У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , її захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, клопотання старшого слідчого 2 відділення слідчого відділу УСБУ в Закарпатській області майора юстиції ОСОБА_6 , у рамках кримінального провадження, відомості про яке 25.06.2025 року внесені до ЄРДР за № 0000160, погоджене з прокурором, про застосування відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Славута, Хмельницької області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, заміжньої, на утриманні одна неповнолітня дитина, військовослужбовця, раніше не судимої, підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, -

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В :

З внесеного слідчим клопотання, яке погоджене з прокурором, та доданих до нього матеріалів слідує, що слідчим відділом Управління СБУ в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000160 відомості про яке внесені до ЄРДР 25.06.2025 за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 114-1 та ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 займає посаду заступника командира 4 роти з ППП НОМЕР_1 батальйону НОМЕР_2 окремої бригади охорони (в/ч НОМЕР_3 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, встановлено, що ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_3 , під час проходження військової служби у відповідності до вимог ст. ст. 11, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, ст. 68 Конституції України, ОСОБА_7 , зобов`язана захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України; свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги; віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; зобов`язана виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених їй за посадою, які визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями; повинна постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язаний завжди пам`ятати, що за її поведінкою, як військовослужбовця судять не лише про неї, а й про Збройні Сили України, в цілому.

Таким чином, будучи заступником командира 4 роти з ППП НОМЕР_1 батальйону НОМЕР_2 окремої бригади охорони (в/ч НОМЕР_3 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 є військово-посадовою особою, на яку розповсюджується вимоги Закону України «Про запобігання корупції».

Разом з тим, майор ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем ЗСУ, перебуваючи на посаді заступника командира 4 роти з ППП НОМЕР_1 батальйону НОМЕР_2 окремої бригади охорони в/ч НОМЕР_3 , достовірно знаючи вищевказані статутні та законодавчі вимоги, маючи на меті незаконно збагатитись, шляхом отримання неправомірної грошової винагороди, вчинила злочин за наступних обставин.

Так, у другій половині червня 2025 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, однак не пізніше 23.06.2025, майор ОСОБА_4 з метою реалізації свого злочинного плану, у м. Мукачево Закарпатської області, зустрілася із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , військовослужбовцем, сапером в/ч НОМЕР_3 , який з 04.08.2024 мобілізований до ЗСУ та перебував у ротації в АДРЕСА_2 , і у ході спілкування, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення повідомила ОСОБА_8 , що може посприяти у вирішенні питання його переведення до тилових частин забезпечення чи звільнення з військової служби.

Зокрема, ОСОБА_4 повідомила ОСОБА_8 , що вона проходить військову службу на посаді заступника командира роти НОМЕР_2 бригади і може вплинути на лікарів ІНФОРМАЦІЯ_4 , з метою отримання за результатами проходження ВЛК висновку, який дасть можливість переведення до тилових підрозділів, тобто про придатність до військової служби в частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони, однак за вищевказані послуги ОСОБА_8 необхідно передати їй грошові кошти у сумі 40 тисяч гривень.

В подальшому, 22.07.2025 ОСОБА_4 з метою доведення свого злочинного плану до кінця, домовилась в телефонному режимі із ОСОБА_8 про зустріч 23.07.2025 в м. Мукачево, для отримання від останнього обумовленої раніше неправомірної вигоди у розмірі 40 000 (сорок тисяч) грн.

Надалі, 23.07.2025 о 10 год. 42 хв. ОСОБА_4 зустрілася із ОСОБА_8 , в м. Мукачево Закарпатської області, поруч з приміщенням військового госпіталю по вул. Я.Мудрого, де в автомобілі Мерседес р.н.з…120 Z5E належному останньому, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, керуючись корисливими мотивом, з метою незаконного збагачення ОСОБА_4 одержала від ОСОБА_8 неправомірну вигоду у розмірі 40 000 (сорок тисяч) гривень за вплив на лікарів Мукачівського військового госпіталю з метою отримання висновку про придатність ОСОБА_8 до військової служби в частинах забезпечення, ТЦКтаСП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони та подальшого переведення ОСОБА_8 до тилових підрозділів.

23.07.2025 після отримання неправомірної вигоди ОСОБА_4 яка перебувала поруч з приміщенням військового госпіталю за адресою: АДРЕСА_3 була затримана уповноваженою службовою особою в порядку п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України.

24.07.2025 року ОСОБА_4 , в присутності захисника, вручене письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Вручена ОСОБА_4 підозра повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо обґрунтованості, відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990, п. 32, Series A, N 182).

У ході досудового розслідування здобуто наступні докази, які дають підстави підозрювати ОСОБА_4 , у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, а саме: - протокол огляду місця події від 23.07.2025; - протокол затримання особи від 23.07.2025; - відповіді на доручення; - протоколи допиту свідка ОСОБА_8 ; - інші матеріали кримінального провадження в їх сукупності.

Санкція ч. 3 ст. 369-2 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років позбавлення волі з конфіскацією майна, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Водночас, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_4 , запобігання ухиленню від досудового розслідування виникла необхідність в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_4 , може в подальшому переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Водночас, Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Відповідно до ст. 177 КПК України з метою обрання підозрюваній ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1. Переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Ризик переховування від органу досудового розслідування та суду обумовлюється серед іншого можливістю притягнення особи до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування обвинуваченого від суду.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років позбавлення волі з конфіскацією майна, що саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Існування ризику переховування від суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлюється серед іншого можливістю притягнення особи до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування підозрюваного від суду.

Підозрювана ОСОБА_4 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування, суду та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, як і в межах пункту пропуску через державний кордон України так і поза межами таких, що в свою чергу може ускладнити, чи навіть унеможливити подальше досудове розслідування.

2. Незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні.

Підозрювана ОСОБА_4 , під час досудового розслідування матиме можливість впливати на свідків.

У той же час ОСОБА_4 , з урахуванням відомих їй обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження зможе вступати у поза процесуальні відносини із свідками, іншими співучасниками, потенційними підозрюваними та схиляти їх до зміни даних слідству показань.

Аналогічним чином ОСОБА_4 , зможе впливати на ще не встановлених та не допитаних по обставинах кримінального провадження свідків, а також на понятих, експертів та спеціалістів, які будуть залучені у кримінальному провадженні при проведенні слідчих дій та до проведення судових експертиз.

Це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких.

3. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Окрім цього, ОСОБА_4 , зможе використовуючи свої зв`язки координувати дії з особами, які мають можливість впливати на викривлення значимих даних для кримінального провадження шляхом підкупу, погроз, тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджання досудовому розслідуванню.

Також підозрювана ОСОБА_4 , може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання, у тому числі серед місцевих мешканців.

Підставою застосування підозрюваній ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний матиме можливість: переховуватися від слідства та суду, незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

На даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, згідно наявних матеріалів, є свідки, допит яких з об`єктивних причин не проведено, що створює реальну можливість для ОСОБА_4 , незаконно на них впливати з метою надання органу досудового розслідування завідомо неправдивих показань.

Обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів:

- реальна загроза призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`ятнадцяти років, або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна або без такої спонукає людину, не дивлячись на родинні та суспільні стосунки і матеріальний стан, вживати всі можливі заходи спрямовані на уникнення кримінальної відповідальності, зокрема, переховуватися від органів досудового слідства та суду, впливати на свідків, тощо;

- тримання під вартою є єдиним запобіжним заходом, який унеможливлює здійснення тиску на інших учасників кримінального провадження та втечу підозрюваного, у тому числі за межі України;

- застосування до нього більш м`яких видів запобіжних заходів не усуне існування ризиків, зазначених в клопотанні.

Враховуючи викладене та беручи до уваги обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , дані про особу підозрюваної, з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобігання наведеним у клопотанні ризикам, слідчий просить обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_9 клопотання підтримав з викладеними в такому підставами. Просив обрати відносно підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Зазначив, що підозра є обґрунтованою та наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема: підозрювана може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Захисник підозрюваної ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення внесеного слідчим клопотання. Зауважив, що вказані у клопотанні ризики є припущеннями, оскільки такі відсутні та нічим не обґрунтовані. Можливо мала місце провокація злочину. Просив відмовити у задоволенні клопотання та обрати відносно його підзахисної більш м`який запобіжний захід або визначити заставу у помірному розмірі.

Підозрювана ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримала думку свого захисника. Просила обрати відносно неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали внесеного клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно положень ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться (зареєстрований) орган досудового розслідування як юридична особа.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1, п.4 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Слідчий суддя враховує, що відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

З матеріалів клопотання слідує, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК Кримінального кодексу України, тобто у одержанні неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поєднане з вимаганням такої вигоди.

Дане кримінальне правопорушення, відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 23.07.2025; протоколом затримання особи від 23.07.2025; відповідями на доручення; протоколами допиту свідка ОСОБА_8 ; іншими матеріали кримінального провадження в їх сукупності.

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньою для висновку про причетність підозрюваної до інкримінованого їй злочину.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості підозрюваної у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.

Так, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваній ОСОБА_4 , слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення. Відповідно до ст.12 КК України, злочин за ч.3 ст.369-2 Кримінального кодексу України відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавленні волі на строк від трьох до восьми років, з конфіскацією майна.

Таким чином, є підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрювана з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Щодо обґрунтованості застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також вважає за необхідне зазначити наступне.

Стаття 183 КПК України визначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При розгляді клопотання слідчим суддею також оцінено особу підозрюваної ОСОБА_4 , яка має постійне місце проживання, є військовослужбовцем, на утриманні має одну неповнолітня дитина.

Оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, враховуючи наявні ризики, існування яких доведено, слідчий суддя вважає доведеною ту обставину, що застосування більш м`якого запобіжного заходу у даному випадку не забезпечить потреби досудового розслідування на даному етапі, та не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваної. В зв`язку з чим клопотання сторони захисту про застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, задоволенню не підлягає.

Щодо доводів адвоката про недоведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків, в силу вимог ст. 177 КПК України, слід зазначити наступне.

На даній стадії досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.

Слідчий суддя погоджується із твердженням органу досудового розслідування про наявність ризику можливого переховування підозрюваної ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду в рамках даного кримінального провадження, з огляду на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, яке інкримінується підозрюваній ОСОБА_4 , а також будучи обізнаною про ступінь тяжкості інкримінованого їй кримінального правопорушення та покарання, яке загрожує останній в разі визнання судом винною у його вчиненні у встановленому законодавством порядку.

Також слідчий суддя враховує те, що підозрювана має можливість впливати на свідків по кримінальному провадженню.

Таким чином, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дає підстави для обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 у виді тримання під вартою.

Крім цього, за допомогою застосування до ОСОБА_4 заходу забезпечення кримінального провадження - запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених названим Кодексом. Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків; розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного слідчий суддя з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, що узгоджується з роз`ясненнями викладеними у листі ВССУ 04.04.2013 № 511-550/0/4-13, а саме: «Слідчому судді необхідно враховувати майновий стан підозрюваного, обвинуваченого та не допускати встановлення такого розміру застави, як альтернативи триманню під вартою, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.»

При постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою, слідчий суддя, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом. У п.2 ч.5 статті 182 КПК України визначено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваною ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України, слідчий суддя враховує майновий та сімейний стан підозрюваної, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 підозрюється, характер кримінального правопорушення, зокрема злочин, передбачений ч.3 ст. 369 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, спосіб вчиненого злочину: вчинений з корисливих мотивів військовослужбовцем, у період війни, оцінюючи ступінь порушення загальносуспільних прав та інтересів, кількість та ступінь ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, так і дані про особу підозрюваної, у якого на утриманні неповнолітня дитина, а тому вважає за необхідним визначити підозрюваній заставу у розмірі - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 грн., оскільки саме такий розмір буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваною покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для неї.

Відповідно до ч.7 ст.182 КПК України підозрювана або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 , відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; не відлучаться із населеного пункту, в якому вона фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та роботи, утриматися від спілкування з свідками по справі, здати на зберігання до відповідних органів державної влади ДМС у Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого задоволити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Славута, Хмельницької області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, заміжньої, на утриманні одна неповнолітня дитина, військовослужбовця, раніше не судимої, підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 60 (шістдесят) днів, а саме до 12 год. 36 хв., 22.09.2025 року.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту її фактичного затримання, а саме з 12 год. 36 хв., 23.07.2025 року.

Визначити заставу, достатню для забезпечення виконання підозрюваною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покладених на неї обов`язків передбачених КПК України, - в розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 грн.

Роз`яснити, що підозрювана ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;

- не відлучаться із населеного пункту, в якому вона фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- утриматися від спілкування з свідками по справі:

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади ДМС у Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити заставодавцю та підозрюваній, що відповідно до ч.ч. 8,9,10 ст.182 КПК України у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. Питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним, який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1