ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі

судового засідання ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Садгірського районного суду м. Чернівці від 07 серпня 2025 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000110 від 02.07.2024, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Садгірського районного суду м. Чернівці від 07 серпня 2025 року задоволено клопотання детектива Територіального управління БЕБ у Чернівецькій ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, яке було тимчасово вилучене 24 липня 2025 року у ході проведення обшуку квартири, в якій проживає директор Чернівецького міського комунального підприємства «Міськсвітло» - ОСОБА_7 , що за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: мобільні телефони марки iPhone чорного кольору і марки Xiaomi.

Накладено арешт на майно, яке було тимчасово вилучене 24 липня 2025 року у ході проведення обшуку житлового будинку, в якому проживає представник ТОВ «ТД «ФОРТІС-ЛАЙТ» ОСОБА_9 , що за адресою: АДРЕСА_2 , а саме на: мобільні телефони марки iPhone 6S, Redmi Note-7, планшет марки Samsung SM-P600, ноутбук марки Dell P69G та зарядний пристрій.

Накладено арешт на майно, яке було тимчасово вилучене 01 серпня 2025року у ході проведення обшуку автотранспортного засобу марки NISSAN ROGUE

ЄУНСС: 726/2509/25 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_10

НП: 11-сс/822/228/25 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Категорія: ст. 309 КПК України

д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , що використовується ОСОБА_11 , а саме на: мобільний телефон марки iPhone 11 чорного кольору.

Адвокат ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі в інтересах ОСОБА_7 вважає вказану ухвалу слідчого судді необґрунтованою, постановленою з порушенням норм КПК України та такою, що порушує права власника арештованого майна, а тому така ухвала підлягає скасуванню.

Вважає, що слідчий суддя в частині накладеного арешту на мобільні телефони не дотримався вимог ст. 170-173 КПК України, а матеріали клопотання не містять доказів та достатніх обґрунтувань, які б давали підстави вважати, що у цьому кримінальному провадженні належні ОСОБА_12 мобільні телефони, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, окрім як визнання цього майна речовим доказом постановою детектива.

Звертає увагу на те, що мобільні телефони не зазначені в ухвалі слідчого судді від 24.07.2025 серед переліку майна з метою відшукання та вилучення якого надано дозвіл на проведення обшуку в квартирі.

Уважає, що вилучення особистого мобільного телефону марки «iPhone» чорного кольору обмежує права ОСОБА_7 , який не є ані підозрюваним, ані обвинувачуваним у кримінальному провадженні, обмежує його можливості спілкування з дітьми, які перебувають за кордоном, та членами родини, іншими особами (через відсутність телефонної книги), обмежено можливості користуватися державними мобільними сервісами («Дія» тощо), банківськими платіжними сервісами тощо, а також суттєво ускладнює виконання його депутатських повноважень.

Заслухавши суддю - доповідача, який виклав суть ухвали та апеляційні вимоги сторони захисту, думку адвоката ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, міркування прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги адвоката та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Ухвала слідчого судді у частині накладення арешту на майно ОСОБА_9 та ОСОБА_11 ніким не оскаржується, а тому колегія суддів не переглядає оскаржуване рішення у цій частині та вважає його правильним.

Згідно з ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді чи суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Пунктом першим ч.2 ст. 170, ч.3 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та з цих підстав накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України (а саме: є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій тощо).

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

На переконання колегії суддів, слідчим суддею зазначених вимог закону дотримано та з`ясовано усі підстави, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно.

Колегією суддів встановлено, що детективами ТУ БЕБ у Чернівецькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000110 внесеного до ЄРДР 02.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України.

З матеріалів клопотання про арешт майна вбачається, що Чернівецьке міське комунальне підприємство «Міськсвітло» (), шляхом укладення прямих договорів з ФОП ОСОБА_13 (РНОКПП НОМЕР_3 ) в період 2022-2024 років здійснило придбання освітлювального та іншого обладнання за кошти місцевого бюджету на загальну суму 3,4 млн. грн.

В той же час, наявні відомості свідчать, що директор ЧМКП «Міськсвітло» ОСОБА_7 вступив у злочинну змову з директором фактичного постачальника світлового обладнання ТОВ «ТД «ФОРТІС-ЛАЙТ» () ОСОБА_11 , з яким розробили протиправний механізм штучного завищення вартості поставленого обладнання, шляхом використання підконтрольних ТОВ «ТД «ФОРТІС-ЛАЙТ» фізичних осіб підприємців, як посередників та отримання в такий спосіб можливості привласнити виділені з місцевого бюджету грошові кошти на закупівлю освітлювального обладнання у виді різниці в ціні.

Для реалізації свого злочинного плану ОСОБА_7 та ОСОБА_11 залучили: головного бухгалтера ЧМКП «Міськсвітло» - ОСОБА_14 , головного бухгалтера ТОВ «ТД «ФОРТІС-ЛАЙТ» - ОСОБА_15 , фіктивного суб`єкта-підприємницької діяльності ОСОБА_13 та чоловіка ОСОБА_15 ОСОБА_9 . Кожному з учасників злочинної схеми відведено спеціальну роль та завдання.

Відповідно до проведеного аналізу податкових відомостей встановлено, що товари (освітлювальне обладнання), які постачались на адресу ЧМКП «Міськсвітло» придбано по штучно завищеним цінам, як приклад: «Освітлювач TRAFFIKLED ED 6900lm/740 ІР66 030 grey I class» ЧМКП «Міськсвітло» придбало за прямою угодою у кількості 200 шт. на загальну суму - 1 558 000, 00 грн. (ціна за одиницю товару 8000 грн. без ПДВ).

При цьому, фактично даний товар ФОП ОСОБА_13 придбано у ТОВ «ТД «ФОРТІС-ЛАЙТ» у той самий період за ціною - 4500 грн. без ПДВ за одиницю товару. Таким чином, тільки в даному випадку сума завищення вартості товару шляхом використання підконтрольної фізичної особи підприємця становить - 42 % від суми укладеного договору.

Аналогічна схема використана і при закупівлі ЧМКП «Міськсвітло» за договорами на купівлю Світильників та освітлювальної арматури.

При цьому, з метою укриття своїх злочинних дій ЧМКП «Міськсвітло» не публікує укладені договори з ФОП ОСОБА_13 у електронній системі публічних закупівель Prozorro.

Таким чином, дії службових осіб ЧМКП «Міськсвітло» та ТОВ «ТДФОРТІС-ЛАЙТ» призвели до привласнення грошових коштів місцевого бюджету у сумі близько - 1,4 млн. грн., що вказує на ознаки вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України.

Постановою детектива ТУ БЕБ у Чернівецькій області ОСОБА_8 від 06.08.2025 року, майно яке належить ОСОБА_7 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні ЄРДР №0000110 від 02.07.2024, а саме мобільні телефони марки iPhone чорного кольору і марки Xiaomi.

Окрім цього, у судовому засіданні апеляційної інстанції прокурором долучено повідомлення від 14.08.2025 про підозру ОСОБА_7 у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України.

Отже, перевіривши матеріали клопотання про накладення арешту на майно, колегія суддів вважає, що слідчим суддею за результатами розгляду клопотання детектива вірно встановлено, що арештоване майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України та прокурором доведено існування підстав і розумних підозр вважати, що воно має доказове значення в даному кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ст. 214, 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий/детектив або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів та їх збереження.

При розгляді клопотання про арешт майна, слідчим суддею в повному обсязі дотримані вимоги ч.2, ч.4 ст. 173 КПК України та ст. 172 КПК України, зміст ухвали слідчого судді відповідає вимогам ч.5 ст. 173 КПК України. Мотиви прийнятого рішення слідчим суддею викладені в мотивувальній частині ухвали про необхідність арешту майна зазначеного у клопотанні прокурора, а саме мобільних телефонів марки iPhone чорного кольору і марки Xiaomi, з чим погоджується і апеляційний суд.

Задовольнивши клопотання прокурора з посиланням на зміст ст. 170 КПК України, слідчий суддя врахував, що в ньому йдеться не про арешт майна підозрюваного, а арешт майна, передбачений ч.2 ст. 170 КПК України, що здійснюється для забезпечення доказової бази в кримінальному провадженні.

Судова колегія зазначає, що в даному випадку арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Враховуючи вищенаведене, на переконання колегії суддів, на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права власника майна, а невжиття даних заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту зазначеного майна може призвести до негативних наслідків, та не буде відповідати завданням кримінального провадження.

Що стосується посилань апелянта на те, що вилучення особистого мобільного телефону марки «iPhone» чорного кольору, обмежує права ОСОБА_7 , який не є підозрюваним по даному кримінальному провадженню та суттєво позначається на його інтересах, то такі твердження захисту не є достатніми підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.

Негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, під час апеляційного перегляду рішення слідчого судді не встановлено.

У той же час, колегія суддів звертає увагу, що обраний захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, обумовлений метою проведення досудового розслідування, його межі у часі окреслені строками, які в свою чергу чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України. Відповідно у випадку, якщо наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у розумні строки, відповідно до ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для встановлення та перевірки відповідних обставин, власники майна не позбавлені права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.

Таким чином, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою. Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягнули за собою безумовне скасування ухвали слідчого судді, судом апеляційної інстанції не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ч.2 ст. 376, 132, 170-173, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Садгірського районного суду м. Чернівці від 07 серпня 2025 року про накладення арешту на майно без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3