Справа №766/6762/25
н/п 1-кс/766/3738/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2025 м.Херсон

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкрито му судовому засіданні в м. Херсоні клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів учинених в умовах збройного конфлікту СУ ГУНП в Херсонській області майором поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Каховської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчого відділу розслідування злочинів учинених в умовах збройного конфлікту СУ ГУНП в Херсонській області звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № № 0000631 від 28.04.2025 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст 28 ч. 1 ст. 438 КК України. Викладені обставини щодо суті повідомленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні кримінального правопорушення в повній мірі обґрунтовуються отриманими стороною обвинувачення в порядку, визначеному КПК України, доказами. В ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1ст. 177 КПК України. Більш м`який запобіжний захід буде недостатнім для запобігання вказаним ризикам. Таким чином, на даний час є достатні підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав, просив його задовольнити з зазначених у ньому підстав.

Слідчий у судовому засідання підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у зв`язку з тим, що підозрюваний не переховується від слідства та суду, йому просто невідомо про наявність кримінального провадження відносно нього.

Розгляд клопотання було проведено слідчим суддею в порядку ч. 6ст. 193 КПК України.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази, заслухавши думку сторін кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 6 ст.193 КПК України слідчий суддя може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1ст. 177 КПК України).

Згідно з ч. 2ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч. 2ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Відповідно до ч. 1ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що Відділом розслідування злочинів учинених в умовах збройного конфлікту СУ ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000631 від 28.04.2025 за підозрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця станиці Спокійна, Отрадненського району, Краснодарського краю, російської федерації, росіянина, громадянина рф, документованого паспортом рф серії НОМЕР_1 , виданим 02.06.2011, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , начальника оперативної розвідки розвідувальної роти 108 Гірсько-десантного штурмового полку зс рф (в/ч № НОМЕР_2 ) (більш точна посада не встановлена), капітана, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, а саме у жорстокому поводженні з цивільним населенням та в інших порушеннях законів і звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчинених за попередньою змовою групою осіб, а також у віддані наказу на жорстоке поводження з цивільним населенням (у редакції статті 438 КК України на час вчинення кримінального правопорушення).

Досудовим розслідуванням встановлено, що у період з 01.03.2022 по 03.03.2022 (більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено) невстановлені військовослужбовці регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань російської федерації, перебуваючи за адресою: вулиця Лютеранська, 4, місто Херсон, захопили та встановили свій контроль над приміщенням Головного управління Національної поліції в Херсонській області (далі - ГУНП в Херсонській області), що не було обумовлено воєнною необхідністю, а здійснено виключно з метою нелегального ув`язнення, застосування фізичного насилля та катування цивільного населення Херсонської області для отримання відомостей, що цікавили окупаційну владу та військових рф.

Не пізніше вересня 2022 року (більш точний час та дату досудовим розслідуванням не встановлено) невстановлені особи з числа керівного складу збройних формувань, силових структур, органів окупаційної влади російської федерації залучили до реалізації спільного плану начальника оперативної розвідки розвідувальної роти НОМЕР_3 Гірсько-десантного штурмового полку зс рф (в/ч № 42091) (більш точна посада не встановлена) ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відкрито носив автоматичну зброю, формений одяг та спорядження, які приналежні військовим рф, тобто відповідно до ст. ст. 43, 44 Протоколу І був комбатантом та зобов`язаний додержуватись норм міжнародного права, застосовуваного в період збройного конфлікту.

Виконуючи відведену йому роль, ОСОБА_7 , будучи достовірно обізнаним про те, що між рф та Україною відбувається міжнародний збройний конфлікт, за попередньою змовою з іншими невстановленими досудовим розслідуванням військовослужбовцями рф, перебуваючи в окупованому

місті Херсон, умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, порушуючи ст. 147 Конвенції незаконно утримував цивільну особу, а саме потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (старосту Миролюбівського старостинського округу Білозерської селищної ради), в приміщенні захопленої будівлі ГУНП в Херсонській області за адресою: вулиця Лютеранська, 4, місто Херсон, застосовуючи до нього жорстоке поводження, катування, з подальшою відмовою визнати таке позбавлення волі або повідомити про долю чи місце перебування такої особи з метою залишення її без законодавчого захисту протягом тривалого періоду часу.

Так, 24 вересня 2022 року приблизно о 07.15 год. (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) близько десяти невстановлених військовослужбовців рф, озброєних вогнепальною автоматичною зброєю, перебуваючи за місцем мешкання потерпілого за адресою: АДРЕСА_2 , порушуючи вимоги статті 147 (нелегальне ув`язнення) Конвенції, затримали ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який у складі Збройних Сил чи інших збройних формувань України не перебував, жодної зброї не мав, участі у бойових діях не брав, тобто був особою, яка підпадає під захист ст. 4 Конвенції, як громадянин України, котрий не бере активної участі у бойових діях та опинився в ході окупації під владою сторони конфлікту (російської федерації).

Відразу після затримання потерпілого перевезено та ув`язнено в одній із камер у приміщенні ГУНП в Херсонській області за адресою: вулиця Лютеранська, 4, місто Херсон, де він утримувався до 30.09.2022 без прийняття рішення про ув`язнення та забезпечення права на захист.

Після ув`язнення ОСОБА_8 , а саме 26 вересня 2022 року в першій половині дня (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_7 за попередньою змовою з двома невстановленими військовими рф, перебуваючи в одному з кабінетів захопленого приміщення ГУНП в Херсонській області, проводили допит потерпілого з метою отримання інформації про причини відмови від співпраці з окупаційною владою. Коли ОСОБА_8 відповідав українською мовою, не надавав відповідей на поставлені запитання, ОСОБА_7 віддав усний наказ двом невстановленим військовим рф, присутнім у зазначеному кабінеті, на застосування фізичного насильства відносно потерпілого. Виконуючи вказаний наказ, вони нанесли не менше десяти ударів кулаками та ногами в область рук та ніг ОСОБА_8 , а також десять ударів кулаками по тулубу, від яких потерпілий впав на підлогу. Після цього, ОСОБА_7 разом з двома невстановленими військовими рф продовжили катування потерпілого, а саме нанесли у сукупності щонайменше сім ударів ногами в область голови ОСОБА_8 , чим порушили вимоги статті 32, 147 (катування) Конвенції та статтю 75(2)(а)(a.2) (катування) Додаткового протоколу І.

Після завершення допиту та побиття, невстановлений військовослужбовець рф повернув потерпілого ОСОБА_8 до камери для ув`язнених.

На наступний день, а саме 27 вересня 2022 року в першій половині дня (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_7 за попередньою змовою з трьома невстановленими військовими рф, перебуваючи в одному з кабінетів захопленого приміщення ГУНП в Херсонській області, проводили повторний допит ОСОБА_8 з метою отримання інформації про організацію ТРО в селищі Миролюбівка. У той момент, коли ОСОБА_8 довго відповідав на поставлені питання, ОСОБА_7 здійснював психологічний тиск на потерпілого шляхом погроз катуванням електричним струмом, а коли ОСОБА_8 не відповідав на питання один з невстановлених військових рф, який перебував в кабінеті, у присутності ОСОБА_7 , діючи спільно та з єдиною метою, застосовував до потерпілого фізичне насильство та катування, шляхом нанесення не менше десяти ударів кулаками по тулубу, ногами в область ніг потерпілого, чим порушили вимоги статті 32, 147 (катування) Конвенції та статтю 75(2)(а)(a.2), (е) (погроза катуванням і катування) Додаткового протоколу І.

Після завершення допиту та побиття, невстановлений військовий рф повернув потерпілого ОСОБА_8 до камери для ув`язнених.

Надалі, 28 вересня 2022 року в першій половині дня (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_7 за попередньою змовою з трьома невстановленими військовими рф, перебуваючи в тому самому кабінеті захопленого приміщення ГУНП в Херсонській області, проводили повторний допит ОСОБА_8 , запитуючи про причини неприйняття потерпілим участі у голосуванні під час псевдореферендуму по входженню Херсонської області до складу рф та відмову від співпраці з окупаційною владою. У цей момент, один з невстановлених військових рф, який перебував в кабінеті, у присутності ОСОБА_7 , діючи спільно та з єдиною метою, застосовував до потерпілого фізичне насильство та катування, шляхом нанесення не менше трьох ударів в область ніг невстановленим предметом (можливо полімерною трубою), чим порушили вимоги статті 32, 147 (катування) Конвенції та статтю 75(2)(а)(a.2) (катування) Додаткового протоколу.

Після завершення допиту та побиття, невстановлений військовий рф повернув потерпілого ОСОБА_8 до камери для ув`язнених.

Лише 30.09.2022 (більш точний час не встановлено) ОСОБА_7 та іншим військовослужбовцем рф потерпілого ОСОБА_8 звільнено з місця нелегального ув`язнення, без надання йому будь-яких документів щодо підстав затримання та ув`язнення.

У період ув`язнення ОСОБА_8 постійно утримували у виснажливих для людського організму антисанітарних умовах, непридатних для тривалого перебування людини, годували лише один раз на день, не надавали жодних засобів гігієни, у разі необхідності медична допомога не надавалась. Тобто потерпілий перебував в умовах, які загрожували його життю та здоров`ю, але він не мав можливості вільно залишити місце утримання, чим ОСОБА_7 та інші невстановлені військовослужбовці зс рф порушили вимоги ст. 147 Конвенції (нелюдяне поводження).

Отже, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з іншими невстановленими військовослужбовцями зс рф, вчинив дії, спрямовані на порушення законів та звичаїв війни, що полягали у жорстокому поводженні з цивільним населенням, а саме: завданні фізичних (побоїв і тілесних ушкоджень) та психологічних (погроза катуванням електричним струмом) страждань незаконно утримуваному ОСОБА_8 з метою отримання інформації, яка його цікавила, тобто у катуванні останнього, а також утриманні ОСОБА_8 у камері непристосованій до тривалого перебування осіб, в антисанітарних умовах, позбавленні їжі та води (нелюдяне поводження); вчиненні інших порушень законів та звичаїв війни, що виразилось у нелегальному ув`язненні ОСОБА_8 , котрий перебуває під захистом; а також у відданні наказу на жорстоке поводження з цивільним населенням а саме на завдання фізичних (побоїв і тілесних ушкоджень) страждань незаконно утримуваному ОСОБА_8 з метою отримання інформації, яка його цікавила, тобто на катування останнього, чим порушив ст. ст. 32 (катування), 147 (нелегальне ув`язнення, катування, нелюдяне поводження) Конвенції та ст. 75(2)(а)(a.2) (катування), (е) (погроза катуванням) Додаткового протоколу І.

Таким чином, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у жорстокому поводженні з цивільним населенням та в інших порушеннях законів і звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчинених за попередньою змовою групою осіб, а також у віддані наказу на жорстоке поводження з цивільним населенням (у редакції статті 438 КК України на час вчинення кримінального правопорушення).

В порядку ст. 52 КПК України підозрюваному ОСОБА_7 забезпечена участь захисника через Південний міжрегіональний центр з надання безоплатної вторинної правничої допомоги адвоката ОСОБА_5 .

29.03.2025 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, викладені та підтверджуються наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, зокрема:

-28.12.2022, 02.01.2023 по 03.01.2023 проведено огляд приміщень Головного управління Національної поліції в Херсонській області, що знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. Лютеранська, 4, за результатами проведення якого зафіксовано сліди вчинених злочинів, зокрема приміщення, які були пристосовані для катувань, допитів, утримання цивільних осіб, службову документацію, яка підтверджує факт захоплення та перебування військових рф в приміщенні ГУНП в Херсонській області;

-протоколом допиту в якості потерпілого ОСОБА_8 , який в ході допиту повідомив, що він з 24.09.2022 по 30.09.2022 під час окупації міста Херсон перебував в полоні у російських військових та безпідставно утримувався в приміщенні ГУНП в Херсонській області. Потерпілий вказав на ОСОБА_7 як на особу, яка 26.09.2022, 27.09.2022 та 28.09.2022 проводила його допити, в ході проведення яких застосовувала до нього фізичне насильство та катування;

-18.03.2025 проведено впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_8 , який впізнав ОСОБА_7 , як особу, яка проводила його допити, в ході проведення яких до потерпілого застосовували фізичне насильство та катування;

-14.10.2022 допитано в якості свідка ОСОБА_9 , який в ході допиту повідомив, що 24.09.2022 його батька ОСОБА_8 затримали військові рф;

-18.03.2025 допитано в якості свідка ОСОБА_10 , яка в ході допиту повідомила, що 24.09.2022 її чоловіка ОСОБА_8 затримали військові рф, після чого незаконно утримували в приміщенні ГУНП в Херсонській області до 30.09.2022;

-01.12.2023 допитано в якості потерпілого ОСОБА_11 , який в ході допиту повідомив, що він перебував в полоні у російських військових та безпідставно утримувався в ГУНП в Херсонській області в одній камері з потерпілим ОСОБА_8 ;

-отримано витяг з АС «Російський паспорт», в якому наявна фотографія ОСОБА_7 із зазначенням анкетних даних;

-отримано інформацію від УСБУ в Херсонській області про те, що ОСОБА_7 начальник оперативної розвідки розвідувальної роти 108 Гірсько-десантного штурмового полку зс рф (в/ч № НОМЕР_2 ) та встановлено його абонентський номер НОМЕР_4 ;

-отримано інформацію від УСБУ в Херсонській області, що ОСОБА_7 користувався мобільним номером, який належить потерпілому ОСОБА_8 , який у нього разом з мобільним телефоном вилучили при затриманні, в якому знаходилась сім-карта НОМЕР_5 ;

-19.03.2025 проведено огляд відкритих джерел, а саме соціальної мережі «Вконтакте», якою користується дружина ОСОБА_7 за результатами проведення огляду встановлено особу за зовнішніми ознаками схожу на ОСОБА_7 ;

-19.03.2025 проведено огляд відкритих джерел, а саме соціальної мережі «Facebook», якою користується ОСОБА_7 за результатами проведення огляду встановлено особу за зовнішніми ознаками схожу на ОСОБА_7 ;

-19.03.2025 проведено огляд відкритих джерел, а саме соціальної мережі «Вконтакте», якою користується ОСОБА_7 за результатами проведення огляду встановлено особу за зовнішніми ознаками схожу на ОСОБА_7 ;

-29.03.2025 проведено огляд відкритих джерел, а саме веб-сайту «Войсковые части россии» за результатами проведення огляду встановлено наявність у складі зс рф розвідувальної роти 108 Гірсько-десантного штурмового полку зс рф (в/ч № НОМЕР_2 ), де проходить службу та займає посаду військовослужбовець зс рф ОСОБА_7 ;

-29.03.2025 проведено огляд відкритих джерел, а саме веб-сайту «Вікіпедія» за результатами проведення огляду встановлено наявність у складі зс рф розвідувальної роти НОМЕР_3 Гірсько-десантного штурмового полку зс рф (в/ч № НОМЕР_2 ), де проходить службу та займає посаду військовослужбовець зс рф ОСОБА_7

-29.03.2025 проведено огляд мобільного телефону за допомогою якого на встановлені соціальні мережі, якими користуються ОСОБА_7 надіслано письмове повідомлення про підозру, повістки про виклик до слідчого, переклад зазначених документів російською мовою та посилання на вказані процесуальні документи, які опубліковані на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та газеті «Урядовий кур?єр» в порядку, передбаченому ст. ст. 135, 278, 297-5 Кримінального процесуального кодексу України.

За наявною інформацією, станом на теперішній час підозрюваний може перебувати на тимчасово окупованій території України, зокрема у Херсонській області (лівобережжі), АР Крим та території рф, де продовжує вчиняти дії на шкоду Україні та її населенню.

При перевірці вказаної особи за ІПНП встановлено, що інформація відносно останнього відсутня, при перевірці по АІПС «Аркан», встановлено, що з 24.02.2022 по теперішній час підозрюваний державний кордон України не перетинав.

Окрім цього, встановлено, що ОСОБА_7 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та в будь - який час може виїхати на територію іншої держави.

Ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_7 міг вчинити кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000).

Згідно ч. 1 ст. 438 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років.

29.03.2025 року в газеті «Урядовий кур`єр», яка являється засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, опубліковано повідомлення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про підозру за ч.2 ст.28 ч. 1 ст. 438 КК України та оголошення із повістками про виклик до слідчого на 03.04.2025, 04.04.2025, 05.04.2025 до СУ ГУНП в Херсонської області, за фактичним місцем розташування органу досудового розслідування (в межах територіальної юрисдикції), для вручення йому письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, допиту як підозрюваного, а також проведення інших слідчих та процесуальних дій.

Крім того, повідомлення про підозру та вказані повістки розміщені на веб-сайті Офісу Генерального прокурора у рубриці «Повістки про виклик та відомості про здійснення спеціального досудового розслідування».

Також, 29.04.2025 зазначені повідомлення направлені в особисті повідомлення у соціальній мережі «vk.com», якою користується ОСОБА_7 , що фактично підтверджує належне повідомлення підозрюваного про притягнення до кримінальної відповідальності та необхідність з`явитись до слідчого, що зафіксовано шляхом проведення огляду мобільного телефону (протокол огляду мобільного телефону від 29.04.2025).

Разом із тим, на вказані дати та час підозрюваний ОСОБА_7 до слідчого не прибув, будь-які документи, які підтверджують поважність причин не прибуття, не надав.

В ході досудового розслідування отримано інформацію про те, що ОСОБА_7 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та в будь - який час може виїхати на територію іншої держави з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Так, у ході проведення оперативно-розшукових заходів та слідчих дій, спрямованих на встановлення місцезнаходження підозрюваного, отримано відомості, що ОСОБА_7 на теперішній час умисно переховується на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором (російська федерація), що не виключає можливості переміщення підозрюваного в інші держави.

У зв`язку з чим 29.04.2025 підозрюваного ОСОБА_7 оголошено в міжнародний розшук, здійснення якого доручено УКР ГУНП в Херсонській області.

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 07.05.2025 року було надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування кримінального правопорушення.

Отже, з урахуванням наведених обставин обґрунтованої підозри за ч.2 ст.28, ч. 1 ст. 438 КК України, а також враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, даних про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає доведеним, що з метою уникнення від кримінальної відповідальності підозрюваний може переховуватись від органів досудового слідства та суду, а тому наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1ст. 177 КПК України, також, наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1ст. 177 КК України, а саме: вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється.

Також прокурором у судовому засіданні доведено існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1ст. 177 КПК України, а саме: можливість ОСОБА_7 у разі застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. При цьому слідчий суддя враховує, що за змістом ч. 1ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відповідно до ч.4ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Тобто ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ризику впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність. За таких умов слідчий суддя доходить висновку про достатню вірогідність ризику впливу на свідків, оскільки не будучи обмеженим у вільному спілкуванні з вказаними особами ОСОБА_7 може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України слідчий суддя враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються, а саме: ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, в разі визнання винуватим підозрюваному загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець станиці Спокійна, Отрадненського району, Краснодарського краю, російської федерації, росіянин, громадянин рф, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , начальник оперативної розвідки розвідувальної роти 108 Гірсько-десантного штурмового полку зс рф (в/ч № 42091) (більш точна посада не встановлена), капітана, раніше не судимого

Пунктом 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07р. - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Таким чином, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим, суд приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки слідчий в клопотанні і прокурор в судовому засіданні в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного на свободу.

Згідно ч.6 ст.193 КПК України, у такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_7 для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та забезпечення його належної процесуальної поведінки, оскільки ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч. 1 ст. 438 КК України. За вказаних вище обставин запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та є достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантію її належної процесуальної поведінки на даній стадії кримінального провадження.

Обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не тотожне застосуванню такого, оскільки після затримання ОСОБА_7 питання можливості застосування до нього обраного запобіжного заходу або його зміну на більш м`який запобіжний захід буде розглядатися судом у встановленому законом порядку. Відтак розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на підставі ч.6 ст. 193 КПК України суд позбавлений можливості застосувати відносно підозрюваної більш м`який запобіжний захід.

Більш того, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260,261,437-442 КПК України, за наявності ризиків, зазначених уст. 177 КПК України, застосовується запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1ст. 176 КПК України тримання під вартою (ч. 6 ст. 176 КПК України).

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Слідчий суддя приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, та відповідають меті досягнення дієвості кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4ст. 197 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 КПК України, строк дії такої ухвали не зазначається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178,182-184, 186,193,194,197,309,376 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, у кримінальному провадженні, відомості про яке 28.04.2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000631.

Після затримання підозрюваного, не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки до місця кримінального провадження, доставити до слідчого судді, суду для розгляду за його участю питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його заміну на більш м`який.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а особою, що перебуває під вартою в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1