Справа № 755/7351/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" травня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000917 від 13.03.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, із середньо-спеціальною освітою, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, 128 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 13.03.2025 року знайшов корпус ручної осколкової оборонної гранати Ф-1 з вибуховою речовиною та запал системи УЗРГМ. В цей час, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на придбання вказаного корпусу ручної осколкової оборонної гранати Ф-1 з вибуховою речовиною та запал системи УЗРГМ.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, діючи у порушення п. 8.8 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992року, постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» № 2471-XII від 17.06.1992 року, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 662 від 21.08.1998 року, залишив при собі корпус ручної осколкової оборонної гранати Ф-1 з вибуховою речовиною та запал системи УЗРГМ. В цей час, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на зберігання корпусу ручної осколкової оборонної гранати Ф-1 з вибуховою речовиною та запалу системи УЗРГМ.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на зберігання корпусу ручної осколкової оборонної гранати Ф-1 з вибуховою речовиною та запалу системи УЗРГМ, ОСОБА_3 переніс до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вказаний боєприпас де став незаконно його зберігати у зібраному стані.

Згідно висновку комплексної судової вибухово-технічної експертизи та експертизи матеріалів, речовин і виробів № КСЕ-19/111-25/16926 від 31.03.2025 року: надані на дослідження металеві предмети є залишками (частинами) вибухового пристрою та бойового припасу, а саме - оборонної осколкової ручної гранати Ф-1.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто придбанні, зберіганні бойових припасів та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Окрім цього, 13.03.2025 року, ОСОБА_3 , перебуваючи разом зі своїм сином ОСОБА_5 у кв. АДРЕСА_3 , спільно вживали алкогольні напої. У подальшому, у ОСОБА_3 на ґрунті алкогольного сп`яніння виник умисел вчинити самогубство з використанням гранати Ф-1, яку він зберігав у сховку, для чого її дістав та мав намір привести у бойове положення. При цьому, ОСОБА_3 повідомив сину про намір покінчити життя самогубством, не передбачаючи можливості настання шкоди для здоров`я сина, хоча повинен був і міг їх передбачити, діючи з більшою обачністю, звів її у бойове положення.

Намагаючись завадити своєму батьку вчинити самогубство, ОСОБА_5 здійснив спробу вирвати бойову гранату Ф-1 з його рук в результаті чого, остання здетонувала в руках ОСОБА_5 , внаслідок чого він отримав тілесні ушкодження та в подальшому був госпіталізований до КНП «КМКЛ ШМД»

Під час первинного відомого звернення 13.03.2025 року за медичною допомогою, у ОСОБА_5 мали місце такі ушкодження: а) сліпі осколкові поранення м`яких тканин тулуба, правої верхньої кінцівки, сідничних ділянок з наявністю множинних сторонніх тіл металевої щільності, що потребували проведенню оперативних втручань - Первинно-хірургічної обробки ран (при огляді - рубці, які є наслідком загоєння вищевказаних ран м`яких тканин); б) відкрита травма правої верхньої кінцівки: травматична ампутація правої кисті на рівні кісток зап`ястку, з послідуючою оперативною ампутацією та формуванням кукси на рівні нижньої третини правого передпліччя.

Характер та морфологічні властивості виявлених ушкоджень, свідчать про те, що вони утворилися при вибуховій травмі, від травмуючої дії твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею.

Згідно висновку експерта № 042-617-2025 у ОСОБА_5 виявлено сліпі осколкові поранення м`яких тканин тулуба, правої верхньої кінцівки, сідничних ділянок з наявністю множинних сторонніх тіл металевої щільності, що потребували проведенню оперативних втручань - Первинно-хірургічної обробки ран (при огляді - рубці, які є наслідком загоєння вищевказаних ран м`яких тканин), які відносяться до ЛЕГКОГО тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6 але менш ніж 21 добу та відкриту травму правої верхньої кінцівки: травматичну ампутацію правої кисті на рівні кісток зап`ястку, з послідуючою оперативною ампутацією та формуванням кукси на рівні нижньої третини правого передпліччя, що за критерієм стійкої втрати загальної працездатності в розмірі відсутність кисті на рівні кісток зап`ястку 65%, відноситься до ТЯЖКОГО тілесного ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, тобто у необережному тяжкому тілесному ушкодженні.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав в повному обсязі, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно 13 травня 2025 року, перебував удома разом із сином вони відпочивали та вживали алкогольні напої. Пояснив, що він на той час перебував у депресії, вживав алкогольні напої, згодом у нього виникала думка про вчинення самогубства, згадав, що у нього була граната, яку він знайшов на вулиці та зберігав у себе в квартирі у ванній кімнаті, хотів піти до лісу та підірвати себе, однак син йому завадив у цьому та здійснив спробу вирвати у нього з рук бойову гранату, в результаті чого остання здетонувала в руках сина, внаслідок чого він отримав тілесні ушкодження та в подальшому був госпіталізований до лікарні швидкої медичної допомоги. Зокрема, зазначив, що щиро розкаюється у вчиненому не передбачив можливості настання шкоди для здоров`я сина, дуже шкодує, що так вийшло, сину допомагає матеріально, просив вибачення у сина, підтвердив всі обставини викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце скоєння ним кримінального правопорушення, відповідають дійсності.

Таким чином показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченого змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 зазначив, що він проживає разом з матір`ю, оскільки вона потребує постійного догляду, в той день приїхав до батька, хотів його забрати до себе, оскільки знав, що батьку було важко психологічно одному. Перебуваючи вдома, він та батько вживали алкогольні напої, в подальшому батько дістав гранату та сказав, що нікуди не поїде, та вчинить самогубство, після чого хотів забрати гранату у батька з рук, яка в подальшому здетонувала. Зазначив, що претензій до батька немає, батько постійно просить вибачення, матеріально йому допомагає, зазначив, що батько не мав жодного умислу та не передбачав настання шкоди для його здоров`я.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення, при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілого, дослідивши матеріали кримінального провадження, документи, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у тому, що він своїми умисними діями вчинив придбання, зберігання бойових припасів та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, тому, знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 263 КК України.

Крім того суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у тому, що він вчинив необережне тяжке тілесне ушкодження, тому, знаходить правильною кваліфікацію його дій за ст. 128 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 суд у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України за ч. 1 ст. 263 КК України, відноситься до тяжкого злочину, за ст. 128 КК України відноситься до нетяжкого злочину, особу обвинуваченого, який офіційно не працює, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимого.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а тому суд вважає за доцільне призначити йому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 263, ст. 128 КК України у виді позбавлення волі.

Крім того, з урахуванням обставин справи, наявності обставини, що пом`якшує покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення можливе без ізоляції від суспільства та вважає за можливе застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та покласти на обвинуваченого обов`язки, визначені ст. 76 КК України. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Крім того, при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне застосувати положення ч. 1 ст. 70 КК України, призначивши покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначивши остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

В порядку ст. 100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Процесуальні витрати суд вирішує відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч. 1 ст. 263, ст. 128 КК України та призначити йому покарання

- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

-за ст. 128 КК України у виді 2 (двох) роки позбавлення волі.

На підставі положень ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 ( п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази у справі, а саме: металеві фрагменти зі слідами вибухового навантаження характерні корпусу гранати «Ф1», кільце з чекою, корпус запалу «УЗРГМ» та важіль запалу «УЗРГМ» з маркуванням «199-80УЗРГМ-2583», які запаковано до експертного пакету № CRI1060378, предмет схожий на страйкбольну гранату, який було запаковано до експертного пакету № CRI1007576, склянку, яку запаковано до паперового конверту скріпленого стрічкою для опечатування речових доказів № NPU-2255884, недопалки в кількості 7 штук, які запаковано до паперового конверту скріпленого стрічкою для опечатування речових доказів № NPU-2255885, змив пороху зі стіни, який запаковано до експертного пакету № IСR0119966, змив речовини бурого кольору з підвіконня, який запаковано до паперового конверту скріпленого стрічкою для опечатування речових доказів № NPU-2255879, змив з ручки дверей, який запаковано до паперового конверту скріпленого стрічкою для опечатування речових доказів № NPU-2255874, змив з вхідних дверей, який запаковано до паперового конверту скріпленого стрічкою для опечатування речових доказів № NPU-2255875, змив з ручок вхідних дверей, який запаковано до паперового конверту скріпленого стрічкою для опечатування речових доказів № NPU-2255876, змив речовини бурого кольору з підлоги, який запаковано до паперового конверту скріпленого стрічкою для опечатування речових доказів № NPU-2255871, змив речовини бурого кольору з підлоги біля ліжка, який запаковано до паперового конверту скріпленого стрічкою для опечатування речових доказів № NPU-2255872, змив пороху з матрацу, який запаковано до експертного пакету № IСR0119964, пляшку горілки «Хлібний дар» з слідами речовини бурого кольору, яку запаковано до паперового конверту скріпленого стрічкою для опечатування речових доказів № NPU-2255886, кофту світлого кольору зі слідами від вибуху, яку запаковано до паперового конверту скріпленого стрічкою для опечатування речових доказів № NPU-2255881, чорні підштаники зі слідами від вибуху, які запаковано до паперового конверту скріпленого стрічкою для опечатування речових доказів № NPU-2255882, синю флісову кофту зі слідами від вибуху, яку запаковано до паперового конверту скріпленого стрічкою для опечатування речових доказів № NPU-2255877, джинси синього кольору зі слідами від вибуху, які запаковано до паперового конверту скріпленого стрічкою для опечатування речових доказів № NPU-2255879, камуфляжні штани зі слідами від вибуху, які запаковано до паперового конверту скріпленого стрічкою для опечатування речових доказів № NPU-2255880, сіру вітрівку зі слідами від вибуху, яку запаковано до паперового конверту скріпленого стрічкою для опечатування речових доказів № NPU-2255878, чорну кофту зі слідами від вибуху, яку запаковано до паперового конверту скріпленого стрічкою для опечатування речових доказів № NPU-2255883, які зберігаються у камері схову Дніпровського УП ГУНП у м. Києві - знищити, ключі від автомобіля «Ланос», які передані під відповідальну розписку ОСОБА_3 - залишити у його власності.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на проведення комплексної судової вибухово-технічної експертизи та експертизи матеріалів, речовин і виробів № КСЕ-19/111-25/16926 від 31.03.2025 року, у розмірі 9 950 гривень 80 копійок, за проведення судової комплексної судової вибухово-технічної експертизи, експертизи матеріалів, речовин та виробів, та молекулярно-генетичної експертизи № КСЕ-19/111-25/16926-БД у розмірі 4511 гривень 09 копійок, а разом 14 461 гривень 89 копійок.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасникам кримінального провадження роз`яснюється право ознайомитись із журналом судового засідання.

Головуючий суддя: