Провадження №11-сс/801/420/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці в режимі відеоконференції апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 21.05.2025 року про застосування у кримінальному провадженні № 0000287 від 30.01.2025 року запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

за участю сторін провадження:

прокурора: ОСОБА_9

захисника: ОСОБА_7

підозрюваного: ОСОБА_8

в с т а н о в и в:

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 21.05.2025 року клопотання слідчого СВ Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_10 задоволено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою діє протягом 33 (тридцяти трьох) днів з моменту затримання ОСОБА_8 , тобто до 16 години 55 хвилин 23 червня 2025 року (відповідно до протоколу затримання) в межах строку досудового розслідування.

Строк дії ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено до 23 червня 2025 року.

Згідно клопотання слідчого ОСОБА_8 , відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 54-РС від 24.07.2023 призначений на посаду водія пожежного взводу, ВОС-790037А.

Відповідно до ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», останній вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Згідно вимог п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

17.03.2014 ОСОБА_11 Президента України №303/2014 «Про часткову мобілізацію» на території України оголошено часткову мобілізацію та після його затвердження 17.03.2014 Верховною Радою України цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» розпочався особливий період.

У зв`язку з військовою агресією рф проти України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, згідно з п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Законом України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який у подальшому продовжувався та триває до теперішнього часу.

Солдат ОСОБА_8 ,будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 49, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, окрім іншого, зобов`язаний свято та непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно й чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, удосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки й додержуватись вимог статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому, точно та вчасно виконувати покладені на нього обов`язки та поставлені йому завдання, додержуватись військової дисципліни, не допускати негідних учинків, виконувати розпорядок дня військової частини, точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників), а також у разі потреби відлучитись питати дозволу у командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття.

Згідно до ст. ст. 3-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, окрім іншого, військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватись Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів. Водночас, у порушення зазначених вище норм законодавства України військовослужбовець військової служби, військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, солдат ОСОБА_8 , 29.11.2024вибув до лікувально діагностичного центру «Оксфорд-Медікал», для проходження стаціонарного лікування, по завершенню якого, останній, повинен був повернутись до розташування військової частини НОМЕР_1 . Однак, 24.12.2024 у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи у не встановленому в ході досудового розслідування місці на території м. Вінниці, закінчивши проходження стаціонарного лікування, солдат ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом, із особистих мотивів та з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без поважних причин, в умовах воєнного стану, до військової частини НОМЕР_1 не повернувся, таким чином не з`явившись до місця несення служби без поважних причин та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, до 05.03.2025.

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 солдат ОСОБА_8 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами указаної військової частини правоохоронні органи або органи військового управління про свою належність до військової служби не повідомляв та проводив час на власний розсуд.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, просила скасувати ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 22.05.2025 року та постановити нову ухвалу, якою обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що суд не надав оцінку позиції сторони захисту та документам, поданим стороною захисту, які характеризують підозрюваного, підтверджують наявність місця проживання, репутацію ОСОБА_8 , стан здоров`я, а також наявність утриманця малолітнього сина, не перевіряв обґрунтованість підозри та підстави для оголошення в розшук ОСОБА_8 , адже додатки до клопотання не містили жодних відомостей про отримання ОСОБА_8 повісток, самі повістки(їх копії) подані суду з корінцями, на яких підозрюваний мав би поставити підпис про отримання; також відсутні відомості, що вони відправлялись поштою або іншими засобами зв`язку; не врахував, що ОСОБА_8 раніше не судимий, має бажання продовжувати службу, не розглядав можливість обрання інших запобіжних заходів, як про це просила сторона захисту ані щодо домашнього арешту з електронним засобом контролю, який по своїй суті також є позбавленням волі, ані щодо застави, адже кримінальне правопорушення, що інкримінується не стосується життя та здоров`я інших осіб, або безпеки держави.

В клопотанні слідчий, а також судовому засіданні прокурор не навели доказів наявності достатніх ризиків, які передбачені ч.1 ст.177 КПК України, для застосування виняткового запобіжного заходу без застосування розміру застави.

Захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 22.05.2025 року та застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 121 120 грн та покласти на ОСОБА_8 обов`язки згідно вимог КПК України.

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що ОСОБА_8 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне проживання, де проживає разом із матір`ю, має на утриманні малолітню дитину, має намір і в подальшому проходити військову службу, позитивно характеризується за місцем служби та проживанням.

Не врахував суд першої інстанції і тих обставин, які передбачені ст. 178 КПК України, а саме те, що відсутнє повідомлення ОСОБА_8 про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, репутацію підозрюваного, майовий стан.

Сторона обвинувачення не надала жодних доказів щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

На думку захисника вказані обставини вказують на застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначення застави у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 121 120 грн та покласти на ОСОБА_8 обов`язки згідно вимог КПК України.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_9 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, зазначив, що підозра належним чином обгрунтована, наявні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, тому просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, захисника ОСОБА_7 , який просив задоволити апеляційну скаргу, підозрюваного ОСОБА_8 , який підтримав думку свого захисника, обговоривши доводи апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційні скарги захисників задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ухвали слідчого судді вбачається, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.

Обґрунтованість підозри слідчим суддею перевірено належним чином.

Слідчий суддя належним чином, в дотримання вимог ст.ст.177, 178 КПК України перевірив та ретельно дослідив наявність підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою врахував особу підозрюваного ОСОБА_8 , який раніше не судимий, є військовослужбовцем, підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, згідно постанови слідчого від 04.04.2025 року перебував у розшуку, його майновий та сімейний стан, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та дійшов до вірного висновку, що прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

З висновками слідчого судді погоджується апеляційний суд

Відповідно до ч.8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються у вчиненні передбаченого ст.407 КК України злочину, застосовується виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Посилання захисників на те, що ОСОБА_8 має стійкі соціальні зв`язки, постійне місце проживання, потребує лікування, як на обставини, які є підставами для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, суд апеляційної інстанції не приймає.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Суд апеляційної інстанції вважає, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З урахуванням наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що зокрема підтверджується тим, що ОСОБА_8 згідно постанови від 04.04.2025 року перебував у розшуку, на думку суду апеляційної інстанції відсутні підстави для застосування застави.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2,258-258-6,260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Аналізуючи наведені вище вимоги ст. 183 КПК України в контексті дискреційних повноважень суду визначати чи не визначати розмір застави, суд апеляційної інстанції вважає, що у даному кримінальному провадженні визначення застави суперечитиме обставинам кримінального правопорушення, відповідно до вимог КПК України, не відповідатиме засадам кримінального провадження та особливому характеру справи, оскільки таке правопорушення вчинене військовослужбовцем в умовах воєнного стану та триваючої збройної агресії з боку росії проти України.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги захисників не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.422 КПК України, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні апеляційних скарг захисників.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 21.05.2025 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4