Справа № 277/377/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2025 року селище Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у селищі Ємільчине справу по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Аполлонівка Ємільчинського району Житомирської області, проживаючого АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з базовою середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

31 березня 2025 року до Ємільчинського районного суду Житомирської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000054 від 17.03.2025 року року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

09 березня 2025 року в період часу з 10 годин по 11 годину 30 хвилин ОСОБА_7 прийшов на територію домоволодіння по АДРЕСА_1 , де проживає його знайомий ОСОБА_6 , попросити останнього покурити, до якого раніше неодноразово приходив з даним проханням. Перебуваючи на подвір?ї вказаного домоволодіння, ОСОБА_5 підійшов до вхідних дверей будівлі літньої кухні, які були не замкнені, та, відчинивши їх, пройшов всередину даного приміщення.

Перебуваючи в приміщенні літньої кухні, ОСОБА_5 виявив на столі мобільний телефон ОСОБА_6 та, достовірно знаючи, що на території України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», введено воєнний стан, вирішив його таємно викрасти.

Реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, того ж дня, без розриву в часі ОСОБА_5 , переконавшись, що власник майна відсутній та за його діями ніхто не спостерігає, та не може завадити вчиненню кримінального правопорушення, взяв зі столу мобільний телефон торговельної марки «Infinix» модель «НОТ 50i (Х6531B), вартістю 3919 гривень 20 копійок, який знаходився в чохлі-книжці «МАКЕ Flip» для вказаного телефону вартістю 399 гривень 20 копійок, в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного зв?язку «Київстар» вартістю 50 гривень 00 копійок, і таким чином таємно їх викрав в умовах воєнного стану, після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення.

Викраденим майном ОСОБА_5 у подальшому розпорядився за власним розсудом, заподіявши ОСОБА_6 матеріальні збитки на загальну суму 4368 гривень 40 копійок.

Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України визнав повністю, дав покази, які відповідають змісту обвинувачення та погодився на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений визнав фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, не оспорював їх, позиція його є добровільною, а тому суд за згодою учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів, що підтверджують ці обставини, роз`яснивши позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку згідно статті 349 КПК України.

Суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, а обмежився лише допитом потерпілого, допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих особу обвинуваченого матеріалів.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї винуватості, його вина у вчиненні кримінального проступку повністю і об`єктивно стверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження.

Потерпілий у судовому засіданні вказав, що претензій до обвинуваченого не має, просив не карати його суворо.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину доведена повністю, його злочинні дії вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України.

Обираючи обвинуваченому міру та вид покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставиною, згідно статті 66 КК України, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , є щире каяття.

Обставин, згідно статті 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий. За місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є інвалідом ІІІ групи.

При визначенні міри покарання обвинуваченому суд приймає до уваги положення статей 1, 50 КК України, згідно яких Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, а також запобігання кримінальним правопорушенням. Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас, при призначенні покарання, суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину згідно статті 12 КК України, форму вини, а також особливості конкретного злочину.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до статті 65 КК України бере до уваги:

- класифікацію кримінального правопорушення, яке згідно зі статтею 12 КК України відноситься до тяжкого злочину (ч.4 ст. 185 КК України);

- наслідки та обставини вчиненого злочину (потерпілий не має претензій до обвинуваченого);

- особу винного - його вік, сімейний стан (проживання та догляд за матір`ю), неперебування на обліку у лікаря-нарколога, інвалідність ІІІ групи, відсутність заробітку;

- обставини, які пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання;

- відсутність судимостей.

Дослідивши матеріали справи, у тому числі характеризуючі дані на особу, урахувавши думку прокурора, потерпілого, обвинуваченого та його захисника, суд вважає, що є всі підстави призначити обвинуваченому покарання у межах санкції статті закону, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, у виді позбавлення волі строком на 5 років, що є необхідним для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, враховуючи, що метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засудженого (ч. 2 ст. 50 КК України), а також те, що обвинувачений щиро каявся та визнав свою вину, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, і тому до нього слід застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням зі встановленням іспитового строку та з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, що є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого. Перебування обвинуваченого на волі під наглядом органу пробації під час встановленого судом іспитового строку, на думку суду, не створить значної суспільної небезпеки.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженні за проведення судової товарознавчої експертизи у розмірі 2387 гривень 70 копійок підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 .

Речові докази вирішити відповідно до статті 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч. 1 ст.76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Процесуальні витрати в розмірі 2387 грн 70 коп, пов`язані з проведенням судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/106-25/5090-ТВ від 21.03.2025, стягнути із ОСОБА_5 в прибуток держави (отримувач: ГУК у Жит. Обл./ТГ м.Житомир/24060300; банк одержувача: Казначейство України; ; рахунок №UA0006797; код класифікації доходів: 24060300).

Речові докази: мобільний телефон торговельної марки «Infinix» модель «НОТ 50i (Х6531B) та чохол-книжечку «MAKE Flip» - повернути власнику ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Ємільчинський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1