ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/1576/23 Номер провадження 11-кп/814/807/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурора захисника обвинуваченогоОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження №0000424 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 зі зміненими доводами на вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 13 серпня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Лубни Полтавської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, одружений, маючий неповнолітню дитину, непрацюючий, судимий,

визнаний винуватим та засуджений за ч.1 ст.121 КК України на 7 (сім) років позбавлення волі.

Також суд постановив: «на підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднати ОСОБА_8 невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі, строком 5 років 1 місяць, за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 травня 2023 року та за сукупністю вироків, шляхом часткового складання, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 2 місяці».

Початок строку покарання обвинуваченому ухвалено відраховувати з 03 червня 2023 року.

Зараховано ОСОБА_8 в строк покарання строк перебування під вартою з 03 червня 2023 року до 13 серпня 2024 року.

Вирішене питання про речові докази.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що він 02 червня 2023 року близько 20 год. 10 хв., перебуваючи із потерпілим ОСОБА_10 та своєю дружиною ОСОБА_11 на кухні квартири АДРЕСА_2 , під час конфлікту з ОСОБА_10 , що виник на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс потерпілому один удар ножем в область грудної клітини праворуч, заподіявши тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні в момент їх спричинення.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить призначити йому більш м`яке покарання.

При цьому зазначає, що судом першої інстанції залишено поза увагою показання свідка ОСОБА_11 про те, що потерпілий погрожував обвинуваченому і його родині.

Наголошує, що усвідомивши наслідки своїх дій, відразу попросив сусіда викликати швидку допомогу.

Вказує, що одружений та має на утриманні неповнолітнього сина.

В апеляційній скарзі зі зміненими доводами захисник просить пом`якшити ОСОБА_8 покарання, врахувавши визнання вини, конкретні обставини справи, наявність у обвинуваченого дружини та неповнолітньої дитини, а також віктимну поведінку потерпілого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримання доводів апеляційних скарг, міркування прокурора про законність і обґрунтованість судового рішення, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до такого.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину за наведених у вироку обставин і кваліфікація його дій за ч.1 ст.121 КК України в апеляційних скаргах обвинуваченого, а також захисника зі зміненими доводами, не оспорюються.

Доводи сторони захисту про можливість пом`якшення призначеного покарання є слушними.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 цього Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Як видно із законодавчих приписів, значення заходу примусу для досягнення його мети визначається не лише його суворістю, а й домірністю, яка є проявом справедливості.

При цьому, суд зобов`язаний враховувати як ступінь тяжкості вчиненого злочину, так і дані про особу винного та обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання. Досліджуючи дані про особу, суд повинен з`ясувати вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, склад сім`ї, матеріальний стан тощо.

Суди повинні суворо додержуватись вимог даної норми закону стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізується принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Таких вимог при призначенні покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції повною мірою не дотримався.

Згідно з роз`ясненнями в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року №7, висновки суду з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.

Як вбачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що виправлення обвинуваченого можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства.

Проте, при призначенні міри покарання, місцевий суд врахував лише обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що суд залишив поза увагою як конкретні обставини справи, в тому числі віктимну поведінку потерпілого, так і дані про особу винного, який визнав вину, має дружину та неповнолітню дитину.

Прокурор у засіданні суду першої інстанції також прохав призначити ОСОБА_8 за ч.1 ст.121 КК України покарання у виді 6 років позбавлення волі.

В засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_8 розкаявся у вчиненому, висловлював жаль з приводу своєї протиправної поведінки.

Відповідно до ст.414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» вказує на істотну диспропорцію між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Тобто залежно від конкретних обставин справи, особи засудженого, дій, за які його засуджено, наслідків протиправної діяльності суд вправі визначити такий вид та розмір покарання, який у конкретному випадку буде необхідним, достатнім, справедливим, слугуватиме перевихованню засудженої особи та відповідатиме кінцевій меті покарання в цілому.

Оцінюючи, як тяжкість вчиненого злочину, так і конкретні обставини провадження; наведені дані про особу обвинуваченого; враховуючи його ставлення до вчиненого та розуміння наслідків; виходячи з принципу співмірності та індивідуалізації покарання, колегія суддів вважає за можливе пом`якшити ОСОБА_12 покарання в межах санкції ч.1 ст.121 КК України до 6 років позбавлення волі.

При визначенні покарання за правилами ст.71 КК України, колегія суддів вважає за необхідне до покарання за новим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 травня 2023 року у виді 1 місяця позбавлення волі та призначити ОСОБА_12 остаточне покарання у виді 6 років 1 місяця позбавлення волі.

Таке покарання, на думку колегії суддів, відповідатиме вимогам закону, буде справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на таке.

Враховуючи, що обвинувачений вчинив новий злочин в період іспитового строку, суд першої інстанції правильно послався на необхідність призначення остаточного покарання за правилами ч.1 ст.71 КК України.

Разом з тим, суд не дотримався приписів п.26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року №7, відповідно до якої при визначенні покарання за правилами ст.71 КК України до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком, а тому суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і зазначати їх вид та розмір у новому вироку.

Всупереч наведеним вимогам закону, суд у резолютивній частині вироку зазначив про необхідність «на підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднати ОСОБА_8 невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі, строком 5 років 1 місяць, за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 травня 2023 року та за сукупністю вироків, шляхом часткового складання, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 2 місяці».

Тобто, суд таким чином зазначив про одночасне застосування як правила призначення покарання за сукупністю вирків (ст.71 КК України), так і принципу призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, встановлених у ч.1 ст.70 КК України (часткового складання покарань, призначених за окремі кримінальні правопорушення), і при цьому не визначив невідбуту частину покарання, яку приєднав до покарання за новим вироком.

А за змістом ст.374 КПК України ухвалений у справі вирок має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій цією статтею.

Отже, вирок суду необхідно змінити через неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність, задовольнивши частково апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника зі зміненими доводами.

Керуючись ст.404, ст.405, ст.407, 413 та ст.418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 зі зміненими доводами задовольнити частково.

Вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 13 серпня 2024 року щодо ОСОБА_8 змінити.

Пом`якшити призначене ОСОБА_8 покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, визначивши його у виді позбавлення волі на строк 6 років.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 травня 2023 року у виді 1 місяця позбавлення волі та призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 6 років 1 місяця позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 відраховувати з 13 травня 2025 року.

Зарахувати ОСОБА_8 в строк покарання строк перебування під вартою з 03 червня 2023 року до 12 травня 2025 року з розрахунку день за день.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4