Справа № 461/3365/25
Провадження № 1-кс/461/2740/25
У Х В А Л А
30.04.2025 року. м. Львів
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна,-
в с т а н о в и в :
Подане клопотання мотивує тим, що ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 332 КК України, санкція якої передбачає конфіскацію майна, та те, що у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, вказане нерухоме та рухоме майно підлягатиме конфіскації.
На підставі ч.2 ст.172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без виклику представника власника майна, та у відсутності прокурора.
На підставі ч.4 ст.107 КПК України, фіксування судового засідання з допомогою технічних засобів не здійснювалося.
Дослідивши та перевіривши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
Досудовим розслідуванням встановлено, що що невстановлена на даний час особа, яка використовує мобільний номер НОМЕР_2 та НОМЕР_3 за невстановлених досудовим розслідувань обставин запропонувала ОСОБА_6 свої послуги щодо організації незаконного переправлення ОСОБА_6 через державний кордон України поза пунктами пропуску, за винагороду у 9000 доларів США. Для здійснення протиправної діяльності невстановлена на даний час особа, яка використовує мобільний номер НОМЕР_2 залучився допомогою ОСОБА_5 ..
Так, ОСОБА_5 діючи за попередньо змовою з невстановленою на даний час особою, яка використовує мобільний номер НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , маючи спільний умисел на організацію незаконного переправлення особи через державний кордон України поза пунктами пропуску та сприяння в такому вказівками і порадами, діючи з корисливим мотивом, достовірно знаючи, що в умовах воєнного стану чоловікам - громадянам України, віком від 18 до 60 років обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та усвідомлюючи, що у ОСОБА_6 , відсутні законні підстави для виїзду за межі території України в умовах воєнного стану, розробили план незаконного переправлення останнього через державний кордон України згідно якого:
- ОСОБА_5 за вказівкою абонента НОМЕР_2 та НОМЕР_3 зустрічає у м. Львові ОСОБА_6 , та надає вказівки та поради щодо механізму переходу контрольних пунктів пропуску на території Львівської та Закарпатської областей та доправляє останнього у Закарпатську область;
- ОСОБА_5 за вказівкою абонента НОМЕР_2 та НОМЕР_3 отримує від ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 9000 доларів США, за організацію та сприяння в незаконному перетину державного кордону України;
- ОСОБА_5 разом із ОСОБА_6 перебуваючи на території Закарпатської області здійснює поселення в готель останнього з метою подальшого перетину державного кордону ОСОБА_6 ;
- невстановлені на даний час особи забирають ОСОБА_6 із готелю на території Закарпатської області та здійснюють його переправлення через державний кордон України поза пунктами пропуску.
Так, 24.04.2025 близько 21:00 год. абонент НОМЕР_2 в ході телефонної розмови через застосунок «WhatsApp» із ОСОБА_6 запропонував останньому перетнути державний кордон України в понеділок 28.04.2025, та повідомив ОСОБА_6 про необхідність бути готовим до виїзду 28.04.2025 о 19:00 годину із м. Львова, а також висловим вимогу, ОСОБА_6 про необхідність придбання нового стартового пакету з метою конспірації. В ході даної розмови абонент НОМЕР_2 , повідомив ОСОБА_6 , що йому необхідно буде зачекати декілька днів у готелі на території Закарпатської області, а також повідомив про необхідність взяти із собою грошові кошти на прожиття.
На далі, 27.04.2025 близько 22:00 год. абонент НОМЕР_2 в ході телефонної розмови через застосунок «WhatsApp» із ОСОБА_6 повторно підтвердив ОСОБА_6 про виїзд 28.04.2025 року о 19:00 год., та нагадав ОСОБА_6 про необхідність буде декілька днів чекати перетину державного кордону на території Закарпатської області.
Після чого, 28.04.2025 близько 16:00 год. ОСОБА_5 зателефонував ОСОБА_6 та повідомив, що буде доправляти його до Закарпатської області, та повідомив, що приїде за ним до магазину «Ашану» що в ТРЦ «Кінг Крос», близько 21:00 год., а також підтвердив, що вартість за послуги доставлення та організації переправлення ОСОБА_6 через державний кордон України не змінились.
На далі, 28.04.2025 близько 20:30 год. ОСОБА_5 в ході телефонної розмови із ОСОБА_6 повідомив, що близько 22:00 год. буде приїде за ОСОБА_6 до ТРЦ «Кінг Крос», а також надав вказівку ОСОБА_6 , про необхідність придбати продукт харчування із собою, та наголосив, про необхідність буде декілька днів чекати перетину державного кордону на території Закарпатської області.
В подальшому, 28.04.2025 близько 22:00 год. ОСОБА_5 слідуючи раніше розробленого плану із невстановленої на даний час особою, яка використовує мобільний номер НОМЕР_2 та НОМЕР_3 перебуваючи на автомобілі марки «Renault Trafic» д.н.з. НОМЕР_4 біля ТРЦ «Кінг Крос», що у с. Сокільники, зустрів ОСОБА_6 , та на останні на вказаному автомобілі під кермуванням ОСОБА_5 рушили в сторону Закарпатської області. На далі, близько 22:55 год. того ж дня, перебуваючи у автомобілі марки «Renault Trafic» д.н.з. НОМЕР_4 , який перебував біля «Комплексу 612КМ», який розташований у м. Стрий- Добряни, ОСОБА_5 діючи за попередньо розробленим планом із невстановленою на даний час особою, яка використовує мобільний номер НОМЕР_2 та НОМЕР_3 отримав від ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 9000 доларів США, як винагороду за організацію незаконного перетину останнім державного кордону України та сприяння в такому наданням засобів, вказівками та порадами.
Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, в сприянні незаконному переправленню особи через державний кордон України порадами, наданням засобів та усуненням перешкод, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.
29 квітня 2025 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
29 квітня 2025 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто в сприянні незаконному переправленню особи через державний кордон України порадами, наданням засобів та усуненням перешкод, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.
Санкція ч. 3 ст. 332 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.
Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Згідно з ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Таким чином, метою накладення арешту на майно є виконання завдань кримінального провадження та забезпечення збереження речових доказів.
Слідчий довів, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження
Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.
Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт майна.
Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, а також з метою виконання завдань кримінального провадження та забезпечення конфіскації майна як виду покарання, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,
у х в а л и в :
клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 - задовольнити.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п?яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1