, мають певну обізнаність щодо можливої вартості зазначених речовин. Шляхом неважких арифметичних розрахунків можливо прийти до висновку, що сукупна вартість зазначених речовин значно перевищує на «роздрібному ринку» 2 міліонна гривень або 50 000 доларів США. Судом на цей час вже визначено розмір застави, який втричі менший за вартість вилучених у ОСОБА_4 наркотичного засобу та психотропної речовини. Тому цілком доведено наявність ризику внесення «розумної» суми застави для забезпечення перебування ОСОБА_4 поза дією запобіжного заходу у виді тримання його під вартою, що в свою чергу потягне значне ускладнення розгляду кримінального провадження з врахуванням вказаних ризиків.

Ризики передбачені ст. 177 КПК України у даному кримінальному провадженні продовжують існувати, і не втратили своєї актуальності, а тому є підстави для продовження застосування стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи наразі не забезпечать його належної процесуальної поведінки.

Враховуюче викладене, а також, що свідки у даному кримінальному провадженні не допитані, письмові докази сторони обвинувачення не досліджені, прокурор вважає необхідним продовжити застосовування обвинуваченому раніше обраного запобіжного заходу з правом внесення застави та покладення обов`язків, визначених ухвалою суду від 11.07.2025.

Жодних інших нових обставин для необхідності продовження запобіжного заходу прокурор не наводить, ніж тих, що в попередньому клопотанні від 01.07.2025 року

В судовому засіданні 05.09.2025 року:

-прокурор підтримав вказане клопотання, наполягав на його задоволенні, надав пояснення з підстав зазначених в клопотанні, а саме повторив викладене в клопотанні.

- обвинувачений в черговий раз наполягав на своїй не винуватості та на відсутності доказів у прокурора щодо його причетності, безпідставності тримання його під вартою. Стверджував, що його ув`язнення може призвести до його смерті, оскільки він не отримує необхідного лікування. Пояснення надавав гагаузькою мовою, переклад яких здійснювала перекладач ОСОБА_6

- захисник посилався на порушення як процесуального так і матеріального права. Стверджував про порушення прокурором основних принципів кримінального судочинства: презумпції невинуватості особи, рівність та змагальність сторін в кримінальному процесі.

Вказував на те, що:

- прокурор з даним клопотання звернувся з порушенням строку, визначеного ч.1 ст.199 КПК України, яке подав не за п`ять днів, як передбаченого цією нормою;

- сторони кримінального процесу мають рівні фундаментальні права. Так ст.201 ч.5 КПК України визначено, що суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом. Оскільки наразі прокурору було відмовлено судом в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , то з черговим клопотанням прокурор може звернутися лише після спливу одного місяця з дня постановлення ухвали про відмову. Оскільки це є правова визначеність, суд має залишити без розгляду дане клопотання прокурора, адже одна сторона не має прав більше ніж інша.

Суд має керуватися в даній ситуації перехідними положеннями КПК України та вирішити питання про продовження запобіжного заходу без клопотання прокурора з огляду на військовий стан в країні

Щодо фактичних обставин по даній справі, то захисник наполягав на тому, що:

- виключно тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому в даному кримінальному провадженні у разі доведеності його винуватості не може слугувати єдиною підставою для тривалого тримання особи під вартою без наявності інших підстав. Обвинувачений ОСОБА_4 перебуває під вартою понад 2 роки, сторона обвинувачення не наводить і не надає доказів на обґрунтування доцільності тримання даної особи під вартою, наявності реальних ризиків та необхідності продовження запобіжного заходу;

- кримінальне законодавство за даний час змінилося, втім сторона обвинувачення до тепер не змінила пред`явлене обвинувачення ОСОБА_4 ;

- ризик знищити, сховати чи спотворити речі, на який посилається прокурор є безпідставним, оскільки усі вилучені речі перебувають на зберігання в СБУ, а тому обвинувачений фізично не має доступу до них та не може вчинити будь-яких дій, Транспортний засіб на якому рухався обвинувачений також вилучений, арештований та поміщений на відповідальне зберігання на спеціальний майданчик;

- ризик впливу на свідків та потерпілого відсутній і не доведений прокурором, потерпіла особа взагалі відсутня в даному кримінальному провадженні. Так, свідки, які є співробітниками правоохоронного органу допитані, інші змінили місце проживання, деякі перебувають на лікуванні в іншому місці, а тому їх місце перебування не відоме обвинуваченому, більш того, їх навіть відшукати не може сторона обвинувачення задля забезпечення в судовому засіданні для допиту. Жоден із свідків не звертався до суду чи прокурора з заяви про вчинення на них тиску, впливу зі сторони обвинуваченого;

-посилання прокурора на вік і стан здоров`я обвинуваченого якраз свідчать про необхідність зміни йому запобіжного заходу, оскільки останній є хворим на шизофренію та потребує як періодичного так і постійного спостереження, обстеження та лікування;

- на підтвердження майнового стану обвинуваченого прокурор самостійно обрахував суму вартості вилучених наркотичних засобів, без посилання на офіційні засоби, норми, та не наводить відповідних розрахунків, хоча це ніяким чином не підтверджує майновий стан обвинуваченого. Те, що протягом дії попередньої ухвали, а це майже два місяці обвинувачений та його родичі не спромоглися внести заставу у визначеному судом розмірі, вже свідчить про її завідомо не помірний розмір, та навіть доведенню не підлягає. Перебуваючи тривалий час під вартою, обвинувачений не раз повідомляв, що його родина могла б сплатити заставу в розмірі не більше 200 тисяч гривень.

Захисник зверну увагу на доводи прокурора в частині затягування розгляду справи стороною захисту, які вважав безпідставними, оскільки сторона обвинувачення протягом тривалого часу не вживає заходів для надання доказів суду, не забезпечує участь свідків для їх допиту в судовому засіданні, неодноразово подає апеляційні скарги на ухвали суду, при цьому прокурор не прибуває в судові засідання до Одеського апеляційного суду, як і в черговий раз 04.09.2025 року, що підтверджується доказами (т.4 а.с.68-69).

За викладених підстав, захисник просив відмовити прокурору в задоволенні даного клопотання.

Розглянувши клопотання прокурора, заслухавши пояснення та заперечення сторін кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст.177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального злочину, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей у підозрюваного.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час розгляду чергового клопотання прокурора встановлено, що згідно обвинувального акту від 03.01.2024 року, складеного старшим слідчим криміналістом слідчого відділу Управління СБУ в Одеській області ОСОБА_8 , затвердженим прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 обвинувачується ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні особливо тяжких злочинів:

- за ч. 2 ст. 15, ч.3 ст. 305 КК України за кваліфікуючими ознаками: вчинення закінченого замаху на контрабанду особливо небезпечного наркотичного засобу в великому розмірі та психотропної речовини в особливо великому розмірі, тобто їх переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю,

- за ч.3 ст. 307 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу у великому розмірі та психотропної речовини в особливо великому розмірі.

Під час підготовчого судового засідання в Болградському районному суді 11.01.2024 (справа № 497/42/24) строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено до 10.03.24 включно з утриманням його в Державній установі «Ізмаїльській слідчий ізолятор» та ухвалами Болградського районного суду Одеської області від 06.03.2024 продовжено до 04.05.2024, ухвалою від 03.05.2024 продовжено до 01.07.2024 без визначення застави.

Ухвалою суду від 26.06.2024 продовжено обвинуваченому у кримінальному провадженні №0000285 від 12.07.2023 громадянину Республіки Молдова ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.3 ст. 305, ч.3 ст. 307 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до 24 серпня 2024 року включно з утриманням його в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор».

Ухвалою суду від 16.08.2024 продовжено обвинуваченому у кримінальному провадженні №0000285 від 12.07.2023 громадянину Республіки Молдова ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.3 ст. 305, ч.3 ст. 307 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до 14 жовтня 2024 року включно з утриманням його в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор».?

На підставі ухвали суду від 09.10.2024 року продовжено обвинуваченому у кримінальному провадженні №0000285 від 12.07.2023 громадянину Республіки Молдова ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.3 ст. 305, ч.3 ст. 307 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до 07 грудня 2024 року включно з утриманням його в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» (т.2 а.с.148-153).

Ухвалою суду від 04.12.2024 року клопотання прокурора Болградської окружної прокуратури ОСОБА_10 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задоволено частково. Продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.3 ст. 305, ч.3 ст. 307 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів з утриманням його в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор».? Строк дії ухвали визначено до 01.02.2025 року включно.?

Ухвалою суду від 31.01.2025 року клопотання прокурора Болградської окружної прокуратури ОСОБА_10 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задоволено частково. Продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.3 ст. 305, ч.3 ст. 307 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів з утриманням його в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор».? Строк дії ухвали визначено до 31.03.2025 року включно.?

Одночасно зменшено обвинуваченому ОСОБА_4 розмір застави у межах 250 (двісті п`ятдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 757 000.00 гривень? у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.?? Покладено на обвинуваченого ОСОБА_4 у разі внесення застави ряд обов`язків (т.3 а.с.6-10).

Ухвалою суду від 21.03.2025 року чергове клопотання прокурора Болградської окружної прокуратури ОСОБА_11 , підтримане в судовому засіданні прокурором ОСОБА_10 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 з правом внесення застави 250 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб задоволено (т.3 а.с.64-67).

Продовжено обвинуваченому у кримінальному провадженні №0000285 від 12.07.2023 громадянину Республіки Молдова ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.3 ст. 305, ч.3 ст. 307 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів з утриманням його в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор».? Строк дії ухвали визначено до 19.05.2025 року включно.?

Одночасно визначено обвинуваченому ОСОБА_4 розмір застави в межах 250 (двісті п`ятдесяти) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 757 000.00 гривень (сімсот п`ятдесят сім тисяч гривень) та покладено на обвинуваченого ОСОБА_4 у разі внесення застави певні обов`язки (т.3 а.с.64-67).

Ухвалою суду від 13.05.2025 року клопотання прокурора Болградської окружної прокуратури ОСОБА_11 , підтримане в судовому засіданні прокурором ОСОБА_10 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 з правом внесення застави 250 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб задовольнити частково.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ), який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.3 ст. 305, ч.3 ст. 307 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів з утриманням його в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор».?Строк дії ухвали визначити до 11.07.2025 року включно.? Одночасно визначено обвинуваченому розмір застави в межах 200 (двохсот) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 605 600.00 гривень та покладено обов`язки (т.3 а.с.167-171).

На підставі ухвали суду від 11.07.2025 року клопотання прокурора Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 з правом внесення застави 250 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб задоволено частково.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ), який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.3 ст. 305, ч.3 ст. 307 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів з утриманням його в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор».?Строк дії ухвали визначено до 08.09.2025 року включно.? Одночасно визначено обвинуваченому розмір застави в межах 180 (сто восьми десяти) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 545 040.00 гривень та покладено ряд обов`язків (т.4 а.с.1-5).

Розгляд обвинувального акту не завершено, не всіх свідків допитано, письмові докази сторони обвинувачення не досліджені.

Доказів щодо стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_4 окрім тих, що наявні в кримінальному провадженні, суду не надано.

Стаття 331 КПК України містить положення про обрання, скасування, зміну або продовження запобіжного заходу в суді.

1. Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

2. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу «Запобіжні заходи, затримання особи»: ст.176-ст.213 КПК України.

3. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

4. У разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в умовах воєнного стану продовження строку тримання під вартою здійснюється у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу.

5. Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частина 1 ст.183 КПК України визначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як:

- до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п.4).

Положеннями ст.199 КПК України визначено порядок продовження строку тримання під вартою.

Так, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою (ч.1).

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Суд враховує, що дійсно ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину. Розуміючи тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, останній може зникнути та переховуватись від суду, що свідчить про наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Як при надходженні обвинувального акту на розгляд суду, так і на даний час, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 не змінилися: є громадянином Молдови, на території України не має місця проживання, не має міцних соціальних зв`язків тощо, які могли б забезпечити його належну процесуальну поведінку на території України, що суд приймає до уваги.

Наявність зазначених обставин у обвинуваченого не може виключити ризику його ухилення, тобто існує реальна загроза, що останній може переховуватись від суду, покинувши територію України, що буде реальною загрозою завершення розгляду даного кримінального провадження.

Даний ризик підсилюється з огляду на відсутність у ОСОБА_4 місця проживання в м.Болград чи Болградському районі. Водночас достовірних відомостей на підтвердження протилежних обставин матеріали провадження не містять та до тепер суду не надано.

При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) буде здійснювати відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, тому суд відхиляє посилання сторони захисту на недоведеність ризиків стороною обвинувачення, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певний ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював і те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Виходячи з характеру та обставин інкримінованого злочину, беручи до уваги особу обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, стан здоров`я обвинуваченого, можна дійти висновку про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою надасть можливість запобігти ризику переховування від суду та забезпечити виконання обвинуваченим своїх обов`язків та зможе гарантувати належне виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та перешкодити зазначеному ризику, тому суд приходить до висновку, про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора та необхідності продовження тримання під вартою обвинуваченого.

Перевіряючи посилання обвинуваченого та його захисника щодо тривалого тримання обвинуваченого під вартою, суд зауважує, що сама по собі тривалість тримання особи під вартою не може бути безумовною підставою для зміни запобіжного заходу за відсутності інших достатніх та вагомих підстав для прийняття такого рішення.

При цьому суд не відкидає доводів сторони захисту про наявність у обвинуваченого захворювання у вигляді «Недиференційованої шизофренії», і що останній потребує постійного спостереження та лікування, в тому числі і стаціонарного, разом з цим суд зважує на наявний у справі висновок Львівської філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії МОЗ України» №91 від 05.11.2024 року (т.2 а.с.205-219), згідно якої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 тяжким психічним розладом не страждає, виявляє ознаки стану ремісії (стійкого послаблення хворобливих проявів психічного розладу) недиференційованої шизофренії, може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Як і раніше, так і на тепер доказів того, що обвинувачений наразі не може приймати участі в судовому розгляді, не може перебувати в умовах слідчого ізолятора та потребує негайного стаціонарного лікування, суду не надано.

Доводи на які посилається сторона обвинувачення в даному клопотанні від 04.09.2025 року були розглянуті судом та оцінені під час розгляду попереднього клопотання прокурора від 01.07.2025 року та викладені в ухвалі від 11.07.2025 року. Жодних будь-яких інших доводів наразі прокурор не навів та суду не надав, оскільки клопотання є абсолютно ідентичними.

Доказів наявності ризиків, на які посилається прокурор: знищення, спотворення речей і документів, виплив на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення не доведено в черговий раз, що свідчить про безпідставність посилання прокурора на наявність цих ризиків.

Щодо заперечень сторони захисту, то вони не є достатніми для відмови прокурору в задоволенні даного клопотання, хоча і є слушними в деякій частині. Дійсно дане клопотання про продовження дії запобіжного заходу ОСОБА_4 було подано прокурором 05.09.2025 року, тобто не за п`ять днів, як визначено ч.1 ст.199 КПК України, втім зазначене не перешкодило суду розглянути вказане клопотання до закінчення строку дії попередньої ухвали суду (08.09.2025 року).

Суд не погоджується з твердженням захисника, що за наявності підстав суд вправі вирішити питання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому навіть без клопотання прокурора з огляду на військовий стан в країні.

Так ч.6 ст.615 КПК України визначено, що у разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в установленому цим Кодексом порядку обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважається продовженим до вирішення відповідного питання судом, але не більше ніж на два місяці.

Разом з цим, дана норма наразі не може бути застосована судом та і підстави для її застосування у суду відсутні, оскільки усі сторони були присутні в даному судовому засіданні, у суду наявна як технічна так і фізична можливість розглянути подане прокурором клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу.

Більш того, суд звертає увагу, що частина шоста статті 615 визнана такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 18.07.2024 р. N 8-р(II)/2024.

На переконання суду, приймаючи рішення про продовження строку тримання ОСОБА_4 під вартою, таке буде відповідати характеру і тяжкості інкримінованого діяння та не надасть можливості перешкоджання інтересам правосуддя, а також відповідатиме практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Обмеження права особи на свободу та особисту недоторканність має здійснюватися винятково з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини і громадянина та з урахуванням міжнародних стандартів. Кримінальний процесуальний кодекс України містить деталізовані нормативні положення щодо підстав і порядку обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строків тримання під вартою та їх продовження. Проте під час судового провадження виникають проблеми, пов`язані із застосуванням кримінально-процесуальних норм щодо визначення строків тримання під вартою та обґрунтування необхідності їх продовження.

У частині 1 статті 197 КПК України визначено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до ч.3 ст.197 КПК України сукупний строк тримання особи під вартою не повинен перевищувати: 2) дванадцяти місяців у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Згідно з практикою застосування ЄСПЛ пункту 3 статті 5 Конвенції після спливу певного проміжку часу існування лише обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження строку тримання особи під вартою; до того ж такі підстави мають бути чітко наведені національними судами (пункт 60 рішення від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України»2 , пункт 63 рішення від 27 листопада 2008 року у справі «Свершов проти України».

ЄСПЛ стверджує, що питання про те, чи є розумним строк тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно (пункт 40 рішення від 15 грудня 2016 року у справі «Ігнатов проти України»), відсутність будь-яких підстав, наданих судовими органами у своїх рішеннях, які дозволяють тримання особи під вартою протягом тривалого проміжку часу, є несумісним з принципом захисту від свавілля, закріпленим у пункті 1 статті 5 Конвенції (пункт 36 рішення ЄСПЛ від 15 грудня 2016 року у справі «Ігнатов проти України»).

Отже, тривалість тримання під вартою повинна бути виправданою, обґрунтованою як складністю кримінального провадження, так і наявністю ризиків.

Суд приймає до уваги наявний у обвинуваченого ризик переховування від суду, оскільки він є громадянином іншої держави та в м. Болград та Болградському районі не має хоча б тимчасового місця проживання, відсутні соціальні зв`язки, які б були достатніми, щоб гарантувати його належну процесуальну поведінку для забезпечення здійснення судового розгляду в межах пред`явленого обвинувачення.

Суд вважає, що застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, хоча й обмежує права та свободи останнього, однак відповідає підставам та меті його застосування, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги свободи особистості. Всі ці обставини в своїй сукупності свідчать про наявність ризику, визначеного ст.177 КПК України, про який суд зазначив вище, що у взаємозв`язку з обвинуваченням у вчиненні особливо тяжких злочинів є підставою для продовження дії найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо застави:

З огляду на тривалість перебування обвинуваченого під вартою, суд вважав за можливе визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, про що зазначено в ухвалі суду від 04.12.2024 року.

При цьому суд керувався положеннями ч.4 ст.183 КПК України, якою визначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні:? 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Тобто дана норма процесуального права не містить категоричної заборони щодо застосування застави, що надає можливість суду розглянути таку можливість під час розгляду даного клопотання приймаючи до уваги положення ч.3 ст.183 КПК України, якою визначено, що суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим кодексом.

Суд, вирішуючи питання можливості призначення ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального злочину, пов`язаного з обігом наркотичних засобів - альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, прийняв до уваги той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 був затриманий 13.07.2023 року та перебуває під дією самого суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з 14.07.2023 року (т.1 а.с.17). На тепер обвинувачений утримується під вартою вже понад два роки.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно п.3 ч.5 цієї ж статті щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, у відповідності до положень ст. 182 КПК України, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб запобігти бажанню особи, щодо якої застосовано заставу, будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні. А тому розмір застави повинен бути встановлений з урахуванням належної особі власності, якою він може безперешкодно і без шкоди для близьких розпоряджатися для внесення застави, її майнового і сімейного стану, іншими словами, з огляду на особу підозрюваного впевненість у тому, що перспектива втрати застави у випадку його неявки до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду буде достатньою для того, щоб утримати його від втечі. Проте поряд з цим особа повинна мати реальну здатність внести заставу відповідного розміру.

Ухвалою суду від 06.02.2025 року продовжуючи строк дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , судом було прийнято рішення про зменшення розміру застави, який виявився завідомо непомірним для обвинуваченого з 320 (триста двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб до 250 (двісті п`ятдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб (3028.00 гривень х 250 = 757 000.00 гривень.

Згодом розмір застави був зменшений судом до 200 (двохсот) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 605 600.00 гривень (т.3 а.с.167-171), а в останнє 11.07.2025 року суд зменшив розмір застави до 180 розмірів, що становить 545 040.00 гривень (т.4 а.с.1-5).

Станом на час розгляду даного клопотання обвинувачений ОСОБА_4 перебуває під вартою, застава визначена в розмірі 180 (ста восьми десяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб не була внесена протягом двох місяців. Що свідчить про те, що визначений судом розмір застави є непомірним для обвинуваченого та його заставодавців.

Суд як і раніше розцінює критично доводи прокурора в частині майнового стану обвинуваченого ОСОБА_4 при визначенні розміру застави з посиланням на розрахунок сукупної вартість вилучених речовин, який на думку прокурора «…значно перевищує на «роздрібному ринку» 2 міліонна гривень або 50 000 доларів США…».

Такі доводи прокурора ніяким чином не підтверджують наявний матеріальний стан обвинуваченого.

Суду не було надано жодних доказів щодо сімейного та матеріального стану обвинуваченого: наявність у нього рухомого, нерухомого майна, доходів, заробітної плати, тощо, з урахування чого можливо б було визначити помірний розмір застави для обвинуваченого.

Водночас, ЄСПЛ неодноразово наголошував, що має існувати пропорційне співвідношення між засобами, які застосовують та метою, яку прагнуть досягти, бо не буде відповідного балансу, якщо на особу покладено надмірний тягар (рішення від 23.09.1982 у справі «Єпорронг та Льон рот проти Швеції»).

А відтак, дотримуючись розумного балансу між втручанням в право на свободу обвинуваченого (при застосуванні тримання під вартою) та в право на володіння майном (при визначенні розміру застави як альтернативи триманню під вартою), з однієї сторони, та необхідністю забезпечення інтересів дієвості кримінального провадження, дійшов висновку, що запобігання спробам вчинення підозрюваним дій, передбачених пунктом 5 частини 1 статті 177 КПК, можуть бути забезпечені виключно шляхом застосування до нього запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою із альтернативою застави в дещо меншому розмірі 160 (сто шістдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб (3028.00 гривень х 160 = 484 480.00 гривень (чотириста вісімдесят чотири тисячі чотириста вісімдесят гривень), оскільки внесення застави саме в такому розмірі буде достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим, покладених на нього обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Окрім цього, застосовуючи щодо обвинуваченого альтернативний запобіжний захід у виді застави, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого наступні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України: - прибувати за першою вимогою на виклики до прокурора та суду;?? - повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання;?? - не відлучатися за межі Болградського району Одеської області без дозволу прокурора та суду; - утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні, допит яких ще не проведено; - здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд в Україну і в`їзд з України.

Відповідно до ч.4 ст.202 КПК України обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст.176-178,?182,?183,?184,?193, 197, 199, 395?КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 з правом внесення застави 180 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому у кримінальному провадженні №0000285 від 12.07.2023 громадянину Республіки Молдова ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.3 ст. 305, ч.3 ст. 307 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів з утриманням його в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор».?

Строк дії ухвали визначити до 03.11.2025 року включно.?

Одночасно визначити обвинуваченому ОСОБА_4 розмір застави в межах 160 (ста шести десяти) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 484 480.00 гривень (чотириста вісімдесят чоти тисячі чотириста вісімдесят гривень), у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.??

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.????

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 у разі внесення застави наступні обов`язки:??

- прибувати за першою вимогою на виклики до прокурора та суду;??

- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання;??

- не відлучатися за межі Болградського району Одеської області без дозволу прокурора та суду;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні, допит яких ще не проведено;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади, а саме: в Головне управління ДМС в Одеській області: вул. Преображенська, 44, м. Одеса, свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд в Україну і в`їзд з України.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 03.11.2025 року.?

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення? застави у визначеному у цій ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор».??

У разі внесенні застави та з моменту звільнення обвинуваченого ?з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.??

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.??

Проголосити перерву в судовому засіданні до 15:00 години 23.09.2025 року.

Зобов`язати прокурора забезпечити участь решти свідків сторони обвинувачення в наступному судовому засіданні. Бути готовому до дослідження письмових доказів

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.??

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.??

Повний текст даного судового рішення складено і проголошено о 14:00 годині 08.09.2025 року.

Суддя? ? ? ?? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ?????? ?????? ???????? ОСОБА_1 ?