н/п 1-кп/766/2587/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про закриття кримінального провадження

03.07.2025 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому дистанційному судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м.Херсона об`єднані кримінальні провадження, внесені до ЄРДР 09.06.2017 за №0003083 та 03.08.2017 за №0003074 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кусья-Олександрівський Горнозаводського району Пермської області рф, громадянина України, не одруженого, утриманців та неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштованого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,

- у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.15 ч. 3 ст. 185, ч.2 ст.15 ч. 2 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:

З обвинувальних актів та доданих до них матеріалів вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за наступних обставинах.

ОСОБА_5 , обвинувачується в тому, що маючи не зняту і не погашену в установленому порядку судимість, будучи засудженим вироком Суворовського районного суду м.Херсона від 26.11.2013 року за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на п`ять років, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний корисливий злочин проти власності. ОСОБА_5 , 09.06.2017 близько 02:15 години перебуваючи на розі вулиць Тираспольської та вул.І.Куліка в м.Херсоні переслідуючи умисел направлений на протиправне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, повторно, таємно, шляхом злому замка залізних дверей проник до кіоску « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться в користуванні у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за допомогою гайкового ключа та металевого лому, звідки, намагався викрасти грошові кошти в розмірі 600,00грн., які знаходились в касі кіоску «Київські напівфабрикати», але не довів свій злочинний умисел до кінця, з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками охоронної фірми «Омега».

Вказані умисні дії ОСОБА_5 органи досудового розслідування кваліфікували за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в інше приміщення, вчинена повторно, не доведена до кінця з причин, що не залежали від волі особи, яка не виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця.

Крім того, ОСОБА_5 , обвинувачується в тому, що діючи повторно, 02.08.2017 близько 18:40 години, знаходячись біля «Аптеки» №1, яка розташована на перехресті вулиць 1 Текстильна-Бабушкина, поблизу зупинки громадського транспорту в с.Текстильне м.Херсон, керуючись корисливим мотивом та прямим умислом, направленим на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно, таємно, шляхом вільного доступу викрав належний потерпілій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , велосипед «Спутник», бордового кольору, вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи №2353-МТ від 07.08.2017 станом на серпень 2017 року могла складати 1200,00грн. після чого покинув місце скоєння кримінального правопорушення, при цьому виконавши усі дії, які вважав необхідними до доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, подолавши перехрестя та проїхавши зупинку громадського транспорту, не справився з керуванням, що призвело до падіння, після якого був затриманий гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ..

Вказані умисні дії ОСОБА_5 органи досудового розслідування кваліфікували за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України замах на крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), не доведена до кінця з причин, що не залежали від волі особи, яка виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, вчинена повторно.

Під час судового засідання захисник обвинуваченого та ОСОБА_5 заявили клопотання про закриття кримінальних проваджень у зв`язку з набуттям чинності 09.08.2024 Законом України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна, яким було внесено зміни до ст.51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна), на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, а саме у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти закриття кримінального провадження.

Потерпілі в судове засідання не з`явилися, надали заяви про проведення розгляду справи без їх участі, зазначивши, що при прийнятті рішення та призначені покарання просять врахувати, що претензій майнового характеру не мають.

Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує (ч. 3 ст. 479-2 КПК України).

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

09.08.2024 набрав чинності Закон України №3886-IX від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», згідно з яким були внесені зміни до ст.51 КпАП України, якими посилена відповідальність за вчинення дрібного викрадення чужого майна.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 п. 169.1 ст. 169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

З 01.01.2024 набрав чинності Закон України «Про Державний бюджет України на 2024

рік», яким встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01.01.2024 в сумі 3028 грн. Отже, податкова соціальна пільга у 2024 році складала 1514 грн. (3028 грн. х 50%).

Кримінальні правопорушення, інкриміновані ОСОБА_5 вчинені у 2017 році.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу складав 1600,00 грн. Отже податкова соціальна пільга у 2017 році складала 800,00 грн.

Положеннями ст. 185 КК України встановлено кримінальну відповідальність за таємне

викрадення чужого майна (крадіжку). У нормах КК України не встановлено розміру вартості

майна, що є предметом крадіжки.

Згідно нової редакції ст.51 КпАП України, відповідальність за ч.1 ст.51 КпАП України настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Відповідальність за ч.2 ст.51 КпАП України настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, з 09.08.2024 таємне викрадення чужого майна (крадіжка) стає кримінально караним діянням, якщо вартість викраденого майна на момент вчинення правопорушення становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Станом на 09.06.2017року та 02.08.2017 року, час вчинення кримінальних правопорушень, викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувало 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

При цьому ОСОБА_5 обвинувачується у замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), поєднаній з проникненням в інше приміщення, вчиненій повторно, не доведеній до кінця з причин, що не залежали від волі особи, яка не виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України. Відповідно до обвинувального акту вартість викраденого майна становить 600,00грн., що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у 2017 році, тому ця сума була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону №3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, то суд вважає, що вказані дії ОСОБА_5 , не підпадають під кримінально карані діяння, передбачені Особливою частиною КК України.

Крім того ОСОБА_5 обвинувачується у замаху на крадіжку, тобто таємному викраденні чужого майна (крадіжці), не доведеній до кінця з причин, що не залежали від волі особи, яка виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, вчиненій повторно, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України. Відповідно до обвинувального акту вартість викраденого майна становить 1200,00грн., що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у 2017 році, тому ця сума була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону №3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, то суд вважає, що вказані дії ОСОБА_5 , не підпадають під кримінально карані діяння, передбачені Особливою частиною КК України.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення.

Водночас відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Передбачені ч. 1 ст. 5 КК України підстави для закриття кримінальної справи не пов`язані із встановленням фактичних обставин справи, що свідчать про відсутність в діянні особи складу злочину, а пов`язані зі змінами законодавства про кримінальну відповідальність (постанова ВС від 09.09.2019 в справі №591/6379/16-ц).

При цьому, у ч. 6 ст. 3 КК України встановлено, що зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (№3886-ІХ від 18.07.2024), що набрав чинності 09 серпня 2024 року, внесено зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення, якими змінено розмір вартості майна на момент вчинення правопорушення - до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для кваліфікації як дрібного викрадення чужого майна. У той же час, даний розмір вартості майна є критерієм розмежування кримінально-караного викрадення чужого майна, передбаченого ст. 185 КК України, від дрібного викрадення такого майна.

Згідно ч. 7 ст. 284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановлюється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

Згідно з п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, коли втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно з вимогами ч.3 ст.479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За

відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Також, щодо кримінального правопорушення вчиненого 09.06.2017, слід зазначити, наступне.

Так відповідно до змісту обвинувачення органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 , які мали місце 09.06.2017 року близько 02:15 години і були пов`язані з таємним замахом на викрадення грошових коштів в розмірі 600,00грн., які знаходились в касі кіоску «Київські напівфабрикати» на розі вулиць Тираспольської та вул.І.Куліка в м.Херсоні, шляхом злому замка залізних дверей та проникненням до кіоску « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться в користуванні у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за допомогою гайкового ключа та металевого лому, були кваліфіковані за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, як замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в інше приміщення, вчинена повторно, не доведена до кінця з причин, що не залежали від волі особи, яка не виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця.

Проте оцінюючи обсяг обвинувачення, враховуючи викладене вище, суд враховує таке.

З урахуванням положень ст. 5 КК, а також тієї обставини, що вартість викраденого майна на час вчинення кримінального правопорушення не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, ОСОБА_5 вчинив дрібну крадіжку, за що передбачено відповідальність ст. 51 КУпАП.

Між тим, зважаючи на спосіб вчинення крадіжки, а саме вчинення її з проникненням в інше приміщення, суд вважає, слід додатково зазначити, що дії ОСОБА_5 , в даному конкретному випадку, не підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 162 КК України, оскільки у суду виник сумнів щодо наявності власника, тому, що право власності жодної особи не встановлено, тому всі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, відповідно ст.62 Конституції України.

За таких обставин, враховуючи імперативність вимог ч.3 ст.479-2 КПК України та позицію обвинуваченого, який надав згоду на закриття кримінальних проваджень щодо нього з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальні провадження щодо ОСОБА_5 , за ч.3 ст.15 ч. 3 ст. 185 та ч.2 ст.15 ч. 2 ст. 185 КК України, які мали місце 09.06.2017 року та 02.08.2017 року, підлягають закриттю на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Вирішуючи питання щодо закриття кримінального провадження, вирішенню підлягають і такі питання.

Заходи забезпечення у вигляді арештів не застосовувались.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. При цьому майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується; гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку (п. п. 3, 4 ч. 9 ст. 100 КПК України).

У разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати (ч. 1 ст. 124

КПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 126 КПК України визначено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалою.

Процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат на правову допомогу та витрат,

пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів (ч. 1 ст.

118 КПК України). Процесуальні витрати виникають і пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Разом з цим, кримінальним процесуальним законом прямо не передбачено стягнення

процесуальних витрат з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на підставі п. 4-1

ч. 1 ст. 284 КПК.

Згода особи на звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність такого діяння, й відповідно закриття кримінального провадження відносно неї на цій підставі не є тотожною визнанню особою своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, і жодним чином не може підтверджувати винуватість особи, оскільки суперечитиме засадам презумпції невинуватості та доведеності вини (ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК).

У такому випадку, керуючись засадами справедливості та враховуючи загальнодозвільний тип правового регулювання кримінального провадження, наявність факту понесення органом досудового розслідування матеріальних витрат, пов`язаних зі здійсненням кримінального провадження, не може бути приводом для стягнення з особи, кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність такого діяння, таких витрат.

Однак, питання, щодо судових витрат на залучення експерта, суд не вирішує оскільки, стороною обвинувачення до матеріалів кримінального провадження не долучено доказів підтвердження їх понесення.

Керуючись ст. ст. 100, 122, 124, 284-287, 288, 369, 372-376, 479-2 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про закриття кримінальних проваджень задовольнити.

Кримінальні провадження внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за№0003083 від 09.06.2017 та за №0003074 від 03.08.2017 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.15 ч. 3 ст. 185, ч.2 ст.15 ч. 2 ст. 185 КК України, закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з набуттям 09.08.2024 чинності Законом України від 18.07.2024 №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі Закон №3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Речові докази:

- велосипед «Спутник», бордового кольору- вважати повернутим власнику;

-чорну сумку з металевим ломом та гайковим ключем знищити.

Ухвала може бути оскаржена протягом7 (семи) днів з дня її проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СуддяОСОБА_1