Справа № 569/6784/25
УХВАЛА

11 червня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Рівне кримінальне провадження №0001875 від 09.06.2024 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Рівненського міського суду надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

До початку підготовчого судового засідання захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 подав клопотання про обвинувального акту прокурору, оскільки обвинувальний акт не відповідає вимогам, передбаченим Кримінально-процесуальним кодексом України. Подане клопотання мотивує тим, що обвинувачення повинно висуватись виключно в порядку, встановленому законом, який включає обов?язковий підпис саме уповноваженого слідчого. Законодавець у ст. 291 КПК України прямо зазначає, що обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем та затверджується прокурором. Таким чином, закон визначає не просто формальну необхідність підпису будь-якої посадової особи слідчого, а саме того слідчого, який наділений відповідною процесуальною компетенцією на здійснення конкретного кримінального провадження. У даній ситуації детектив БЕБ України, не маючи належних повноважень проводити розслідування стосовно військовослужбовця Державної прикордонної служби України, не може вважатися законною особою, уповноваженою складати та підписувати обвинувальний акт. Це не просто формальна неточність чи технічна помилка, яку можна виправити «згодом». Подібна позиція є абсолютно неприйнятною з точки зору дотримання основоположних принципів кримінального судочинства, зокрема законності та забезпечення права на справедливий судовий розгляд. Таким чином, фактично, через порушення процесуальної норми про підслідність, можна стверджувати, що обвинувачення як процесуальне рішення у визначеному законом порядку не було висунуто взагалі. Подібне порушення має принципове значення, оскільки зачіпає базові гарантії права особи на захист, передбаченого ст. 20 КПК України та ст. 6 Європейської конвенції з прав людини. Такі недоліки обвинувального акту та його невідповідність вимогам ст. 291 КПК України виключають можливість прийняття матеріалів кримінального провадження до судового розгляду, і повинні бути усунуті в порядку, визначеному ст. 314 КПК України, тобто обвинувальний акт слід повернути прокурору. Крім того, подав клопотання про повернення цивільного позову. В обґрунтування клопотання зазначив, що прокурор не дотримався вимог ст. 23 і 25 ЗУ «Про прокуратуру» щодо належного обґрунтування підстав представництва інтересів держави, не навів у позовній заяві достатньо аргументації, яка б свідчила про бездіяльність або відсутність компетентного органу, не дотримався вимог щодо форми та змісту позову, встановлених ст. 175 ЦПК України, проігнорував письмові повідомлення Біловодської селищної військової адміністрації, яка підтвердила свою здатність самостійно захищати інтереси громади. У сукупності ці порушення свідчать про відсутність законних передумов для подання прокурором цивільного позову в інтересах держави в межах кримінального провадження № 0001875. Поданий позов не відповідає вимогам кримінального і цивільного процесуального законодавства, що унеможливлює його подальший розгляд по суті.

У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 підтримав подані клопотання з підстав, зазначених у самих клопотаннях і просив їх задовольнити. Таку ж позицію висловив і обвинувачений ОСОБА_4 .

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотань захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , про повернення обвинувального акту та цивільного позову прокурору. Також прокурор вважає за можливе призначення кримінального провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Заслухавши учасників судового засідання, оглянувши клопотання та матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України визначено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Таким чином, підставами для повернення обвинувального акта прокурору згідно даної норми закону, є його невідповідність нормам процесуального права. Чинним КПК України порядок складання обвинувального акта, відомості, які має містити обвинувальний акт та документи, які додаються до обвинувального акту, передбачено ст. 291 КПК України. Інших вимог, яким має відповідати обвинувальний акт, КПК України не встановлено.

Суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Отже, повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність в ньому недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

За змістом частин 1, 3 статті 26 КПК, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом. Зокрема, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України визначено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Так, відповідно до ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта; дату та місце його складання та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

До обвинувального акта додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування; 4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; 5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації. (ч. 2-4 ст. 291 КПК України).

Питання про відповідність викладення матеріалу в обвинувальному акті, власне фактичних обставин справи, а також про узгодженість викладених фактичних обставин справи з формулюванням обвинувачення та з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, або неповнота досудового розслідування не може бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки на цій стадії судового провадження суд не вправі вдаватися до оцінки вказаних обставин чи досліджувати обставини кримінального провадження або докази на їх підтвердження чи спростування.

Також, судом враховується висновок Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду, який міститься у постанові від 03.07.2019 у справі 273/1053/17 (провадження № 51-8914км18), відповідно до якого кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора.

Таким чином, підставою повернення обвинувального акта за п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК є виключно невідповідність вимогам закону обвинувального акта, але не порядок проведення досудового розслідування або незгода із певними фактичними обставинами кримінального правопорушення або їх обсягом, які прокурор вважає встановленими та виклав в обвинувальному акті. Обсяг та зміст фактичних обставин справи, які прокурор вважає встановленими, є виключною прерогативою та повноваженнями державного обвинувача та суд не має права на підготовчому етапі втручатися в їх компетенцію або з цих формальних причин повертати обвинувальний акт.

Таким чином, підставами для повернення обвинувального акта прокурору згідно даної норми закону, є його невідповідність нормам процесуального права. Чинним КПК України порядок складання обвинувального акта, відомості, які має містити обвинувальний акт та документи, які додаються до обвинувального акту, передбачено ст. 291 КПК України. Інших вимог, яким має відповідати обвинувальний акт, КПК України не встановлено.

Суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Отже, повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність в ньому недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

В своєму клопотанні захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 , як на підставу для повернення обвинувального акта прокурора, посилається лише на те, що детектив БЕБ України, не мав належних повноважень проводити розслідування стосовно військовослужбовця Державної прикордонної служби України. Однак посилання захисника, як підставу повернення обвинувального акту прокурору є такою, що не ґрунтується на положеннях ст. 314 КПК України, оскільки ця обставина не свідчить про невідповідність змісту обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України та не надає суду право повертати обвинувальний акт прокурору.

Таким чином, суд вважає, що повернення обвинувального акту із зазначених в клопотанні захисника підстав є необґрунтованим та таким, що призведе до безпідставного затягування розгляду кримінального провадження, і як наслідок, до порушення передбачених ст. 28 КПК України розумних строків судового розгляду.

Суд вважає, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001875 від 09.06.2024 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, складений відповідно до вимог ст. 291 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вказані захисником обвинуваченого - адвокатом ОСОБА_5 обставини не можуть бути підставою для повернення обвинувального акта, а тому в задоволенні клопотання про повернення обвинувального акта прокурору, слід відмовити.

Угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст.ст. 468-475 КПК України до суду не надійшло.

Кримінальне провадження підсудне Рівненському міському суду Рівненської області, підстав для його закриття та зупинення немає, обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, отже провадження може бути призначене до судового розгляду.

Клопотань щодо колегіального розгяду справи від обвинуваченого, право на яке йому роз`яснено в ході підготовчого судового засідання, не надходило.

Таким чином, в наявності достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

Крім того, прокурором другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону було подано цивільний позов в інтересах держави в особі Біловодської селищної військової адміністрації Біловодського району Луганської області до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння.

Форма та зміст позовних заяв відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства і такі позовні заяви слід прийняти до розгляду в межах даного кримінального провадження.

З урахуванням вимог ст. ст. 61, 62 КПК України у зв`язку з пред`явленням у даному кримінальному провадженні цивільного позову, обвинуваченого ОСОБА_4 слід визнати цивільним відповідачем, а прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону в інтересах держави в особі Біловодської селищної військової адміністрації Біловодського району Луганської області цивільним позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. 314-316, 372, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотань захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 - про повернення обвинувального акту та про повернення цивільного позову - відмовити.

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України у відкритому судовому засіданні в приміщенні Рівненського міського суду (м. Рівне, вул. Шкільна, 1) на 09.07.2025, 10:00 год.

Прийняти до розгляду цивільний позов прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону в інтересах держави в особі Біловодської селищної військової адміністрації Біловодського району Луганської області до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

В судове засідання викликати учасників судового провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1